Справа № 320/22448/24
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2026-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

12 травня 2026 року Київ Справа № 320/22448/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., здійснюючи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) розгляд адміністративної справи за позовною заявою керівника Київської обласної прокуратури до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю Бутсайд про визнання протиправною та скасування державної реєстрації, визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправним та скасування дозволу,

у с т а н о в и в:

Заступник керівника Київської обласної прокуратури (бул. Лесі Українки, 27/2, м. Київ, 01601, ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної комісії України по запасах корисних копалин (вул. Кутузова, 18/7, оф.816, м. Київ, 01133, ), Державної служби геології та надр (вул. Антона Цедіка, 16, м. Київ, 03057, ), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю Бутсайд (вул. Голосіївська, буд.7, корп.1, офіс 198, м. Київ, 03039), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію робіт і досліджень, пов?язаних із геологічним вивченням надр, здійснену Державною службою геології та надр України ТОВ Бутсайд за формою 3-гр із присвоєнням державного реєстраційного номера об?єкта РДГВН У-18-415/1;

- визнати протиправним та скасувати протокол №4651 від 26.12.2018 засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин;

- визнати протиправним та скасувати спеціальний дозвіл на користування надрами №6382, виданий 25.10.2019 ТОВ Бутсайд з метою видобування пісків, придатних для виготовлення штукатурних розчинів для опоряджувального шару, для будівельних розчинів і дорожного будівництва, а також для рекультивації, благоустрою та планування.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справу №320/22448/24 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду 05.07.2024 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

19.07.2024 року представником Державної комісії України по запасах корисних копалин подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, яке зареєстровано судом 24.07.2024 року.

Відповідачем 1 вказано, що протоколи засідання колегії ДКЗ оприлюднювались на сайті Державного науково-виробничого підприємства "Державний інформаційний геологічний фонд України" та перебували у вільному доступі до введення воєнного стану в Україні Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022.

Протокол засідання колегії ДКЗ від 26.12.2018 № 4651 (далі протокол ДКЗ № 4651) не був виключенням. Більш того, на офіційному сайті Держгеонадр міститься інформація від 30 квітня 2020 р., 2 червня 2020 р., 25 червня 2020 р. та від 25 вересня 2020 р., що у рамках політики відкритості та прозорості геологічної інформації, що реалізується спільно із Міністерством енергетики та захисту довкілля, триває оприлюднення протоколів Державної комісії по запасах корисних копалин. За цими ж посиланнями міститься інформація щодо оприлюднення Державним науково-виробничим підприємством "Державний інформаційний геологічний фонд України" (скорочена назва якого ДНВП "Геоінформ України"; входить до сфери управління Держгеонадр та розміщує у відкритому он-лайн доступі на своєму офіційному веб-сайті геологічну інформацію), протоколів ДКЗ та перебування їх у відкритому і безкоштовному доступі.

ДКЗ листом від 21.03.2024 № 234/06-ВС звернулась до ДНВП "Геоінформ України" надати інформацію про дату розміщення у відкритому доступі в Інтернет, у т. ч. протоколу ДКЗ № 4651.

ДНВП "Геоінформ України" листом від 29.03.2024 № 01-1136 повідомило, що протокол ДКЗ № 4651 завантажено на сервер геологічного порталу 07.10.2020 р.

Отже, доступ до протоколу ДКЗ № 4651 був відкритий з 07.10.2020 р. до 24.02.2022 р., тобто до введення воєнного стану в Україні.

Разом з тим, відповідно до листа ДНВП "Геоінформ України" від 29.03.2024 № 01-1136 доступ до інформаційних сервісів, розміщених на Державному геологічному порталі, в умовах воєнного стану надається за погодженням із Держгеонадра після аутентифікації та авторизації користувачів на порталі за електронним цифровим підписом.

Посилання позивача на 21.09.2023 як на дату отримання інформації, що стала підставою для подання позовної заяви, не може вважатися поважною підставою щодо поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, оскільки вказане не припиняє (не перериває) строків, встановлених щодо звернення із позовом до суду, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ці дати не пов`язуються з початком перебігу строку звернення до суду у випадку, коли законом встановлений строк для вчинення особою активних дій. А тому, відповідач 1 вважає, що вказані обґрунтування не підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до суду та не можуть бути розцінені, як підстава поважності його пропуску.

З урахуванням наданих представником відповідача 1 пояснень, судом було встановлено пропуск позивачем строку звернення до суду з позовною заявою.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали суду шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовною заявою із зазначенням обґрунтованих та поважних підстав його пропуску з урахуванням клопотання представника Державної комісії України по запасах корисних копалин про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 року суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду вказані позивачем та поновив керівнику Київської обласної прокуратури керівника строк звернення до суду з позовом до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю Бутсайд про визнання протиправною та скасування державної реєстрації, визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправним та скасування дозволу.

Частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням наявних обставин та доводів сторін, які викладені у письмових поясненнях та запереченнях щодо пропуску строку, суд зазначає, що висновок про визнання поважними причини пропуску строку звернення позивачем до адміністративного суду був передчасним з огляду на таке.

Частинами 2 та 5 статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно зі статтею 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії; процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка неминуче має настати.

Положеннями частини 2 статті 122 КАС України встановлено різні строки звернення до адміністративного суду для суб`єктів владних повноважень та для інших осіб. Зокрема, абзацом другим вказаної частини визначено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це тривалість часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому тримісячний строк звернення до суду у суб`єкта владних повноважень розраховується з дня виникнення підстав, що дають такому суб`єкту право на пред`явлення визначених законом вимог.

Законодавче закріплення строків звернення з позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У постанові Верховного Суду від 19.05.2022 року у справі № 300/863/21 зазначено, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) обставина виникла протягом строку, який встановлений законом або судом; 4) обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Отже, поновленню підлягають лише пропущені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом або судом. У свою чергу, поважною причиною може бути обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який встановлений законом або судом та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Позивач вказує у запереченнях на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, що остаточно незаконність вказаних розпорядчих актів та дозвільних документів встановлена прокурором після 21.09.2023 року, відтак, процесуальний строк для звернення до суду пропущений з поважних причин, підлягає обчисленню з 21.09.2023 року.

Факти проведення засідання колегією ДКЗ, видання Держгеонадрами оспорюваних наказу та спеціального дозволу на користування надрами, як і їх оприлюднення, не надають прокурору права звернутися до суду з позовом про визнання їх протиправними (недійсними), оскільки таке право виникає лише в разі виявлення порушення або загрози порушення інтересів держави та встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді. При цьому, моніторинг оприлюднених органами державної влади та місцевого самоврядування рішень, а також надання їм оцінки лише виходячи з їх змісту є неможливими.

У цьому випадку, на переконання позивача, для встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді було необхідно не лише опрацювати зміст протоколу засідання колегії ДКЗ від 26.12.2018 № 4651, а й з`ясувати, на якій підставі Держгеонадрами здійснено реєстрацію робіт за формою № 3-гр за № У-18-415/1. Це стало можливим лише після аналізу та співставлення вказаних документів, коли виявилось можливим зробити висновок про відсутність у ТОВ Бутсайд під час виникнення спірних правовідносин спеціального дозволу на користування надрами і тому, як наслідок, незаконність реєстрації РДГВН, протоколу ДКЗ та видачі спеціального дозволу на користування надрами.

Офісом Генерального прокурора 01.06.2021 направлено до Держгеонадр лист № 12/2-35вих-21 про надання інформації у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр. Одним із 8 поставлених у ньому питань було надання переліків суб`єктів господарювання, які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на геологічне вивначення.

Держгеонадрами надано відповідь від 17.06.2021 № 9897/01/02-21, до якої долучено 4 переліки на 26 аркушах. Одним із надісланих переліків був перелік суб`єктів господарювання у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно- промислової розробки. Вказаний перелік містив інформацію щодо 117 суб`єктів господарювання, у тому числі реквізити отриманих ними спеціальних дозволів.

Проте у ньому не зазначено ні відомостей щодо засідань колегій ДКЗ, ні відомостей щодо підстав реєстрації робіт і досліджень за формою № 3-гр. Отже, з наданого Держгеонадрами переліку взагалі неможливо було встановити наявність підстав для представництва органами прокуратури інтересів держави, а інформація, яка у ньому містилася, потребувала доопрацювання. Зокрема, необхідно було з`ясувати підстави для реєстрації робіт і досліджень за формою № 3-гр та апробування запасів корисних копалин щодо кожного із зазначених у переліку надрокористувача.

Оскільки опрацюванню підлягав значний обсяг інформації, який стосувався різних суб`єктів господарювання, а не лише ТОВ Бутсайд, Офісом Генерального прокурора розпочато системну роботу щодо з`ясування підстав для представництва інтересів держави в суді.

Суд вважає, що обставини вказані позивачем як поважні, та які зумовили пропуск строку звернення до суду, є неповажними та вказує, що встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права й інтереси інших учасників правовідносин.

Крім того, у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 826/13768/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у випадках звернення до суду суб`єкта владних повноважень (прокурора) відлік строку для звернення до суду цей Кодекс пов`язує з виникненням підстав, що надають йому право на таке звернення. Водночас строки покликані забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів визначеності, і сторонам слід очікувати, що ці норми будуть застосовані. Направлення прокурором листів до відповідних державних органів щодо здійснення заходів захисту інтересів держави не зупиняє та не перериває перебігу встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

Також, суд вважає застосовним до даних правовідносин висновок, сформований у постанові від 13 лютого 2024 року у справі №340/3868/23, в якій Верховний Суд дійшов висновку, що регулярні звернення прокурора з метою витребування документів для підтвердження підстав представництва інтересів держави в суді не можуть слугувати механізмом продовження встановлених законом строків звернення до суду з адміністративним позовом. Це призвело б до постійного стану невизначеності у публічно-правових відносинах та порушення стабільності у діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання ними своїх функцій.

Судом встановлено, що про наявність оскаржуваної державної реєстрації, протоколу №4651 від 26.12.2018 року та спеціального дозволу позивач дізнався з відповіді від 17.06.2021 року №9897/01/02-21, яка надійшла на звернення Офісу генерального прокурора №9486/02/08-21 від 03.06.2021, у якому останній просив у строк до 12.06.2021 надати перелік суб`єктів господарювання у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, які:

- поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами, окрема за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки:

- не розпочали видобування корисних копалин, передусім нафти і газу, протягом двох років після отримання спеціальних дозволів на видобування;

- не розпочали видобування корисних копалин протягом двох років після затвердження балансових запасів вуглеводів за наявності спеціального дозволу на користування затвердження нафтогазоносними надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, з подальшим видобуванням;

- не розпочали видобування корисних копалин протягом десяти років після отримання спеціальних дозволів на користування нафтогазоносними надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки, з подальшим видобуванням.

Вказане вище не заперечується позивачем, а тому підстави для звернення до суду з позовом у цій справі фактично виникли у позивача щонайменше після отримання Офісом Генерального прокурора листа Держгеонадр від 17.06.2021 № 9897/01/02-21, в якому зазначено про надання ТОВ "Бутсайд" спеціального дозволу на користування надрами поза аукціоном за результатами апробації без спеціального дозволу на користування надрами.

У матеріалах справи також наявний лист-орієнтування Офісу генерального прокурора від 31.08.2021 № 12/2-320ВИХ-514ОКВ-21 адресований керівникам обласних прокуратур щодо вжиття заходів на захист інтересів держави у сфері охорони та раціонального використання надр по тексту якого зазначена інформація і щодо отримання поза аукціоном 117 спеціальних дозволів на користування надрами за результатами апробації запасів корисних копалин, при цьому звернена увага на позицію Верховного Суду у постанові від 16.04.2020 по справі № 826/7696/18, і вказано, що за наявності підстав, вжити заходи представницького та кримінально-правового характеру, про що повідомити Офіс Генерального прокурора.

Суд враховує, що оскаржуваний протокол був оприлюднений на веб-сайті ДНВП Державний інформаційних геологічний фонд України та перебував у вільному доступі з жовтня 2020 року до введення воєнного стану в Україні.

У першій частині протоколу ДКЗ № 4651 закріплено, які документи та матеріали розглянуті колегією ДКЗ, а в преамбулі та другій частині оскаржуваного протоколу висвітлено на підставі яких документів проведено геолого-економічну оцінку та підстави подання матеріалів на розгляд ДКЗ. По тексту протоколу не зазначається про наявність у ТОВ "Бутсайд" будь-якого спеціального дозволу на користування надрами.

При чому спеціальний дозвіл на користування надрами №6382, виданий 25.10.2019 ТОВ Бутсайд, також розміщувався у відкритому доступі на веб-сайті ДНВП Державний інформаційних геологічний фонд України. Поряд з цим, згідно листа позивача №12/2-8вих-23 від 22.02.2023 Київською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000022 від 20.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 Кримінального кодексу України. В ході досудового розслідування установлено, що Державною службою геології та надр України ряду суб`єктів господарської діяльності за результатами апробації запасів корисних копалин видано дозволи на спеціальне користування надрами для видобування корисних копалин, а саме: ТОВ Бутсайд () 25.10.2019 видано спеціальний дозвіл на користування надрами № 6382.

Доводи позивача про не зазначення відповідачем у листі відповідних посилань на веб-сайти з оприлюдненою інформацією не є поважною обставиною, оскільки вказане не перешкоджало самостійно здійснити перевірку таких сайтів, з урахуванням того, що така інформація є публічною.

Суд зауважує, що маючи об`єктивно можливий доступ до інформації щодо надання спеціального дозволу на користування надрами ТОВ "Бутсайд" та протоколу №4651 від 26.12.2018, прокурор не був позбавлений можливості своєчасно та без затримки у понад 2 роки подавати запити до державних органів, зокрема Держгеонадр, у разі необхідності.

Фактично триваюча пасивна поведінка позивача після отримання Офісом Генерального прокурора листа Держгеонадр від 17.06.2021 № 9897/01/02-21 щодо отриманням інформації про спеціальні дозволи на користування надрами товариства не свідчить про дотримання позивачем строку звернення до суду.

Поряд з цим, за своєю правовою природою повідомлення прокурором відповідного суб`єкта владних повноважень про майбутнє звернення прокурора до суду, витребування ним документів для підтвердження підстав представництва в суді не може слугувати механізмом продовження встановлених законом строків звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки це призведе до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах, порушення стабільності у діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання ними своїх функцій.

Таким чином, зважаючи на вказане вище у сукупності, доводи позивача про те, що інформацію про відсутність у ТОВ Бутсайд інших, окрім спірного, виданих спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на геологічне вивчення, скасованих або термін дії яких закінчився) можливо було дізнатись (дізнався) лише з листа Державної служби геології та надр України від 21.09.2023 № 5585/03-4/2-23 є необґрунтованими та такими, що не можуть свідчити про поважність причини пропуску строку звернення до суду.

Окрім цього, посилання прокурора на значний обсяг матеріалів з урахуванням періоду пропущеного строку не заслуговують на увагу.

Стосовно доводів позивача про тривалість правопорушення, суд зазначає про наступне.

Так, у клопотанні про поновлення строку звернення до суду поданому прокурором, стверджується про необхідність захисту інтересів держави, порушених, на переконання прокурора, внаслідок вчинення відповідачами триваючого правопорушення.

Своєю чергою, право на представництво в суді інтересів держави (які охоплюють у цій справі й суспільні інтереси) виникає у прокурора з того моменту, коли він дізнався або повинен був дізнатися про невжиття протягом розумного строку органом, уповноваженим на здійснення функцій державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, активних дій з метою захисту інтересів держави, адже інше призводить до можливості через такі дії практично необмежено у часі реалізувати право на звернення з позовом (постанова Верховного Суду від 27 червня 2024 року у справі № 160/3693/24).

Тому, на переконання суду, не підлягають врахуванню посилання позивача на тривалість правопорушення.

Враховуючи те, що прокурор пропустив встановлений законом строк звернення до суду та переконливих обґрунтувань обставин та належних доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду із зазначеними позовними вимогами позивачем не наведено та не доведено, суд вказує про наявність підстав для залишення позовної заяви прокурора без розгляду на підставі частини 3, 4 статті 123 КАС України.

Суд зазначає, що згідно правової позиції Конституційного Суду України, наведеної у рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі Мушта проти України нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

У справах Стаббігс та інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду.

Таким чином, і за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 123 КАС України зазначається, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи, що висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, а інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними судом не встановлено, позовна заява у справі підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву керівника Київської обласної прокуратури до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Бутсайд» про визнання протиправною та скасування державної реєстрації, визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправним та скасування дозволу залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного ухвали.

Суддя Парненко В.С.