Справа № 340/1183/26
Суддя: А.В. САГУН
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/1183/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кропивницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення дев`ятої сесії восьмого скликання Кропивницької міської ради від 25.09.2025 року № 2831 про відмову ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки шляхом зміни цільового призначення по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Кропивницьку міську раду затвердити поданий ОСОБА_1 07.10.2020 року проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим № :46:358:0018, по АДРЕСА_1 шляхом зміни цільового призначення з «для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (код виду цільового призначення - 03.15)» на «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код виду цільового призначення - 02.01 )».

В обґрунтування вимог представник позивача вказує, що рішення дев`ятої сесії восьмого скликання Кропивницької міської ради від 25.09.2025 року № 2831 про відмову ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки шляхом зміни цільового призначення по АДРЕСА_1 , є протиправним, оскільки у своєму рішенні відповідач відмовляючи позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо її цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва, посилається на невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам містобудівної документації, а саме: Генерального плану території міста Кіровограда (Кропивницького), затвердженого рішенням міської ради від 12.09.2000 № 627 та Плану зонування території міста Кіровограда (Кропивницького), затвердженого рішенням міської ради від 17.09.2013 № 2456, але разом з тим земельні ділянки з кадастровими номерами: :46:358:0011; :46:358:0013; :46:358:0015; :46:358:0017; :46:358:0019; :46:358:0020, які рішенням міської ради від 28.12.2007 року № 405 передані у власність громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва за рахунок земель запасу між АДРЕСА_2 , Аксьонкіної та Ушакова, поруч з яким знаходиться земельна ділянка позивача з кадастровим номером :46:358:0018, розташована між АДРЕСА_2 , Аксьонкіної та Ушакова, за адресою: АДРЕСА_1 . Також, у містобудівних умовах та обмеженнях забудови земельної ділянки з кадастровим номером :46:358:0018 відсутні відомості обмежень про те, що земельна ділянка знаходиться в санітарно-захисній зоні промислових підприємств та інших виробництв 1-3 класу шкідливості та земельна ділянка відноситься до території зелених насаджень загального користування.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву ( а.с.50-54), у якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Вказано, що оскаржуваним рішення відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки шляхом зміни цільового призначення у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам містобудівної документації, а саме: Генерального плану території міста Кіровограда (Кропивницького), затвердженого рішенням міської ради від 12.09.2000 № 627 та Плану зонування території міста Кіровограда (Кропивницького), затвердженого рішенням міської ради від 17.09.2013 № 2456. Так, земельна ділянка з кадастровим номером :46:358:0018 відповідно до містобудівної документації віднесена до зони Р-2 - рекреаційної зони активного відпочинку.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій вказала не безпідставність заперечень представника відповідача викладених у відзиві. Зазначено, що земельна ділянка під кадастровим номером :46:358:0018, яка була придбана у власність позивачем 08.09.2014 року, у попередніх її власників зареєстрована Управлінням Держкомзему у Кіровоградському районі 06 липня 2011 року та було присвоєно статус (цільове призначення): 01.05 Для індивідуального садівництва Землі сільськогосподарського призначення для ведення індивідуального садівництва, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку від 05.06.2015 року № НВ-015. Таким чином, відмова відповідачем у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки шляхом зміни цільового призначення по АДРЕСА_1 , порушує право приватної власності позивача на землю щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою на власний розсуд, зокрема, будувати житловий будинок та інші будівлі і споруди, самостійно господарювати на землі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 08.09.2014 року за № 810 придбано у власність земельну ділянку кадастровий номер :46:358:0018, місце розташування (адміністративно-територіальна одиниця): АДРЕСА_2 , Аксьонкіної та Ушакова, за цільовим призначенням 01.05 для індивідуального садівництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання: для ведення індивідуального садівництва, площа земельної ділянки 0,1000 га; власність: приватна, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки 08.09.2014 року посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Бєлінським І.Д. зареєстрований в реєстрі за № 810, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 46421995 від 27.10.2015 року; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.06.2015 року №НВ-015.

Земельна ділянка кадастровий номер :46:358:0018 розташована за адресою: АДРЕСА_2 , Аксьонкіної та Ушакова, межі земельної ділянки: від А до Б - землі загального користування Кіровоградської міської ради; від Б до В - землеволодіння гр. ОСОБА_2 ; від В до Г - землеволодіння гр. ОСОБА_3 ; від Г до Д - землеволодіння гр. ОСОБА_4 ; від Д до А - землеволодіння гр. ОСОБА_5

10.06.2015 року позивач звернувся до Кіровоградської міської ради з письмовою заявою про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки «для ведення садівництва» за адресою: між АДРЕСА_2 та Ушакова загальною площею 0,1000 га під розміщення та обслуговування готелю та басейну.

29.09.2015 року заява позивача розглянута та рішенням п`ятдесят другої сесії шостого скликання Кіровоградської міської ради № 4648 від 29.09.2015 року затверджено ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом зміни цільового призначення земельної ділянки) загальною площею 0,1000 га між АДРЕСА_2 та Ушакова для будівництва і обслуговування готелю та басейну; змінено цільове призначення земельної ділянки (кадастровий номер :46:358:0018) між АДРЕСА_2 та Ушакова загальною площею 0,1000 га з «для індивідуального садівництва (КВЦПЗ 01.05) на «для будівництва і обслуговування готелю та басейну (КВЦПЗ 03.15)»; встановлено для земельної ділянки площею 0,1000 га між АДРЕСА_2 та Ушакова: категорію земель - землі сільськогосподарського призначення, склад угідь - землі, які використовуються в комерційних цілях.

За зверненням позивача наказом Управління містобудування та архітектури міської ради міста Кропивницького від 07.11.2019 року № 186 присвоєно об`єкту нерухомого майна: громадському будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :46:358:0018, адресу: АДРЕСА_1 .

07.10.2020 року позивач звернувся до Кропивницької міської ради з письмовою заявою про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :46:358:0018 за адресою: АДРЕСА_1 під розміщення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

25 вересня 2025 відповідачем прийнято рішення за № 2831 про відмову ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий № :46:358:0018, загальною площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 шляхом зміни цільового призначення з «для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (код виду цільового призначення - 03.15)» на «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код виду цільового призначення - 02.01)» у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам містобудівної документації, а саме: Генерального плану території міста Кіровограда (Кропивницького), затвердженого рішенням міської ради від 12.09.2000 № 627, - земельна ділянка відноситься до території зелених насаджень загального користування та Плану зонування території міста Кіровограда (Кропивницького), затвердженого рішенням міської ради від 17.09.2013 № 2456, - земельна ділянка відноситься до зони Р-2 (рекреаційні зони активного відпочинку), відповідно до схеми планувальних обмежень земельна ділянка знаходиться в санітарно-захисній зоні промислових підприємств та інших виробництв 1-3 класу шкідливості.

Позивач вважає рішення протиправним, оскільки відсутні законодавчі підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки шляхом зміни цільового призначення.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Згідно зі ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Ч. 1 ст. 19 ЗК України передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (ч. 1 ст. 20 ЗК України).

Згідно статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

За змістом статті 1 Закону України «Про землеустрій», цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення.

Стаття 20 ЗК України визначає, що при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення.

При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення.

Віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо:

земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу;

земельних ділянок приватної власності - їх власниками.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності, віднесених до категорій земель житлової та громадської забудови, земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, а також земельних ділянок (крім земельних ділянок, розташованих на територіях, об`єктах природно-заповідного фонду, та земельних ділянок лісогосподарського призначення), на яких розташовані будівлі, споруди, що є у приватній власності землекористувача, який використовує земельні ділянки на правах постійного користування, оренди, емфітевзису, суперфіцію, може здійснюватися землекористувачем. У такому разі зміна цільового призначення земельної ділянки не потребує прийняття рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування, який здійснює розпорядження відповідною земельною ділянкою.

Категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту.

Встановлення цільового призначення земельної ділянки може здійснюватися без додержання вимог, передбачених абзацом першим цієї частини, у випадках:

передачі земельної ділянки державної, комунальної власності відповідно до частини третьої статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності";

консервації деградованих і малопродуктивних, техногенно забруднених земель;

віднесення земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення;

віднесення земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення;

зміни виду цільового призначення земельної ділянки в межах категорії земель сільськогосподарського призначення (крім віднесення їх до земельних ділянок для садівництва, зміни цільового призначення земельних ділянок під полезахисними лісовими смугами);

віднесення до земель морського транспорту земельних ділянок у межах морського порту.

При внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про встановлення або зміну цільового призначення земельної ділянки належність земельної ділянки до відповідної функціональної зони визначається за даними Державного земельного кадастру.

Відомості про цільове призначення земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру.

Зміна цільового призначення земельної ділянки не потребує:

розроблення документації із землеустрою (крім випадків формування земельної ділянки із земель державної та комунальної власності, не сформованих у земельні ділянки);

прийняття рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування (крім рішень про встановлення і зміну цільового призначення земельних ділянок, розпорядження якими здійснюють такі органи).

Зміна цільового призначення земельних ділянок погоджується у разі:

якщо земельна ділянка перебуває у користуванні на правах постійного користування, оренди, емфітевзису, суперфіцію, у заставі - із землекористувачем, заставодержателем (підпис якого на погодженні посвідчується нотаріально);

якщо земельна ділянка відноситься до земель оборони - з Міністерством оборони України або органом державної влади, що здійснює керівництво військовим формуванням, до сфери управління якого належить військова частина, установа, військово-навчальний заклад, підприємство та організація, яка використовує землі оборони на праві постійного користування;

зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок якої земельні ділянки виводяться із складу таких категорій, а також зміни цільового призначення земель, визначених пунктом "б" частини першої статті 150 цього Кодексу, - з Кабінетом Міністрів України.

Зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок яких земельні ділянки виводяться із складу таких категорій (крім зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення для розміщення на них лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури), а також зміни цільового призначення земель, визначених пунктом "б" частини першої статті 150 цього Кодексу, здійснюються за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 23 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, внесений згідно з підпунктом 20 пункту 2 розділу І Закону №711-IX передбачено, що до внесення до Державного земельного кадастру відомостей про функціональні зони зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Рішення про зміну цільового призначення земельних ділянок у таких випадках приймається щодо:

земельних ділянок, розпорядження якими здійснюють Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу;

земельних ділянок приватної власності - сільськими, селищними, міськими радами, на території яких розташована відповідна земельна ділянка.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що передбачає зміну цільового призначення земельної ділянки приватної власності, розробляється без надання дозволу на його розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що передбачає зміну цільового призначення земельної ділянки, погоджується в порядку, встановленому цим Кодексом, та затверджується органом, що приймає рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки.

Так, відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, серед іншого: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно частин першої, другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Зобов`язання затвердити проект щодо відведення вказаної земельної ділянки є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Затвердження такого проекту без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 1640/2594/18, від 04 березня 2021 року у справі № П/811/968/18 та від 29 листопада 2021 року у справі № 480/1910/19.

Приписами статті 50 Закону України "Про землеустрій" визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає: а) пояснювальну записку; б) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); в) розрахунок розміру втрат лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); г) розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; д) кадастровий план земельної ділянки.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою визначено положеннями статті 186 ЗК України.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.186 ЗК України проекти землеустрою погоджуються та затверджуються в такому порядку: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації (ч. 8 ст. 186 ЗК України).

Отже, Земельним кодексом України передбачено певний алгоритм та поетапність процесу зміни цільового призначення земельної ділянки і як зазначалося судом, рішення органу виконавчої влади щодо відмови у затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію.

Суд зазначає, що підставою відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки шляхом зміни цільового призначення є невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам містобудівної документації, а саме: Генерального плану території міста Кіровограда (Кропивницького), затвердженого рішенням міської ради від 12.09.2000 № 627, - земельна ділянка відноситься до території зелених насаджень загального користування та Плану зонування території міста Кіровограда (Кропивницького), затвердженого рішенням міської ради від 17.09.2013 № 2456, - земельна ділянка відноситься до зони Р-2 (рекреаційні зони активного відпочинку), відповідно до схеми планувальних обмежень земельна ділянка знаходиться в санітарно-захисній зоні промислових підприємств та інших виробництв 1 -3 класу шкідливості.

Так, рішенням Кіровоградської міської ради №627 від 12.09.2000 року "Про затвердження генерального плану м. Кіровограда" затверджено Генеральний план міста Кіровограда.

Рішенням Кіровоградської міської ради №2456 від 17.09.2013 року "Про затвердження містобудівної документації "План зонування території міста Кіровограда" затверджено План зонування території міста Кіровограда.

Ці нормативно-правові акти містяться за посиланням: https://data.gov.ua/dataset/e5-43ae-b319-4a48fc5480bf

Відповідно до Витягу з пояснювальної записки «Розроблення плану зонування території міста» Р-2 ( Рекреаційні зони активного відпочинку) це зони активного відпочинку призначаються для виконання активних рекреаційних функцій. До них належать міські території загального користування з відповідними об`єктами для активного відпочинку населення та громадські центри.

У параграфі 1 глави 1 розділу І Пояснювальної записки до Плану зонування території міста Кіровограда наведені такі визначення:

- зона - територія, стосовно якої (і відповідно до всіх земельних ділянок, які там розташовані) планом зонування території встановлюється містобудівний регламент дозволеного використання;

- містобудівний регламент - використання земельних ділянок, що встановлюється у межах відповідних територіальних зон і визначає види переважного та супутнього використання земельних ділянок, граничні параметри дозволеного нового будівництва, реконструкції об`єктів архітектури, і використовується в процесі проектування, забудови та наступної експлуатації об`єктів;

- схема зонування території - карта, на якій показано розташування і типи зон в межах міста, що відрізняються за видами використання земельних ділянок і вимогами до їх забудови, зафіксованими в плані зонування території та затвердженими міською радою;

- територіальна зона - територія у визначених межах на схемі зонування, стосовно якої встановлено містобудівний регламент;

- санітарно-захисна зона - функціональна територія між промисловим підприємством або іншим виробничим об`єктом, що є джерелом надходження шкідливих чинників в навколишнє середовище, і найближчою житловою забудовою (чи прирівняними до неї об`єктами), яка створюється для зменшення залишкового впливу цих факторів до рівня гігієнічних нормативів з метою захисту населення від їх несприятливого впливу;

- переважний вид забудови вид забудови, який відповідає переліку дозволених планом зонування території для даної зони та не потребує спеціального погодження;

- супутній вид використання земельної ділянки вид використання, який необхідний для повноцінного функціонування переважного виду використання земельної ділянки.

Параграфом 5 "План зонування території міста (зонінг). Переважні, супутні та допустимі види забудови земельної ділянки" глави 2 розділу І Пояснювальної записки передбачено, що:

а) Рішення щодо забудови, землекористування та благоустрою території міста та окремих ділянок приймаються на основі установленого зонінгом переліку переважних, супутніх і допустимих видів забудови земельних ділянок, єдиних умов і обмежень, які діють у межах зон, визначених планом зонування (див. Розділ II), і розповсюджуються у рівній мірі на всі, розміщені в межах відповідних зон земельні ділянки, інші об`єкти нерухомості, незалежно від форм власності.

в) Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем в межах вимог, встановлених законодавством до використання земель цієї категорії, відповідно зонінгу, іншої містобудівної документації та документації із землеустрою.

г) Зони, відносно яких встановлюється перелік переважних та допустимих видів, єдині умови та обмеження , виділяються на плані зонування території міста (масштаб 1:5000).

м) Види використання земельних ділянок або нерухомості, які відсутні у переліку переважних, супутніх або допустимих видів забудови земельних ділянок в межах зон, є недозволеними для відповідної функціонально-правової зони та не можуть бути дозволені, у тому числі і за процедурою спеціального погодження.

Відповідно до параграфу 6 "Єдині умови і обмеження забудови для кожної територіальної зони (підзони)" глави 2 розділу І Пояснювальної записки:

а) Обмеження забудови та умови використання нерухомості (земельні ділянки, будинки та споруди) в межах окремих зон визначаються на основі "Схеми планувальних обмежень", державних будівельних та інших норм.

б) Схемою планувальних обмежень встановлюються межі розповсюдження відповідних обмежень на основі державних норм та іншої нормативної документації встановлюється режим (умови) використання земельної ділянки.

в) Єдині умови і обмеження забудови земельних ділянок враховуються при розробленні землевпорядної документації відповідної земельної ділянки. Типи та види планувальних обмежень, що діють на території міста, вказані на Схемі планувальних обмежень.

г) На територіях, які потрапляють до санітарно-захисних зон (далі - СЗЗ) від промпідприємств, кладовищ, складів та баз, об`єктів з перевищенням рівнів електромагнітного фону, інших СЗЗ режим (умови) використання нерухомості та межі розповсюдження обмежень і визначають з урахуванням іншого законодавства (санітарно-епідеміологічні служби міста, управління екобезпеки та природних ресурсів на основі СН 173-96, ДБН 360-92**, містобудівної документації).

Згідно з параграфом 8 "План зонування території міста" глави 1 Розділу ІІ Пояснювальної записки схема зонування території є невід`ємною частиною плану зонування території (зонінгу) міста Кіровограда. На основі схеми зонування території встановлюється перелік переважних, допустимих видів забудови та іншого використання земельних ділянок у межах кожної окремої територіальної зони. На основі схеми зонування території встановлюються також єдині умови та обмеження для кожної територіальної зони (підзони).

Схема зонування території виконується на основі "Проекту внесення змін до генерального плану м. Кіровограда" з урахуванням перспективного використання території міста. При виконанні схеми зонування враховуються планувальні обмеження, які діють на території міста.

Схема зонування території міста є базою для подальшого детального пророблення параметрів забудови та іншого використання на території кожної окремої зони або окремої ділянки в місті.

Параграфом 9 "Схема планувальних обмежень" глави 1 Розділу ІІ Пояснювальної записки до Плану зонування території міста Кіровограда передбачено, що схема розроблена як підґрунтя для розробки схеми зонування території міста. До неї ввійшли планувальні обмеження, обумовлені розміщенням промислових, комунально-складських та інших підприємств, водоохоронними зонами, екологічними обмеженнями. Враховані санітарно-захисні зони І - V класу шкідливості від промислових та комунально-складських об`єктів, шумова зона аеропорту та інших джерел шумового та електромагнітного забруднення. Крім того, виділяються території прибережно-захисних смуг та ПЗФ.

Відповідно до параграфа 10 "Функціональна класифікація територій, типи територіальних зон" глави 2 Розділу ІІ Пояснювальної записки згідно з ДСТУ-Н Б Б.1-1-12:2011 "Настанова про склад та зміст плану зонування території (зонінг)" пропонується наступні основні територіальні зони: невиробничі Г (громадські); житлові Ж; ландшафтно-рекреаційні Р; курортні К; зони транспортної інфраструктури ТР; зони інженерної інфраструктури ІН; комунально-складські КС; виробничі В; спеціальні С; сільськогосподарського виробництва СВ; землі історико-культурного призначення ІК.

Територіальна зона Р (ландшафтно-рекреаційна зона) включає:

- зони об`єктів природно-заповідного фонду Р-1;

- рекреаційні зони активного відпочинку Р-2 - визначена для виконання активних рекреаційних функцій. До них належать міські території загального користування з відповідними об`єктами для активного відпочинку населення, громадські центри. Ці території мають бути забезпечені високим рівнем благоустрою, належним переліком постійних споруд для активного відпочинку, тимчасових споруд та інших об`єктів супутніх видів активності;

- рекреаційні зони озеленених територій загального користування Р-3 - визначена для повсякденного відпочинку населення і включають парки, сквери, сади, бульвари, міські ліси, водойми, лугопарки, лісопарки, гідропарки, меморіальні парки;

- рекреаційні зони обмеженого користування Р-4 - визначена для розміщення дач та колективних садів.

Згідно з пунктом 3 параграфа 12 глави 2 Розділу ІІ Пояснювальної записки для рекреаційних зон активного відпочинку Р-2 дозволені такі види використання:

- переважні види використання земельних ділянок: стадіони та фізкультурні майданчики; човнові станції, яхтові клуби; готелі; спеціалізовані спортзали; басейни (криті та відкриті); озеленені території; водно-оздоровчі комплекси; будівлі та споруди адміністративного та господарського призначення;

- супутні переважним видам: споруди комунальної та інженерно-технічної інфраструктури, необхідні для обслуговування даної зони; окремі адміністративно-господарські будівлі; відкриті автостоянки для легкових автомобілів; громадські вбиральні; тимчасові павільйони і кіоски для будь-яких видів роздрібної торгівлі і обслуговування; кафе, заклади харчування, торгівлі та сервісного обслуговування; пункти прокату спортивного інвентарю; відповідно обладнані експозиційні зони, що встановлюються адміністрацією;

- основні види використання можуть здійснюватися лише за умови, що така діяльність не суперечить цільовому призначенню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, встановленим вимогам щодо охорони, відтворення та використання їх природних комплексів та окремих об`єктів.

Згідно зі статтями 50, 51 Земельного кодексу України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації. Майданчики для занять спортом на відкритому повітрі, об`єкти фізичної культури і спорту, які не є об`єктами нерухомості, можуть бути розміщені на земельних ділянках усіх категорій земель.

Відповідно до статті 52 ЗК України землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. На таких землях (крім земельних ділянок зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельних ділянок, зайнятих об`єктами фізичної культури і спорту, інших аналогічних об`єктів) допускається будівництво відповідно до чинної містобудівної документації об`єктів житлового та громадського призначення, що не порушують режим використання земель рекреаційного призначення.

У пункті 2.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року №105, зазначено, що зелені насадження загального користування - зелені насадження, які розташовані на території загальноміських і районних парків, спеціалізованих парків, парків культури та відпочинку; на територіях зоопарків та ботанічних садів, міських садів і садів житлових районів, міжквартальних або при групі житлових будинків; скверів, бульварів, насадження на схилах, набережних, лісопарків, лугопарків, гідропарків і інших, які мають вільний доступ для відпочинку.

Згідно з Класифікатором видів функціонального призначення територій та їх співвідношення з видами цільового призначення земельних ділянок (додаток 60 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17.10.2012 року) у переліку переважних (основних) та супутніх видів цільового використання земельних ділянок, визначених для територій, які за функціональним призначенням належать до ландшафтно-рекреаційних територій (підгрупа 4), відсутній код 02.01 (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)). Такий вид цільового використання земельних ділянок дозволений для територій, які містобудівною документацією за функціональним призначенням визначені як території житлової забудови (підгрупа 1).

Відповідно до статті 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність; б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Статтею 110 ЗК України передбачено, що на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження.

Перехід права власності на земельну ділянку, зміна її цільового призначення не припиняє встановлених обмежень, обтяжень.

Згідно зі статтею 114 ЗК України санітарно-захисні зони створюються навколо об`єктів, які є джерелами виділення шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрації, ультразвукових і електромагнітних хвиль, електронних полів, іонізуючих випромінювань тощо, з метою відокремлення таких об`єктів від територій житлової забудови. У межах санітарно-захисних зон забороняється будівництво житлових об`єктів, об`єктів соціальної інфраструктури та інших об`єктів, пов`язаних з постійним перебуванням людей. Правовий режим земель санітарно-захисних зон визначається законодавством України.

Відповідно до пунктів 3.4, 4.2, 5.10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 року №173, ландшафтно-рекреаційну територія охоплює приміські ліси, лісопарки, лісозахисні смуги, водоймища, зони відпочинку та курортні зони, землі сільськогосподарського використання та інші, які разом з парками, садами, скверами, бульварами сельбищної території формують систему озеленення та оздоровчих зон.

Розміщення житлово-громадських об`єктів, а також дачних поселень не допускається на ландшафтно-рекреаційних територіях, включаючи землі міських лісів, якщо об`єкти, що проектуються, не призначені для відпочинку та спорту.

У санітарно-захисних зонах не можна допускати розміщення житлових будинків з придомовими територіями, гуртожитків, готелів, будинків для приїжджих, аварійних селищ.

Аналіз цим норм свідчить, що реалізація права власника земельної ділянки на забудову здійснюється з обов`язковим дотриманням вимог містобудівного законодавства, які можуть обмежувати таке право.

Земельні ділянки, розташовані на території, яку чинна містобудівна документація визначає як ландшафтно-рекреаційна зона і зона зелених насаджень населених пунктів, не можуть використовуватися для житлового будівництва та садибної забудови. Будівництво житлових об`єктів забороняється також у межах санітарно-захисних зон, влаштованих навколо об`єктів шкідливого впливу

Пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель" №711-IX від 17.06.2020 року (набрав чинності 24.07.2021 року) установлено, що містобудівна документація на місцевому рівні, затверджена до набрання чинності цим Законом, зберігає чинність; плани зонування територій, затверджені до набрання чинності цим Законом, вважаються невід`ємними складовими генеральних планів населених пунктів.

Суд зазначає, що Генеральний план населеного пункту та План зонування території (зонінг) є містобудівною документацію на місцевому рівні. За своєю правовою природою та з огляду на процедуру прийняття, вони також є нормативно-правовими актами органу місцевого самоврядування, які розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово. Вимоги цієї містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування. За порушення вимог, встановлених планом зонування території, фізичні та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

При розробленні у 2012 - 2013 роках містобудівної документації - Плану зонування території міста Кіровограда - розробник містобудівної документації з урахуванням даних Генерального плану міста Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради №627 від 12.09.2000 року, про належність земельного масиву до території зелених насаджень загального користування встановив на територію спірної земельної ділянки функціональну зону Р-2 (рекреаційна зона активного відпочинку).

Доказів того, що на момент розроблення Плану зонування території міста Кіровограда на цій земельній ділянці існувала житлова забудова, що мало б бути враховано замовником та розробником містобудівної документації на етапі її розроблення і затвердження і могло бути підставою для віднесення її до житлової зони Ж з урахуванням сучасного використання землі, суду не надано.

Позивач став власником земельної ділянки з кадастровим номером :46:358:0018 - 08.09.2014. Перед цим він мав можливість ознайомитися з Генеральним планом та Планом зонування міста Кропивницького та перевірити, який режим забудови (містобудівний регламент) діє на цій земельній ділянці, які умови та обмеження у використанні території у межах визначеної функціональної зони, чи може використовуватися ця земельна ділянка під садибну забудову.

Згідно з вказаною містобудівною документацією на місцевому рівні ця земельна ділянка розташована на території зелених насаджень загального користування, в рекреаційній зоні активного відпочинку Р-2, яка не призначена для індивідуального житлового будівництва. Такий вид забудови не відповідає переліку дозволених (переважних (основних) та супутніх) видів використання, передбачених у Плані зонування території міста Кропивницького.

Посилання представника позивача на передачу у власність громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва за рахунок земель запасу між АДРЕСА_2 , Аксьонкіної та Ушакова, поруч з яким знаходиться земельна ділянка позивача з кадастровим номером :46:358:0018, не спростовує висновку відповідача щодо невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам містобудівної документації.

Також, представник позивача стверджує, що відмова відповідачем позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки шляхом зміни цільового призначення по вул. Курганній, 45, порушує право приватної власності позивача на землю щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У статті 319 Цивільного кодексу України вказано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 4 статті 373 Цивільного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно зі статтею 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до статті 20 Земельного кодексу України, статей 24, 25 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" включення земельної ділянки із визначеним видом цільового призначення до меж функціональної зони та встановлення режиму забудови територій, не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, а також не тягне за собою обов`язковості зміни виду цільового призначення земельної ділянки.

Воднораз, згідно зі статтями 5, 26, 27 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Вимоги цієї містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Позивач має право ініціювати внесення змін у містобудівну документацію (до Генерального плану та плану зонування території) щодо зміни функціонального призначення території своєї земельної ділянки у встановленому порядку.

Отже, суд відхиляє такі доводи та зазначає, що наразі позивач вправі володіти, розпоряджатися цією земельною ділянкою, а також використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідач у спірних правовідносинах діяв відповідно до наданих йому повноважень у сфері регулювання містобудівної діяльності, планування і забудови території, правомірно відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки шляхом зміни цільового призначення.

Вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки шляхом зміни цільового призначення є безпідставними, тому у задоволенні її позову слід відмовити.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса для листування - АДРЕСА_4 ) до Кропивницької міської ради (вул. Велика Перспективна, 41, м. Кропивницький, 25006, ) про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. САГУН