Справа № 810/4335/17
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2026-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року м. Київ справа №810/4335/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними дій та рішень, їх скасування,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Києво-Святошинська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області щодо складання акта «Про результати планової документальної виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2013 по 31.12.2015» від 14.12.2016 № 205/1302/.

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 13.01.2017 за № , від 13.01.2017 за № , від 13.01.2017 за № , рішення про застосування штрафних санкцій від 13.01.2017 року № , вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.12.2016 № Ф-, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції на загальну суму 164 082, 30 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя ОСОБА_2 ) відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.02.2024 №411/0/15-24 звільнено ОСОБА_2 з посади судді Київського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2024 адміністративна справа №810/4335/17 розподілена судді Колесніковій І.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 справу прийнято до провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про відсутність обставин вчинення ним порушення вимог податкового законодавства, встановлення обставин чого стало підставою притягнення його до відповідальності шляхом прийняття оскаржуваних рішень.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує, що оскаржувані рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданому відзиві.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі пп .75.1.2 п.75.1 ст.75 та ст.77 Податкового кодексу України, наказу Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 07.11.2016р. №486 та відповідно направлення на перевірку від 17.11.2016 № 431, 430 виданого Києво-Святошинською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області та плану-графіку на 4 квартал 2016 року, проведена планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 відповідно до затвердженого плану проведення перевірки.

За результатами перевірки було складено акт «Про результати планової документальної виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2013 по 31.12.2015» від 14.12.2016 № 205/1302/ НОМЕР_1 .

На підставі висновків акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.01.2017 за № , від 13.01.2017 за № , від 13.01.2017 за № , рішення про застосування штрафних санкцій від 13.01.2017 № , вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.12.2016 № Ф-, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції на загальну суму 164 082, 30 грн, зокрема:

- за порушення п. 177.2 ст. 177 ПК України донараховано суму податкового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 46796,64 грн., у т ч. за 2014р. в сумі 21617,88 грн. та за 2015р. в сумі 25178,76 грн.

- за порушення п. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України донарахована штрафна санкція в сумі 510,00 грн.

- встановлено порушення п.п. 1 п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого ФОП ОСОБА_1 не утримав та не перерахував суму єдиного соціального внеску, яка підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 95082,13 грн., в т.ч. за 2013р. в сумі 4134,41 грн., за 2014р. в сумі 41862,97 грн., за 2015р. в сумі 49084,75 грн.

- встановлено порушення п.п 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, в результаті чого позивач не утримав та не перерахуваа суму військового збору, яка підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 2228,82 грн. (148 587,60 грн. х 1,5 % = 2228,82 грн.), в т.ч. за 2015р. в сумі 2228,82 грн.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Згідно з п. 177.4 ст. 177 ПК України до складу витрат відносяться документально підтверджені витрати, безпосередньо пов`язані з одержанням протягом календарного року доходу.

Згідно з наданими позивачем документами встановлено, що ФОП ОСОБА_1 розрахунки за надані послуги та закуплене пальне проводив в готівковій формі.

При цьому, ФОП ОСОБА_1 за період перевірки 2013-2015рр. надано витратні документи, які не підтверджують здійснення та не пов`язані з господарською діяльністю.

Враховуючи вищевикладене, ФОП ОСОБА_1 порушено п.177.2 ст. 177 ПК України та завищено витрати в сумі 276296,31 грн., а саме за 2014р. - в сумі 127 708,71 грн. та за 2015р. - в сумі 148587,60 грн.

Згідно п. 177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Суму чистого оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 занижено на загальну суму 276296,31 грн., а саме за 2014р. - в сумі 127 708,71 грн. та за 2015р. - в сумі 148587,60 грн., чим порушено вимоги п.п. 177.2 ст.177 ПК України.

Відповідно до вимог п. 54.3 ст. 54 ПК України, із урахуванням сплаченої суми ПДФО, за результатами перевірки ФОП ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування за 2014 рік в сумі 21617,88 грн. Донараховано ПДФО за 2015р. за результатами перевірки в розмірі 26397,21 грн.

Відповідно до вимог п. 54.3 ст.54 ПК України із урахуванням сплаченої суми ПДФО, за результатами перевірки ФОП ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування за 2015р. в сумі 25178,76 грн., тому донараховано суму податкового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб складає 46796,64 грн., а також штрафні (фінансові) санкції на суму 11699.16 грн. відповідно.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 при виплаті доходів ФОП в податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого ) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку форми №1-ДФ, не відображено дані виплати, чим порушено п. «б» п. 176.2 ст.176 ПК України.

Відповідно до п. 119.2 ст. 119 ПК України ФОП ОСОБА_1 донарахована штрафна санкція в сумі 510, 00 грн.

Відповідно до абзацу 2 п.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім`ї фізичних осіб- підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу на місяць, у якому отримано дохід ( прибуток ).

Єдиний внесок для платників, зазначених у абзацу 2 п. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлюється у розмірі 34,7%.

Пунктом 2 частини першої ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що ЄСВ для платників, зазначених, зокрема, у п. 4 частини 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу. При цьому сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Нарахування ЄВ здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування ЄСВ, встановленої Законом (частина 3 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Отже, базою нарахування ЄСВ для ФОП, які обрали загальну систему оподаткування, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, але не менше за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) та не більше максимальної величини бази нарахування ЄСВ, встановленої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Враховуючи вищезазначене, ФОП ОСОБА_1 порушено п.п. 1 п. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в результаті чого ФОП ОСОБА_1 не утримав та не перерахував суму єдиного соціального внеску, яка підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 95082,13 грн., в т.ч. за 2013р. в сумі 4134,41 грн., за 2014р. в сумі 41862,97 грн., за 2015р. в сумі 49084,75 грн.

Також на підставі ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платником за своєчасно не нарахований єдиний внесок був нарахований штраф 5% за 2013-2014 роки, а також штраф за 2015 рік 10%, (зі змінами та доповненнями), тому у відповідності рішення № було правомірно застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафні санкції у загальній сумі 7208,34 грн. за період 2013-2015 роки відповідно.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 порушив пп. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, оскільки не утримав та не перерахував суму військового збору, яка підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 2228, 82 грн. (148 587,60 грн. х 1,5 % = 2228,82 грн.), в т.ч. за 2015р. в сумі 2228,82 грн. та штрафні ( фінансові) санкції ( штрафи) 557,21 грн. відповідно.

Належних і допустимих доказів, які б спростовували наведені порушення, позивачем за час розгляду справи до суду надано не було.

Беручи до уваги зазначене вище у сукупності, суд вважає, що відповідачем, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) було доведено правомірність прийнятих ним оскаржуваних рішень.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними дій та рішень, їх скасування відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.