Справа № 340/3183/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2026-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2026 року м. Дніпросправа № 340/3183/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року в адміністративній справі №340/3183/24 (головуючий суддя першої інстанції - Кармазина Т.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі №340/3183/24 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, ДПС України про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме:

- стягнуто з Головного управління ДПС у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.04.2016 року по 03.05.2024 року в сумі 94519,47 грн.;

- в іншій частині позову відмовлено;

- зобов`язано ГУ ДПС у Кіровоградській області протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили подати до суду звіт про його виконання.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року в адміністративній справі №340/3183/24 залишено без змін.

10 вересня 2025 року Головним управління ДПС у Кіровоградській області подано звіт про виконання рішення суду, в якому зазначено, що на день подання звіту вжито заходи направлені на виконання рішення, яке набрало законної сили в справі №340/3183/24. Для здійснення розрахунків з ОСОБА_1 за рішенням суду проведено виплату двома платежами за КПКВК 3507090 «Виконання судових рішень на користь фізичних та юридичних осіб» по КЕКВ 2800, а саме:

- в сумі 88100,00 грн. (з яких до зарахування на карту - 67837,00 грн.. ПДФО 18% - 15858,00 грн., військовий збір 5% - 4405,00 грн., ЄСВ 22% - 0,00 грн. - п.5 розділу 1 Переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок, затверджений постановою КМУ від 22.10.2010 №1170);

- в сумі 6419,47 грн. (з яких до зарахування на карту - 4943,00 грн., ПДФО 18% - 1155,50 грн., військовий збір 5% - 320,97 грн., ЄСВ 22% - 0,00 грн. - п.5 розділу 1 Переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок, затверджений постановою КМУ від 22.10.2010 №1170).

Ухвалою суду першої інстанції від 17.10.2025 року прийнято звіт Головного управління ДПС у Кіровоградській області про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі №340/3183/24, поданий до суду 10.09.2025 року.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.12.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 року в адміністративній справі №340/3183/24 скасовано. Справу направлено до суду для продовження розгляду.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року прийнято звіт Головного управління ДПС у Кіровоградській області про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі №340/3183/24, поданий до суду 10 вересня 2025 року.

Приймаючи звіт про виконання судового рішення та завершуючи процедуру судового контролю, суд першої інстанції виходив із того, що зобов`язання, покладені на відповідача рішенням суду в даній справі, виконані.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у прийнятті звіту відповідача про виконання рішення суду першої інстанції по справі та встановити новий строк подання звіту Головним управлінням ДПС.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, апеляційна скарга фактично обґрунтована та містить доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідачі відзив на скаргу не подали, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 312 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Згідно із частиною другою статті 382-2 КАС України звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення; 5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання; 6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення; 7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.

За частиною першою статті 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Головною метою судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є реалізація завдання адміністративного судочинства, оскільки ефективний захист прав осіб завершується виконанням судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року по справі №806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення.

Розглядаючи звіт суб`єкта владних повноважень про виконання рішення, суд повинен перевірити чи досягнуто мети задля якої постановлено судове рішення, тобто чи відбулося фактичне відновлення порушеного права.

За приписами частин першої, другої статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

При цьому, за клопотанням суб`єкта владних повноважень суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Суд на підставі відповідних доказів зменшує розмір штрафу, накладеного на керівника суб`єкта владних повноважень, на суму штрафу, який було накладено за такі самі дії державним виконавцем відповідно до законодавства про виконавче провадження.

Ухвалу суду про накладення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції за правилами статті 149 цього Кодексу.

З наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму штрафу без додаткового судового рішення нараховується пеня у розмірі три відсотки річних з урахуванням індексу інфляції.

Якщо суб`єктом владних повноважень є колегіальний орган і суд зобов`язав подати звіт про виконання судового рішення його членів, за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення суд, враховуючи індивідуальні дії або бездіяльність кожного з членів такого колегіального органу, своєю ухвалою може накласти штраф на членів, які в межах своїх повноважень, завдань чи функцій не забезпечили виконання судового рішення.

У разі неподання звіту у строк, встановлений судом, суд своєю ухвалою встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на кожного з членів колегіального органу, які не подали зазначений звіт.

Питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення судом розглядається за правилами статті 378 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, головною метою судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є реалізація завдання адміністративного судочинства, оскільки ефективний захист прав осіб завершується виконанням судового рішення.

У рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист (абзац восьмий підпункту 6.3 пункту 6).

Таким чином, розглядаючи звіт суб`єкта владних повноважень про виконання рішення, суд повинен перевірити чи досягнуто мети задля якої постановлено судове рішення, тобто чи відбулося фактичне відновлення порушеного права.

Отже, на виконання вимог постанови суду апеляційної інстанції від 16.12.2025 року, судом першої інстанції при розгляді звіту Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 10 вересня 2025 року про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі №340/3183/24, вірно встановлено, що на виконання судового рішення відповідачем нараховано та виплачено на картковий рахунок позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.04.2016 року по 03.05.2024 року, а саме:

- нараховано 88100,00 грн., з цієї суми на час виплати утримано ПДФО 18% - 15858,00 грн. та військовий збір 5% - 4405 грн., сума до виплати склала 67837,00 грн.;

- нараховано 67419,47 грн., з цієї суми на час виплати утримано ПДФО 18% - 1155,50 грн. та військовий збір 5% - 320,97 грн., сума до виплати склала 4943,00 грн.

Так, позивач в апеляційній скарзі не погоджувався з таким розрахунком податкового органу, вважає, що оскільки спірний період невиплати заборгованості виник з 19.04.2016 року, то відповідно відповідачем до нарахованої суми повинна була застосована ставка військового збору в розмірі 1,5%.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що у період після подання звіту та до постановлення ухвали суду першої інстанції від 13.03.2026 року про призначення звіту до розгляду, позивачем не подавалися заперечення, пояснення щодо поданого звіту.

Натомість, суд першої інстанції не наділений повноваженнями надавати оцінку іншим аргументам позивача (щодо накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, стягнення пені, тощо), викладеним в апеляційній скарзі.

Розділом IV Податкового кодексу України (в редакції чинній, на час виплати середнього заробітку) встановлений податок на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України передбачено, що 168.1.1. податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно п.16-1Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до п.171.1 ст.171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Так, судовим рішенням по цій справі від 14.04.2025 року стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.04.2016 року по 03.05.2024 року в сумі 94519,47 грн..

При цьому, суд першої інстанції правильно зауважив, що Верховний Суд у своїх постановах неодноразово висловлювався про те, що сума середнього заробітку, нарахована за час затримки виплати остаточного розрахунку, не включається до фонду оплати праці. Проте, сума середнього заробітку входить до бази оподаткування ПДФО у складі інших оподатковуваних доходів, а також військового збору. Тобто, у відповідача був обов`язок під час нарахування та виплати ОСОБА_1 із нарахованої суми утримати ПДФО за ставкою 18% та військовий збір за ставкою 5%, у розмірах визначених у законодавстві чинному на час такого нарахування та виплати.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що керівником податкового органу подано звіт та наведено заходи, які вживалися ним для виконання судового рішення, тому підстави для накладення на останнього штрафу відсутні.

Отже, поданий відповідачем звіт та докази свідчать про повне та фактичне виконання Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області вимог рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 року у справі №340/3183/24.

Враховуюче наведене, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв звіт відповідача про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 року по адміністративній справі №340/3183/24.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року в адміністративній справі №340/3183/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року в адміністративній справі №340/3183/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва