Справа № 320/21155/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року справа №320/21155/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Представник ОСОБА_1 звернулась у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить суд:

- Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () в частині визначення основного розміру пенсії по інвалідності при її призначенні на рівні 13 746,95 грн.

- Зобов?язати відповідача встановити основний розмір пенсії по інвалідності в розмірі 18 180,31 грн. за період з дати її призначення до дати виникнення підстав для перерахунку пенсії в майбутньому у зв?язку зі зміною розміру грошового забезпечення.

- Зобов?язати відповідача здійснити виплату (доплатити) позивачу основний розмір пенсії з моменту її призначення в розмірі 4433,36 грн. за кожен місяць.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Вісьтак М. Я.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по інвалідності у розмірі 100% від сум грошового забезпечення . Представник позивача звернувся із заявою від 23.12.2024 до відповідача з проханням надати інформацію щодо виплати пенсії по інвалідності позивача та з проханням надати копію пенсійної справи. 31.12.2024 року ГУ ПФУ в місті Києві направило відповідь представнику позивача. Ознайомившись із матеріалами пенсійної справи, позивач вважає, що відповідачем зменшено розмір пенсії, тому просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, без поважних причин.

У матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа, що свідчить про отримання відповідачем 01.05.2025 року копії ухвали суду про відкриття провадження, у його електронний кабінет.

Розпискою від 13.05.2025 року підтверджується те, що представник відповідача Колодій К.Т. отримала нарочно примірник позовної заяви з додатками.

Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву станом на день ухвалення рішення сплив.

Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України , у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Процесуальні засади розгляду справи у письмовому провадженні.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).

Встановлені судом обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по інвалідності у розмірі 100% від сум грошового забезпечення.

Довідкою до акта огляду МСЕК від 01.12.2023 року № 259423 підтверджено, що ОСОБА_1 встановлено першу-А групу інвалідності.

08.08.2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

19.08.2024 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в місті Києві із заявою № 1485 про призначення пенсії по інвалідності.

19.08.2024 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в місті Києві із заявою № 1486 про призначення пенсії по інвалідності.

23.12.2024 року представником позивача направлено адвокатський запит до ГУ ПФУ в місті Києві з проханням надати інформацію щодо виплати пенсії по інвалідності позивача та з проханням надати копію пенсійної справи.

31.12.2024 року ГУ ПФУ в місті Києві листом № 2600-0202/8-248763 надало копію пенсійної справи ОСОБА_1 та розрахунок виплати пенсії.

Представник позивача зазначає, що відповідачем протиправно зменшено розмір пенсії позивача, тому просить суд задовольнити позов повністю.

До матеріалів справи долучено копію довідки про обставини травми ОСОБА_1 від 16.06.2023 р. № 5756, копію довідки про проходження служби ОСОБА_1 , довідка про доходи, надана В/Ч НОМЕР_2 , копії довідок про розміри грошового забезпечення № 1373 від 10.04.2025 року, №66/1707 від 17.06.2024 року, № 66/1708 від 17.06.2024 року, №1781/12951 від 21.05.2024 року, №1781/12952 від 21.05.2024 року, № 2084 від 04.06.2024 року, копія грошового атестату № 1781/12950 від 21.05.2024 року, копія витяг з наказу №432 від 13.07.2022 В/Ч НОМЕР_2 , копія витягу з наказу про зарахування до В/Ч НОМЕР_3 , копія витягу з наказу про звільнення з військової служби В/ Ч НОМЕР_4 № 150-РС від 21.05.2024, копія витягу з наказу про звільнення з військової служби В/Ч НОМЕР_3 № 449 від 08.12.2023.

Релевантні джерела права, оцінка та висновки суду.

В силу вимог частини першої статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262 (далі Закон № 2262), відповідно до якого законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею 18 Закону № 2262 визначені умови призначення пенсій по інвалідності. Пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Відповідно до статті 19 Закону № 2262 групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Залежно від ступеня втрати працездатності особи з інвалідністю поділяються на три групи.

За приписами статті 20 Закону № 2262 Залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на такі категорії:

а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";Пункт "а" статті 20 в редакції Закону № 103/96-ВР від 25.03.96\

б) інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.

Статтею 21 Закону № 2262 визначено розміри пенсій по інвалідності. Пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах:

а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку);

б) іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Згідно з частиною 3 статті 43 Закону № 2262 пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року (далі- Постанова № 393) «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

відповідного окладу за посадою (для поліцейських, відряджених до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в Національній поліції, які отримували при цьому грошове забезпечення та звільнені із служби безпосередньо з посад у таких органах, установах та організаціях, - відповідних окладів, установлених за рівнозначними (аналогічними) посадами в Національній поліції), окладу/доплати за військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту - щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки/доплати за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням;

для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менш як 24 календарних місяці, з 1 березня 2018 р. та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менш як 24 календарних місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 1 березня 2018 р. на кількість таких місяців.

Відповідно до абзацу 2 статті 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни» від 16.03.2004 року № 1603-IV особам з інвалідністю внаслідок війни I групи встановлено щомісячну виплату цільової грошової допомоги на прожиття у розмірі 70 гривень.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по інвалідності у розмірі 100% від сум грошового забезпечення, що підтверджено Протоколом за пенсійною справою № (Міноборони) від 31.10.2024 року.

Суд зазначає, що до матеріалів справи представником позивача долучено розрахунок, проведений позивачем на підставі довідок про розміри грошового забезпечення, відповідно до якого загальний розмір грошового забезпечення становить 345 425, 91 грн, з яких військовою частиною НОМЕР_5 виплачено 29425, 67 грн; військовою частиною НОМЕР_6 виплачено 22689, 17 грн; військовою частиною НОМЕР_2 виплачено 36230,71 грн; військовою частиною НОМЕР_3 виплачено 257080, 36 грн, а середній розмір всього грошового забезпечення визначено 18 180, 31 грн, отже на думку сторони позивача основний розмір пенсії ОСОБА_1 повинен становити 18180, 31 грн, однак суду не надано у повному обсязі документів, на підтвердження вказаних сум грошового забезпечення, отриманих позивачем.

Суд встановив, що відповідно до матеріалів пенсійної справи, наявних у відповідача, Головному управлінню Пенсійного фонду не надано довідку про розміри грошового забезпечення позивача від 10 квітня 2025 року № 1373, видану військовою частиною НОМЕР_6 .

Враховуючи абз. 3 п. 7 Постанови № 393 розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, суд вважає необхідним врахувати всі довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення позивача, які наявні в матеріалах справи, для обрахунку пенсії ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки про розміри грошового забезпечення, виданої в/ч НОМЕР_3 № 1781/12951 від 21.05.2024 року розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення становить 199233,59 грн.

Відповідно до довідки про розміри грошового забезпечення, виданої в/ч НОМЕР_5 від 03.06.2024 року № розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення становить 16484,49 грн.

Відповідно до довідки про розміри грошового забезпечення, виданої в/ч НОМЕР_2 від 17.06.2024 року № 66/1707 розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення становить 24550,50 грн.

Відповідно до довідки про розміри грошового забезпечення, виданої в/ч НОМЕР_6 № 1373 від 10.04.2025 року розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення становить 15 937, 59 грн.

Відповідно до грошового атестату позивача від 21.05.2024 року № 1781/12950, виданого військовою частиною НОМЕР_3 оклад за військовим званням становить 670 грн; посадовий оклад становить 2640 грн; надбавка за вислугу років визначена у розмірі 25% , яка у грошовому виразі становить 827,50 грн.

Основний розмір пенсії по інвалідності ОСОБА_1 має становити 17622,03 грн:

( посадовий оклад + оклад за військовим(спеціальним) званням + надбавка за вислугу років) +( сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення : кількість календарних місяців служби)= 4137,50 грн + 13484,53 грн=17622, 03 грн.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачає, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Так, для ефективного захисту прав позивача, суд вважає зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві встановити основний розмір пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у розмірі 17622 грн ( сімнадцять тисяч шістсот двадцять дві гривні) 03 коп.

Щодо позовних вимог у частині встановлення основного розміру пенсії до дати виникнення підстав для перерахунку пенсії в майбутньому у зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, судовому захисту підлягає лише дійсне порушене право при вже наявному порушенні. Задоволення позовних вимог на майбутнє не допускається, суд зазначає про передчасність заявлених вимог, адже спору в цій частині наразі фактично не існує.

Щодо позовних вимог у частині зобов?язання відповідача здійснити виплату (доплатити) позивачу основний розмір пенсії з моменту її призначення в розмірі 4433,36 грн за кожен місяць, суд зазначає, що оскільки матеріали справи не містять документів, розрахунків чи інших доказів, які б підтверджували право позивача на отримання пенсії у зазначеному розмірі. Визначена позивачем сума 4433,36 грн є необґрунтованою та документально не підтвердженою, у зв`язку з чим підстави для покладення на відповідача обов`язку здійснювати виплату (доплату) пенсії саме у такому розмірі відсутні.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю I групи , що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК від 01.12.2023 року № 259423.

Керуючись статтями 2-3, 72-77, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () в частині визначення основного розміру пенсії по інвалідності при її призначенні на рівні 13 746,95 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві встановити основний розмір пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у розмірі 17622 грн ( сімнадцять тисяч шістсот двадцять дві гривні) 03 коп. з дати призначення.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Копію рішення вручити (надіслати) учасникам справи в порядку, передбаченому статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.