Справа № 320/22397/23
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2026-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року м. Київ справа №320/22397/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 784/ж10/31-00-07-05-02-24, № 785/ж10/31-00-07-05-02-24, №786/ж10/31-00-07-05-02-24, № 787/ж10/31-00-07-05-02-24 від 26 квітня 2023 року №1278/ж10/31-00/07-05-02-24 від 26.06.2023.

Ухвалою від 05.07.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Свої вимоги позивач мотивує безпідставністю оскаржуваних рішень з огляду на відсутність правових підстав для їх прийняття. Вказує на відсутність обставин порушення ним податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує, що оскаржувані рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданому суду відзиві.

Такі доводи заперечені позивачем у поданій до суду відповіді на відзив.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було проведено фактичну перевірку АЗС «АМІК» з магазином, яка розташована за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Віта - Поштова, 21км траси Київ - Одеса.

За наслідком проведенні перевірки відповідачем складено акт фактичної перевірки, викладений на бланку №0045283.

В акті перевіряючими, крім іншого, зазначено:

«(1.) За результатами співставлення фактичних даних та облікових даних (з урахуванням похибки 0.8%) встановлено:

в резервуарі №7 - нестачу ГАЗу скрапленого у кількості 3117,7 літри на суму 66 999,4 грн.;

в резервуарі №2 - нестачу Дизельного пального преміум у кількості 147,0 літри на суму 7275,0грн.;

в резервуарі №5 - нестачу бензину А 95 преміум у кількості 195,4 літри на суму 9 2 79,6грн., в резервуарі №6 - надлишок дизельного пального у кількості 62,34 літри на суму 3 022,9грн.; в резервуарі №8 - надлишок ГАЗу скрапленого у кількості 2 304,1 літри на суму 49 515,1грн.

...Нестача палива в резервуарах може свідчити про реалізацію палива без застосування зареєстрованого в установленому порядку РРО.

(2.) Під час проведення перевірки встановлено наявність в резервуарі № 6 Дизельного палива за договором зберігання № 22/313 від 24.03.22 з КПВОК «КИЇВКОМУНСЕРВІС», яке надійшло на АЗС згідно ТТН № КК-5709 від 12.11.2022 року в кількості 14900л. Акцизна накладна на зазначене рух палива відсутня в інформаційно-комунікаційних системах ДПС.

Зазначене свідчить про можливе отримання пального без документального підтвердження (акцизної накладної).

(3.) За результатами опрацювання почекової інформації яка міститься в інформаційно- комунікаційних системах ДПС та наданих контрольних стрічок РРО за квітень 2022 року встановлено продаж підакцизних товарів (паливомастильних матеріалів) через РРО без використання режиму попереднього програмування кодів УКТЗЕД та відповідно не видано покупцям касові чеки встановленої форми.

(4.) Так, відповідно до баз даних, а саме Єдиний державний реєстр реєстрації розпорядників акцизних складів, акцизний склад за перевіряємою адресою відсутній.

В ході перевірки підприємством надано свідоцтво на право власності АЗС, яка належить ШІ «Лукойл-Україна» розташованої за адресою: с. В. Поштова, вул. Боярська, 4. Свідоцтво видане на підставі рішення В. Поштової с/ради від 30.03.2001 року №3-2.

Також, до перевірки надано рішення Віто-Поштовою сільською радою виконавчого комітету сільської ради від 13.05.2013 року №4-9, виданого ШІ «Лукойл-Україна», про присвоєння юридичної адреси АЗС: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, 21 км автошляху Київ-Одеса.

Так само, до перевірки надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, в якому зазначено власник ПІІ «Амік Україна» об`єкта нежитлової нерухомості, а саме АЗС, розташованої за адресою Київська область, Києво- Святошинський район, с. Віта-Поштова, 21 км автошляху Київ-Одеса.

ПІІ «АМІК УКРАЇНА» здійснює продаж пального на АЗС з магазином за адресою: Київська область, Віта-Поштова, 21 кілометр траси Київ -Одеса без реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Для реалізації ПММ підприємство використовує шість паливораздавльних колонок на яких встановлено 45 витратомірів лічильників, 7 ємностей в яких знаходяться ПММ і встановлені рівнеміри - лічильники, зазначене обладнання не зареєстроване в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.».

На підставі наведеного, перевіряючими зроблено висновок про порушення позивачем:

- п. 1, 2, 11, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- п. 230.1.2 ст. 230 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки ЦМУ ДПС по роботі з ВПП було прийнято податкові повідомлення-рішення, а саме:

? № 784/ж10/31-00-07-05-02-24 від 26 квітня 2023 року, сума штрафу 5 100, 00 грн. за відсутність кодів УКТ ЗЕД в чеках;

? № 785/ж10/31-00-07-05-02-24 від 26 квітня 2023 року сума штрафу 52 538, 00 грн. за реалізацію палива не облікованого належним чином;

? № 786/ж10/31-00-07-05-02-24 від 26 квітня 2023 року, сума штрафу 83 554, 00 грн. за реалізацію пального без використання РРО;

? № 787/ж10/31-00-07-05-02-24 від 26 квітня 2023 року, сума штрафу 1 000 000, 00 грн. за відсутність реєстрації акцизного складу;

? № 788/ж10/31-00-07-05-02-24 від 26 квітня 2023 року сума штрафу 1 040 000, 00 грн. за відсутність реєстрації елементів акцизного складу.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Згідно з п.п. 75.1.3 п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Нормою п. 80.1 ст. 80 цього ж Кодексу визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Згідно з приписом п.80.2 ст.80 Кодексу, - фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

В акті перевірки перевіряючими вказано, що на АЗС встановлено надлишки, які розцінені перевіряючими як необліковані ТМЦ та нестача нафтопродуктів, що розцінено перевіряючими як торгівля паливом без використання РРО.

Наявність надлишків розцінена ЦМУ ДПС по роботі з ВПП як торгівля необлікованими товарами (податкове повідомлення-рішення №785/ж10/31-00-07-05-02-24 від 26.04.2023), а нестачі - як торгівля без використання РРО (податкове повідомлення-рішення № 786/ж10/31-00-07-05-02-24 від 26.04.2023).

Як зазначає позивач, на автозаправній станції АЗС №10-03 влаштовано газовий модуль із двома здвоєними резервуарами для газу. Тобто, злив газу та заправлення автомобілів газом відбувається одночасно з двох резервуарів, ведення обліку газу окремо по кожному резервуару неможливе. На підтвердження вказаного здвоєного влаштування резервуарів позивачем надано схему газового модулю.

При цьому, фізичні заміри газу в резервуарах не здійснювалися, що не заперечується відповідачем. Тому висновок про наявність надлишків в одному резервуарі і нестач в іншому резервуарі не ґрунтується на фактичних обставинах.

Єдиний порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, що використовується на газонаповнювальних станціях (ГНС), газонаповнювальних пунктах (ГНП), автогазозаправних станціях (АГЗС) та автогазозаправних пунктах (АГЗП) незалежно від форм власності встановлений Інструкцією про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, яка затверджена наказом Міністерство палива та енергетики України від 03 червня 2002 року № 332 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2003 року за № 331/7652 (далі - Інструкція №332).

За змістом пунктів 5.2.2, 5.2.4 Інструкції №332 приймання скрапленого вуглеводного газу (СВГ), що надійшов автомобільним транспортом від постачальників, проводиться вантажоодержувачем на підставі видаткових та товаротранспортних накладних (далі - ТТН) та документів про якість (паспортів) на СВГ, оформлених у відповідності до ДСТУ 4047-2001. Видаткова та товаротранспортна накладні є підставою для оприбуткування СВГ за складським та бухгалтерським обліком підприємства. Інформація про кількість СВГ, що надійшов на підприємство в автоцистернах, зазначається у журналі оперативного обліку СВГ за формою № 2-ГС і після здавання звіту матеріально відповідальною особою в бухгалтерію оприбутковується за бухгалтерським обліком.

Тобто, документами, які підтверджують оприбуткування СВГ є товарно-транспортні накладні та акти приймання (в разі наявності).

Суд звертає увагу, що первинні документи бухгалтерського обліку та звітні документи АЗС були надані під час перевірки, жодних претензій до змісту чи форми цих документів під час проведення перевірки та в акті перевірки перевіряючими висловлено не було.

Облік нафтопродуктів здійснюється (в межах похибки вимірювальної техніки) на підставі даних ТТН, а не фактичного зливання бензовоза (п. 10.2.10 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (далі - Інструкція №281).

Інструкція №281 зобов`язує приймати нафтопродукти та робити записи в бухгалтерському обліку одразу з нестачами / надлишками в межах похибки вимірювальної техніки. Приймання нафтопродуктів в резервуар АЗС здійснюється 10 - 15 разів на місяць. Всі документи, щодо обліку НП на АЗС були надані до перевірки та не оспорювалися перевіряючими.

Для виявлення фактичного залишку пального в резервуарі проводиться інвентаризація. Така інвентаризація має бути проведена не рідше одного разу на місяць (п. 13.2 Інструкції №281).

В залежності від температури навколишнього природнього середовища об`єм нафтопродукту (як одиниця обліку на АЗС згідно п. 10.1 Інструкції №281) змінюється, частина нафтопродукту може знаходиться у паровій фазі.

Таким чином, враховуючи, що об`єм нафтопродуктів у резервуарі є величиною змінною, що залежить від температури навколишнього природнього середовища, для встановлення фактичних залишків та коригування бухгалтерського обліку щомісячно проводяться інвентаризації.

При цьому, матеріали інвентаризації було надано під час проведення перевірки.

Жодних операцій продажу не облікованих нафтопродуктів під час проведення перевірки не встановлено, а лише зроблено припущення про те, що такі операції можуть бути. Хоча в акті перевірки встановлено, що АЗС обладнана рівнемірами та витратомірами і реалізація необлікованого нафтопродукту неможлива взагалі, оскільки відпуск палива здійснюється виключно з використанням РРО.

Пунктом 10.4.2 Інструкції №281 визначено, що у разі встановлення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі в границях відносної похибки методу вимірювання маси згідно з ГОСТ 26976 зміна передається і приймається за обліковим залишком нафтопродукту. Перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення фіксується у змінному звіті. У разі перевищення розбіжності фактичної і облікової кількості нафтопродуктів у резервуарі понад зазначених норм керівництво повинно вжити заходів щодо проведення позачергової інвентаризації. До встановлення обставин перевищення фактичного залишку на кінець зміни над обліковим залишком на кінець зміни понад допустиме граничне відхилення обліковий залишок не корегується.

У відповідності до п. 13.17. Інструкції №281 якщо різниця між кількістю нафти або нафтопродуктів, установлена під час інвентаризації, і даними бухгалтерського обліку за вирахуванням втрат у межах норм природних втрат не перевищує граничної величини відносної похибки методу вимірювання маси нафти та нафтопродуктів кожного резервуара згідно з ГОСТ 26976, то нестача не стягується з матеріально відповідальної особи, а надлишки їй не оприбутковуються; фактично наявною кількістю нафти та нафтопродуктів визнається кількість за даними бухгалтерського обліку; нестача нафти і нафтопродуктів, яка за сумою перевищує норми природних втрат та границі відносної похибки методу вимірювання маси згідно з ГОСТ 26976, відшкодовується матеріально відповідальними особами в розмірі збитків, розрахованих, виходячи з останньої ціни реалізації з ПДВ або відносяться на збитки підприємства за відсутності винних осіб. Надлишки, які перевищують похибку вимірювання, оприбутковуються за складським та бухгалтерським обліком за ціною останнього надходження згідно з партіонним обліком.

Єдиним способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою №13-НП, №17-НП та даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС, та кількістю реалізованих нафтопродуктів (правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 12.06.2018 (справа №826/18483/13-а) та від 31.05.2019 (справа №809/1253/16).

Як вже зазначалось, первинні документи бухгалтерського обліку та звітні документи АЗС були надані до перевірки, жодних заперечень чи претензій перевіряючими зроблено не було.

Водночас, під час проведення розрахунків перевіряючими не було враховано обсяг пального в трубопроводах (що облікований та фактично знаходиться на АЗС та має бути відображений в розрахунках).

Також, під час проведення замірів не застосовано норми втрат нафтопродуктів під час їх приймання та відпуску затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2020 року № 686. Під втратами нафтопродуктів у вказаній вище Постанові розуміється зменшення кількості із причин, пов`язаних з їх фізико-хімічними властивостями, втратою внаслідок випаровування в процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого товару (продукції) або з іншої причини, пов`язаної з природним результатом. Норми втрат застосовуються у випадку встановлення фактичної нестачі нафтопродуктів.

Суд звертає увагу, що операцій продажу необлікованих товарів чи реалізації товарів без використання РРО під час проведення перевірки встановлено не було, в акті перевірки інформація про такі транзакції відсутня.

У відповідності до абз. 8 п. 2 ст. II Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 року № 13 до обов`язкових реквізитів чека віднесено код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених законодавством).

Згідно абз. 7 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані.

При цьому, в акті перевірки не визначено: для яких саме підакцизних товарів був відсутній код УКТ ЗЕД; чеки, в яких був відсутній код УКТ ЗЕД; коли та яким покупцям були видані такі чеки.

Із матеріалів акту перевірки вбачається, що перевіряючими не вивчалися саме розрахункові документи (де має бути зазначено код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД) та не робилися контрольні закупки, отже і висновки про відсутність такого коду є необґрунтованими.

Щодо питання реєстрації акцизного складу, суд зазначає таке.

21.06.2019 згідно свідоцтва на право власності на нежилі будівлі - АЗС від 30.03.2001 було проведено реєстрацію акцизного складу уніфікований номер №1003379 за адресою, вказаною у свідоцтві на право власності, а саме: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Віта Поштова, вул. Боярська, 4 (GPS координати 50.0728, 30.52397).

01.07.2019, за адресою реєстрації АЗС №10-03 (Київська обл., Києво- Святошинський р-н, с. Віта Поштова, вул. Боярська, 4) була отримана ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним.

23.10.2019 було практично реалізоване в Державному реєстрі речових прав рішення виконавчого комітету Віто-Поштової сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області № 4-9 від 13.05.2013 та зареєстровано зміни до адреси АЗС. Інформацію внесено до Державного реєстру речових прав, що підтверджується витягом №185947131 від 23.10.2019. Нова адреса АЗС №10-03: Київська обл., Києво- Святошинський р-н, с. Віта Поштова, 21 км автошляху Київ-Одеса.

01.11.2019 позивачем подано нову звітність за формою 20-ОПП за адресою Київська обл., Києво- Святошинський р-н, с. Віта Поштова, 21 км автошляху Київ-Одеса.

10.12.2019 зареєстровано касовий апарат за новою адресою Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Віта Поштова, 21 км автошляху Київ-Одеса.

31.01.2020 внесено зміни до ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним з інформацією про нову адресу Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Віта Поштова, 21 км автошляху Київ-Одеса.

24.03.2023 року подано заяву та внесено зміни до адреси акцизного складу уніфікований №1003379.

Отже, з 21.06.2019 фізичне місцезнаходження акцизного складу не змінено, будь-якого нового складу не створено, GPS координати акцизного складу 50.0728, 30.52397 не змінилися, зміна назви вулиці відбулась на підставі рішення органу місцевої влади, прийнятого самостійно.

Відповідно до п. п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Згідно із п.п. «б» п.п.14.1.6 п.14.1 ст. 14 ПК України акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Відповідно до п.п.14.1.224 п.14 1 ст. 14 ПК України розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Згідно з приписами пункту 5 Порядку № 408 реєстр платників веде ДПС. Включення осіб до реєстру платників, внесення змін до нього, виключення з реєстру платників здійснюється контролюючими органами з використанням засобів системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Кожен акцизний склад має власний уніфікований номер у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, який автоматично присвоюється системою електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Порядком №408 не врегульовано процедуру, строки та підстави для внесення змін до інформації про зареєстровані акцизні склади.

Приписами пункту 6 Порядку № 408 обумовлено, що саме за уніфікованим номером акцизний склад реєструється та обліковується в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Присвоєний під час реєстрації в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового уніфікований номер акцизного складу, з якого реалізовано / на який отримано пальне або спирт етиловий, є обов`язковим реквізитом, що зазначається під час складання акцизної накладної.

Як зазначалося вище, 21.06.2019, згідно свідоцтва на право власності на нежилі будівлі -АЗС від 30.03.2001, було проведено реєстрацію акцизного складу №1003379 за адресою, вказаною у свідоцтві на право власності, а саме: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Віта Поштова, вул. Боярська, 4.

На підставі поданої підприємством заяви від 24.03.2023 контролюючим органом здійснено тільки зміну назви вулиці зазначеного акцизного складу №100339 за адресою: Київська обл., Фастівський р-н, с. Віта Поштова, 21 км автошляху Київ-Одеса. Всі інші дані залишились без змін.

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів № 2628-VIII від 23.11.2018 доповнено статтю 128-1 Податкового кодексу України пунктом 128-1.2, згідно з яким, з 01.07.2019 відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1 000 000 грн.

Тобто, вказаною правовою нормою передбачено накладення на платника податку - розпорядника акцизного складу штрафу за нереєстрацію акцизних складів у системі електронного адміністрування.

Як зазначалося вище, ПІІ «АМІК УКРАЇНА», як розпорядником акцизного складу, здійснено його реєстрацію 21.06.2019. Акцизному складу присвоєно уніфікований номер №1003379.

Санкція пункту 128-1.2 статті 128-1 ПК України передбачає притягнення платника податку - розпорядника акцизного складу до фінансової відповідальності саме за нереєстрацію акцизного складу у системі електронного адміністрування, а не за невнесення змін у назву вулиці, де розташований такий акцизний склад.

Відтак, суд визнає безпідставним притягнення позивача до відповідальності за визначені актом перевірки порушення, оскільки за час розгляду справи відповідачем не було доведено їх правомірності.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 21 017, 89 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» (04071, місто Київ, вулиця Верхній Вал, будинок 68; ) до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (02068, місто Київ, вулиця Кошиця, будинок 3; ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 784/ж10/31-00-07-05-02-24, № 785/ж10/31-00-07-05-02-24, №786/ж10/31-00-07-05-02-24, № 787/ж10/31-00-07-05-02-24 від 26 квітня 2023 року №1278/ж10/31-00/07-05-02-24 від 26.06.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» понесені останнім судові витрати у розмірі 21 017, 89 грн (двадцять одна тисяча сімнадцять гривень вісімдесят дев`ять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.