Справа № 912/788/25
Суддя: Г.М. МОМОНТ
Дата ухвалення: 2026-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

18 травня 2026 року м. Кропивницький Справа №912/788/25

провадження № 2-іс/340/13/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Першого заступника керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), м. Знам`янка, Кіровоградська область, вул. Братів Лисенків, 5

до відповідача: Знам`янської міської ради Кіровоградської області, м. Знам`янка, Кропивницький район, Кіровоградська область, вул. Михайла Грушевського, 19

про скасування державної реєстрації права комунальної власності,

ВСТАНОВИВ:

Першого заступника керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Знам`янської міської ради Кіровоградської області про:

- скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :50:050:0006;

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права комунальної власності Знам`янської міської ради Кіровоградської області на земельну ділянку з кадастровим номером :50:050:0006 площею 4,2241 га, припинивши право комунальної власності Знам`янської міської ради.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 12.06.2025 р., залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.12.2025 р. (а.с.10-14, Т.2) у справі №912/788/25 позов задоволено повністю; скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права комунальної власності Знам`янської міської ради Кіровоградської області на земельну ділянку з кадастровим номером :50:050:0006 площею 4,2241 га, припинивши право комунальної власності Знам`янської міської ради Кіровоградської області (а.с.194-199, Т.1).

Постановою Верховного Суду від 11.02.2026 р. у справі №912/788/25 задоволено касаційну скаргу Знам`янської міської ради; скасовано рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.06.2025 р., провадження у справі закрито (а.с.95-106, Т.2).

Ухвалою Верховного Суду від 16.03.2026 р. у справі №912/788/25 задоволено заяву заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури; справу №912/788/25 передано до Кіровоградського окружного адміністративного суду (а.с.125-128).

У результаті автоматичного розподілу справи, проведеного 30.03.2026 р. адміністративну справу передано на розгляд судді Момонт Г.М.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.137-138, Т.2).

Право на звернення до суду та способи судового захисту регламентовані положеннями статті 5 КАС України.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частинами 3, 4 статті 5 КАС України визначено, що до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У рішенні Конституційного Суду України від 05.06.2019 р. №4-р(II)/2019 вказано, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Системне тлумачення вказаних приписів дозволяє дійти висновку, що стаття 53 КАС України вимагає вказувати в адміністративному позові, скарзі чи іншому процесуальному документі докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог із зазначенням, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обставини, що зумовили необхідність їх захисту прокурором.

У Законі України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII (далі за текстом Закон №1697) закріплено вичерпний перелік підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді у некримінальних провадженнях.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону №1697 прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

Суд враховує, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.

З огляду на п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. №3-рп/99, «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Висловлене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі №806/1000/17, від 26.07.2018 р. у справі №926/1111/15, від 19.09.2019 р. у справі №815/724/15, від 05.11.2019 р. у справі №804/4585/18, від 28.01.2021 р. у справі №380/3398/20, від 05.10.2021 р. у справі №380/2266/21, від 02.12.2021 р. у справі №320/10736/20, від 23.12.2021 р. у справі №0440/6596/18.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не повною мірою відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 р. у справі №806/602/18, від 13.03.2019 р. у справі №815/1139/18, від 15.10.2019 р. у справі №810/3894/17, від 17.10.2019 р. у справі №569/4123/16-а, від 05.11.2019 р. у справі №804/4585/18, від 03.12.2019 р. у справі №810/3164/18 та від 01.06.2022 р. у справі №260/1815/21.

У даній справі, необхідність захисту інтересів держави шляхом звернення до суду з даним позовом прокурор вказав на позитивні зобов`язагння держави у сфері охорони навколишнього природного середовища, закріплені у статті 50 Конституції України, статтях 10, 11 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Законі України «Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2030 року» та інших нормативно-правових актах.

На переконання суду, таке обґрунтування є сумісним з розумінням «інтересів держави».

Суд вважає, що у даній справі подання заступником прокурора позову мало на меті захист «інтересів держави».

Стосовно наявності підстав, визначених ч.3 ст.23 Закону №1697 для представництва інтересів держави у суді у даній справі, суддів враховує наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 р. у справі №826/13768/16, погоджуючись з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.04.2018 р. у справі №806/1000/17, зазначила, що за змістом частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, зокрема, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Верховний Суд звернув увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Суд також враховує, що у постанові від 26.05.2020 р. у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

У даній справі прокурор зазначив, що Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) здійснює державний нагляд (контроль) не вжила заходів захисту інтересів держави в межах повноважень.

Частиною 1 статті 62 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» від 16.06.1992 р. №2486-ХІІ визначено, що державний контроль за додержанням режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, посадовими особами служби державної охорони природно-заповідного фонду України та іншими уповноваженими законом державними органами.

Відповідно до п.1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 р. №275 (далі за текстом Положення №275) Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економіки, довкілля та сільського господарства і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно з пп.1, 2 п.3 Положення №275 основними завданнями Держекоінспекції є: реалізація державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів; здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства, зокрема, щодо: охорони земель, надр; охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

З огляду на пп.5 п.4 Положення №275, Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань: звертається до суду із позовом щодо: обмеження чи зупинення діяльності суб`єктів господарювання і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин, впливу фізичних та біологічних факторів, лімітів скидів забруднюючих речовин; визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб, про визнання недійсними індивідуальних актів або їх окремих частин, правочинів, що порушують вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища; тимчасової заборони (зупинення) або припинення діяльності підприємств у разі порушення ними законодавства про оцінку впливу на довкілля;

Пунктом 7 Положення №275 передбачено, що Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до п.1 р.І Положення про Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України №40 від 24.02.2023 р., Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (далі Інспекція) є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції та їй підпорядковується.

Повноваження Інспекції поширюються на територію Дніпропетровської та Кіровоградської областей.

Згідно з п.6 р.ІІ Положення про Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) звертається до суду із позовом щодо: обмеження чи зупинення діяльності суб`єктів господарювання і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин та біологічних факторів, лімітів скидів забруднюючих речовин; визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб, про визнання недійсними індивідуальних актів або їх окремих частин, правочинів, що порушують вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Таким чином, Державна екологічна інспекція України, як і її територіальний орган Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), наділені правом звернення до суду із позовами, проте у випадках визначених пп.5 п.4 Положення №275 та п.6 р.ІІ Положення про Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).

Так, Держекоінспекція та її територіальні органи мають право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо охорони навколишнього природного середовища.

Однак, судом встановлено, що перший заступник керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) звертаючись із позовом до органу місцевого самоврядування Знам`янської міської ради Кіровоградської області, не заявляє основних вимог щодо оскарження її рішень, дій чи бездіяльність. Натомість прокурором заявлено виключно похідні позовні вимоги про скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :50:050:0006 та про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права комунальної власності Знам`янської міської ради Кіровоградської області на земельну ділянку з кадастровим номером :50:050:0006 площею 4,2241 га, припинивши право комунальної власності Знам`янської міської ради. Тобто прокурором заявлено похідні позовні вимоги без вимог вирішити публічно-правовий спір.

Суд враховує, що за відсутності спору щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності Знам`янської міської ради Кіровоградської області як органу місцевого самоврядування, Державна екологічна інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) не наділена правом звертатися до суду з позовними вимогами про скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки та про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 р. у справі №905/1907/21 зазначено, що якщо після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України. Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 р. у справі №912/2385/18 та від 06.07.2021 р. у справі №911/2169/20).

В адміністративному судочинстві відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави, у розумінні пункту 7 частини 4 статті 169 КАС України має наслідком повернення позовної заяви позивачеві. Однак, такі процесуальні дії суд може вчиняти лише на стадії відкриття провадження.

Натомість, якщо відповідні обставини виявлено на стадії судового розгляду або після ухвалення судового рішення, то процесуальним наслідком відсутності підстав для здійснення представництва інтересів держави є залишення позовної заяви без розгляду (пункт 2 частини 1 статті 240 КАС України).

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду наведеним у постанові від 19.09.2024 р. у справі №460/10903/22.

Пунктом 2 частини 1 статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись п.2 ч.1 ст.240, ст.ст.248, 256, 258, 262, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов першого заступника керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) (м. Знам`янка, Кіровоградська область, вул. Братів Лисенків, 5) до Знам`янської міської ради Кіровоградської області (м. Знам`янка, Кропивницький район, Кіровоградська область, вул. Михайла Грушевського, 19) про скасування державної реєстрації права комунальної власності залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання такої ухвали.

Дата складання ухвали 18 травня 2026 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. МОМОНТ