Справа № 580/12272/24
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Єгорової Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмедтекстиль» до Черкаської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрмедтекстиль» звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом до Черкаської митниці, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA902020/2024/000133 від 06.11.2024 в частині рішення митного органу про відмову у митному оформленні (випуску) товарів (медичних виробів) по ЕМД 24UA92U9 за ставкою оподаткування відповідно до підпункту «в» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA902020/2024/000134 від 06.11.2024 в частині рішення митного органу про відмову у митному оформленні (випуску) товарів (медичних виробів) по ЕМД 24UA93U8 за ставкою оподаткування відповідно до підпункту «в» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем подано митні декларації, у яких в графі 47 застосовано ставку податку на додану вартість 7%, оскільки заявлені товари відносяться саме до медичних виробів і відповідають вимогам відповідних технічних регламентів, що підтверджується документом про відповідність, та дозволені для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні. Проте, відповідачем протиправно надано картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів у зв`язку з тим, що невірно застосовано ставку податку на додану вартість 7%, оскільки заявлені товари не відносяться до готового медичного виробу до першого застосування за призначенням кінцевим користувачем та/або споживачем, а тому не є медичними виробами. Наголошено, що товар, що ввозився позивачем, має маркування готового медичного виробу з нанесенням на нього символу відповідності вимогам Технічного регламенту, а також із застосуванням символів відповідно до ДСТУ ЕN 980:2007 «Символи графічні для маркування медичних виробів».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що згідно опису товару, наведеного позивачем в митній декларації, імпортований товар є виробом медичного призначення з такими характеристиками: «марля медична вибілена, з бавовни 100%, в рулоні, полотняного переплетення, без покриття, без просочення, з поверхневою щільністю до 100 г/м2, для виготовлення перев`язувальних матеріалів, на упаковці присутній знак належності до товарів медичного призначення, ТМ «Білосніжка». В графі 33 вказаної декларації зазначено код товару згідно з УКТЗЕД . У свою чергу, за кодом УКТЗЕД обліковується тканина для виготовлення медичних перев`язувальних матеріалів. Тобто, зазначений в митній декларації код УКТЗЕД також не свідчив про те, що до митного оформлення подано товар, який є медичним виробом. Відповідно до витягу з реєстру Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, марля медична вибілена в рулоні «Білосніжка» за описом призначена для медичних цілей як основа для перев`язувального матеріалу, ватномарлевих виробів (бинти, марлеві пов`язки, спонжи, серветки, маски тощо). Тобто, внесені до реєстру відомості вказують на те, що заявлений до митного оформлення товар призначений для виготовлення медичних перев`язувальних матеріалів. Таким чином, подані до митного оформлення документи не давали підстав для віднесення товару до медичного виробу. Таким чином, поданий позивачем до митного оформлення товар не є медичним виробом, а є товаром з якого в подальшому можливо виготовити медичний виріб, з урахуванням його параметрів та призначення. Поданий позивачем до митного оформлення товар розроблений для використання як первинна пов`язка на рану чи бандаж для утримання на місці марлевої подушечки або іншої пов`язки на тілі пацієнта. Відповідно до витягу з реєстру Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, марля медична вибілена в рулоні «Білосніжка» за описом призначена для медичних цілей як основа для перев`язувального матеріалу, ватномарлевих виробів (бинти, марлеві пов`язки, спонжи, серветки, маски тощо).

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 22.12.2022 між ТОВ «Укрмедтекстиль» (покупець) та Компанією «Hubei V-Medical Products Co., Ltd» (постачальник) (Китай), укладений зовнішньоекономічний контракт №СН2212.2022, відповідно до якого постачальник направляє на користь покупця «Марля медична в рулонах перев`язувальний матеріал. Продукт виготовляється з 100% бавовни і відбілюється. Продукт використовується для медичних цілей, як основа для перев`язувального матеріалу» - Марля медична в рулонах «Білосніжка» (тканина полотняного переплетення) в асортименті.

До підрозділу митного оформлення Черкаської митниці позивачем були подано митні декларації (далі - ЕМД), зокрема, 24UA92U9 та 24UA93U8.

Відповідно до графи 31 ЕМД (опис товару) до митного оформлення заявлено товар «марля медична вибілена, з бавовни 100%, в рулоні, полотняного переплетення, без покриття, без просочення, з поверхневою щільністю до 100 г/м2, для виготовлення перев`язувальних матеріалів, на упаковці присутній знак належності до товарів медичного призначення, ТМ «Білосніжка». Вказано, що товар в усіх випадках являє собою марлеві рулони наступних розмірів: - шириною 90 см, довжина 1 000 метрів погонних; - шириною 126 см, довжина 2 000 метрів погонних; - шириною 128 см, довжина 2 000 метрів погонних і т. п.

За інформацією графи 33 ЕМД - код товару згідно з УКТЗЕД , у графі 47 ЕМД зазначено ставку податку на додану вартість ПДВ у розмірі 7%.

Під час опрацювання всіх поданих декларантом документів Черкаською митницею встановлено, що митне оформлення товарів1, заявленого за ЕМД 24UA92U9 та 24UA93U8 згідно графи 31, за ставкою ПДВ у розмірі 7%, є неможливим, у зв`язку з тим, що сфера дії Технічного регламенту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2020 року № 753, не поширюється на вказану продукцію. Так, згідно роз`яснення Міністерства охорони здоров`я України від 07.03.2024 №24-04/10300/2-24 повідомлено, що зазначений товар не є готовим медичним виробом до першого застосування за призначенням кінцевим користувачем та/або споживачем. Така продукція не вводиться в обіг з метою розповсюдження та/або застосування за призначенням. Отже, сфера дії Технічного регламенту не поширюється на вказану продукцію. Враховуючи зазначене, неможливе оподаткування вказаного товару за ставкою ПДВ у розмірі 7% згідно пп. «в» п. 193.1 cт. 193 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки митних декларацій з доданими до них документами Черкаська митниця прийняла рішення у формі карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA902020/2024/000133 та №UA902020/2024/000134 від 06.11.2024, якими відмовила у прийняті поданих митних декларацій.

Окрім підстави відмови в прийнятті митної декларації, у картці митницею зазначені були умови, за яких митне оформлення може бути здійснено, а саме такою умовою вказано подання митної декларації із зазначенням ставки податку на додану вартість у розмірі 20%.

У зв`язку з прийняттям карток відмови товар випущено у вільний обіг на території України за ЕМД, в яких по даному товару №1 задекларовано в графі 47 ставку податку на додану вартість у розмірі 20%.

Вважаючи вказані рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що ввезений позивачем на митну територію України товар підпадає під визначення медичних виробів, позивачем надано декларацію про відповідність, передбаченої Технічним регламентом, а також повну відповідність умовам оподаткування за ставкою 7%.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Митний кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1ст. 4 Митного кодексу України).

Відповідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.

Приписами ст. 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом. При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті УІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.

Примітками до п. 2 статті VІІ «Оцінка товару для митних цілей» ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею VІІ було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається із карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA902020/2024/000133 та №UA902020/2024/000134 від 06.11.2024, підставою для їх прийняття слугувала та обставина, що митне оформлення товару (марля медична вибілена в рулоні «Білосніжка» (тканина полотняного переплетення), заявлено за ставкою ПДВ у розмірі 7% - є неможливим, у зв`язку з тим, що сфера дії Технічного Регламенту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2020 року № 753, не поширюється на вказану продукцію, оскільки товар не є готовим медичним виробом до першого застосування за призначенням кінцевим користувачем та/або споживачем.

Так, відповідно до абз. 2 та 3 пп. «в» п. 193,1 ст. 193 Податкового кодексу України, ставка ПДВ у розмірі 7% встановлена по операціях, зокрема, з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів, які внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення або відповідають вимогам відповідних технічних регламентів, що підтверджується документом про відповідність, та дозволені для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні; постачання на митній території в Україні та ввезення на митну територію України лікарських засобів, медичних виробів та /або медичного обладнання, дозволених для застосування у межах клінічних випробувань, дозвіл на проведення яких надано центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

З аналізу викладеного вбачається, що операції з постачання на митній території України та /або ввезення на митну територію України лікарських засобів, медичних виробів та виробів медичного призначення підлягають оподаткуванню ПДВ за ставкою податку у розмірі 7% відповідно до пп. «в» п. 193,1 ст. 193 ПК України, за умови, що такі:

лікарські засоби:

- дозволені для виробництва і застосування в Україні;

- внесені до Державного реєстру лікарських засобів;

медичні вироби:

- дозволені для надання на ринку та/або введення в експлуатацію i застосування в Україні;

- внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення або відповідають вимогам відповідних технічних регламентів, що підтверджується документом про відповідність.

При цьому, у разі, якщо при здійсненні операцій з постачання на митній території України та/або ввезення на митну територію України лікарських засобів /медичних виробів не дотримано хоча б однієї із зазначених умов, передбачених абз. 2 та 3 пп. «в» п. 193.1 ст.193 ПК такі операції оподатковуються ПДВ у загальновстановленому порядку за ставкою 20%.

Відповідно до Технічного регламенту щодо медичних виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2013 р. № 753 (далі - Технічний регламент), медичний виріб - будь-який інструмент, апарат, прилад, пристрій, програмне забезпечення, матеріал або інший виріб, що застосовуються як окремо, так і в поєднанні між собою (включаючи програмне забезпечення, передбачене виробником для застосування спеціально для діагностичних та/або терапевтичних цілей та необхідне для належного функціонування медичного виробу), призначені виробником для застосування з метою забезпечення діагностики, профілактики, моніторингу, лікування або полегшення перебігу хвороби пацієнта в разі захворювання, діагностики, моніторингу, лікування, полегшення стану пацієнта в разі травми чи інвалідності або їх компенсації, дослідження, заміни, видозмінювання або підтримування анатомії чи фізіологічного процесу, контролю процесу запліднення та основна передбачувана дія яких в організмі або на організм людини не досягається за допомогою фармакологічних, імунологічних або метаболічних засобів, але функціонуванню яких такі засоби можуть сприяти.

Згідно пункту 9 Технічного регламенту, введення в обіг та/або в експлуатацію медичних виробів дозволяється тільки в разі, коли вони повністю відповідають вимогам цього Технічного регламенту, за умови належного постачання, встановлення, технічного обслуговування та застосування їх за призначенням.

Відповідно до п. 18 Технічного регламенту, для нанесення знаку відповідності технічним регламентам на медичні вироби, що відносяться до класу I (крім медичних виробів, виготовлених на замовлення або призначених для клінічних досліджень), виробник повинен дотримуватися процедури, зазначеної в додатку 8, і скласти декларацію про відповідність, що є необхідним для введення медичного виробу в обіг.

Згідно п. 31 Технічного регламенту, будь-який виробник, який під власним іменем вводить медичні вироби в обіг, згідно з процедурами, зазначеними у пунктах 18 і 19 цього Технічного регламенту, зобов`язаний повідомити Держлікслужбі щодо свого місцезнаходження і надати перелік та опис відповідних виробів. Якщо виробник, який під власним іменем вводить в обіг медичні вироби, зазначені в абзаці першому цього пункту, не є резидентом України, він зобов`язаний призначити одного уповноваженого представника, відповідального за введення в обіг цих виробів на ринку України. Такий представник зобов`язаний повідомити Держлікслужбі щодо свого місцезнаходження і надати перелік та опис відповідних виробів. Держлікслужба на підставі отриманої від виробників або їх уповноважених представників інформації забезпечує ведення Реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів в обіг. Виходячи з вищевикладеного, для віднесення певного виробу до медичних виробів, виробникові або уповноваженому представникові виробника необхідно виконати процедури встановлені Технічним регламентом та скласти декларацію про відповідність, що є необхідним для введення медичного виробу в обіг в Україні.

Таким чином, Технічний регламент визначає, що введення в обіг медичних виробів І класу ризику (до яких відноситься і марля медична в рулоні, про що зазначається в Декларації про відповідність №9), здійснюється виробником або його уповноваженим представником шляхом процедури самодекларування. Самодекларування це процедура оцінки відповідності медичних виробів вимогам технічних регламентів, яка проводиться самостійно виробником/уповноваженим представником без залучення органу з оцінки відповідності. Вимоги до процедури самодекларування визначено Додатком 8 до Технічного регламенту. Виробник готує технічну документацію, зазначену в наведених вище додатках, забезпечує відповідність виробничого процесу принципам забезпечення якості і відповідність виробів основним вимогам до медичних виробів, що вказані в Додатку 1 до Технічного регламенту. Доведення відповідності всім вимогам Технічного регламенту під час процедури самодекларування покладено тільки на виробника та його уповноваженого представника.

На виконання вищезазначеного, виробником зазначеного товару та його уповноваженими представниками в Україні, було пройдено необхідні, згідно Технічного регламенту, процедури, зокрема, проведено доклінічні і клінічні випробування у спеціалізованих установах - Науковому центрі токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя, що входить до структури МОЗ України (протокол №3/8-А-6788 доклінічних випробувань від 04.10.2013р.), та Українському науково-практичному Центрі екстреної допомоги та медицини катастроф МОЗ України (звіт з клінічних випробувань від 11.12.2013р.). вибілена в рулоні «Білосніжка» виробництва Hubei V-Medical Products Co., LTD, Китай.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Укрмедтекстиль» при поданні електронних митних декларацій було також надано Декларацію №9 від 01.11.2019 ТОВ «Укрмедсерт» про відповідність товару «Марля медична вибілена в рулоні «Білосніжка», згідно до процедури оцінки відповідності, передбаченої Технічним регламентом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №753 від 02.10.2013.

У класифікаторі медичних виробів НК 024:2023, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку i торгівлі України від 24.05.2023 №4139, наявний та визначений «Рулон марлевий, нестерильний (код 48126)» - нестерильний виріб у формі довгої смужки тканого матеріалу, що розтягується та вбирає (бавовни, целюлози), згорнутого в рулон, розроблений для використання в якості первинної пов`язки на рану або бандажа для утримання на місці марлевої подушечки або іншої пов`язки на тілі пацієнта. Призначено для забезпечення компресії без стягування; виріб може бути самоклейким (залишатися на місці при мінімальному використанні клейкої стрічки). Це вироби для одноразового використання. НК 024:2023 призначений для ідентифікації інструментів, апаратів, приладів, пристроїв, матеріалів або інших виробів, що належать до медичних виробів.

Таким чином, оскільки у класифікаторі медичних виробів НК 024:2023, наявний та визначений «Рулон марлевий, нестерильний (код 48126)», останній належить до медичних виробів та у ньому не зазначено діапазон/межі розмірів рулону марлевого, нестерильного.

Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги посилання відповідача на те, що вищезазначений товар не є медичним виробом для кінцевого споживача, оскільки не реалізується на території України у вигляді, в якому товар був ввезений, так як потребує додаткової обробки/порізки.

Додатково необхідно зазначити, що у Реєстрі інформації про медичний виріб містяться відомості про те, що Марля медична вибілена в рулоні «Білосніжка» є медичним виробом (лист Держлікслужби №4835- 001.2/006.0/17-24 від 15.05.2024).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем митному органу були надані всі документи, що підтверджують відповідність товару критеріям до медичних виробів, тому застосування позивачем 7% ставки ПДВ по операції з ввезення на митну територію України тканини бавовняної полотняного переплетення цілком відповідає вимогам пп. «в» п. 193.1 ст.193 ПК України.

При цьому, посилання відповідача на роз`яснення Міністерства охорони здоров`я, викладені у листі від 07.03.2024 №24-04/10300/2-24 є необгрунтованими, оскільки останнє має виключно рекомендаційний характер, та не є нормативно-правовим актом.

У своїх поясненнях про причини відмови відповідач не зазначав про будь-які невідповідності в поданих декларантом документах та невідповідності коду УКТЗЕД товару. Відповідач свідомо ігнорує факт надання декларантом документів до ЕМД, які засвідчують приналежність товару до медичних виробів, а саме: документу, що посвідчує відповідність товару вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів - декларації про відповідність №9 та підтвердження внесення Держлікслужбою інформації про вказаний медичний виріб до Реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів в обіг.

Щодо пояснень апелянта, що товар - Марля медична вибілена в рулоні «Білосніжка» (тканина полотняного переплетення), не може використовуватися в медичній практиці без переробки, і що позивач здійснює переробку у марлеві відрізи і лише після цього такий товар може використовуватися у медичних цілях - це також спростовується матеріалами справи.

Також апелянтом не вказано чому, на його думку, Марля медична вибілена в рулоні «Білосніжка» виробництва Hubei V-Medical Products Co., LTD не відповідає опису Рулону марлевого нестерильного наведеного у коді 48126 Класифікатора медичних виробів НК 024:2023.

Відповідач не надав суду жодного документу, що може вважатися доказом згідно норм Кодексу адміністративного судочинства України, що б підтвердив факт невідповідності «Марлі медична вибілена в рулоні «Білосніжка» вимогам технічного регламенту щодо медичних виробів, натомість позивачем надані усі визначені чинним законодавством документи, що підтверджують приналежність «Марлі медичної вибілена в рулоні «Білосніжка» до медичних виробів, що відповідають вимогам Технічного регламенту щодо медичних виробів.

За таких обставини суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ввезений позивачем на митну територію України товар підпадає під визначення медичних виробів, позивачем надано декларацію про відповідність, передбаченої Технічним регламентом, а також повну відповідність умовам оподаткування за ставкою 7%, тому картки про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA902020/2024/000133 та №UA902020/2024/000134 від 06.11.2024 є протиправними та підлягають скасуванню.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Н.М. Єгорова