Справа № 380/28417/23
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2026-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року

м. Київ

справа №380/28417/23

адміністративне провадження № К/990/1874/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Юрченко В.П.,

суддів: Хохуляка В.В., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №380/28417/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТОДЯГ» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень, зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2025 (головуючий суддя Качмар В.Я., судді: Гудим Л.Я., Онишкевич Т.В.),

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕСТОДЯГ» (далі також - позивач, Товариство) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі також - відповідач, контролюючий орган), в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 25.09.2023 №№03, 03;

- зобов`язати відповідача внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого Товариством за травень 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що задекларовані суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та витрати, пов`язані із цією операцією. Операції позивача з контрагентами здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними первинними документами. Стверджує, що документальна перевірка Товариства проведена неповно, встановлені під час її проведення порушення норм податкового законодавства не ґрунтуються на фактичних обставинах, тому прийняті за результатами такої перевірки податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.09.2023 №№03, 03 скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов в цій частині задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 25.09.2023 №№03, 03.

В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року залишено без змін.

В ході розгляду справи судами встановлено, що згідно з відомостями єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕСТОДЯГ» () зареєстровано як юридична особа 12.04.2023. Номер запису: 000000169.

Головне управління ДПС у Рівненській області провело документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ВЕСТОДЯГ» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2023 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.06.2023 № від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, за результатами якої складено акт перевірки від 17.08.2023 №7440/Ж5/17-00-07-0.

Згідно з вказаним вище актом перевірки, контролюючим органом встановлено порушення позивачем п.44.1, п.44.6 ст.44, п.п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, п.200.1, абз. а), б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України (далі також - ПК України), внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту у податковій звітності за травень 2023 року на суму ПДВ 17035940 грн, у зв`язку з ненаданням підтверджуючих документів та встановлення нереальності здійснення господарських операцій з придбання ТМЦ у постачальників ТОВ «ВІНТАЖ ПРАЙМ» та ТОВ «ВСЕ ПРОДАКШН», що призвело до:

- завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2) на суму ПДВ 17029290 грн за травень 2023 року;

- завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) на суму 6650 грн за травень 2023 року.

На підставі висновків акту перевірки 25.09.2023 контролюючий орган прийняв податкові повідомлення-рішення:

- №03 форми «В1», яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2023 року, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 17029290,00 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 4257322,5 грн;

- №03 форми «В4», яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість по декларації за травень 2023 року у розмірі 6650,00 грн.

Позивач не погодився з вказаними вище податковими повідомленнями-рішеннями та звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що первинні документи, які складені суб`єктами господарської діяльності на операції що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійснених операцій, не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку. Витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою і для формування податкового обліку платника податків. Суд прийшов до висновку про відсутність сукупності умов, обставин та підстав, з якими ПК України у взаємозв`язку з положеннями Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХIV (далі також - Закон № 996-ХIV) пов`язує виникнення у позивача права на податковий облік витрат та податковий кредит, відтак судом не встановлено підстав для скасування спірних податкових повідомлень-рішень відповідача.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи первинні документи за кількісним їх описом є тими документами, що подавались Товариством до контролюючого органу до моменту прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, складені за результатом фактично проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентами, з дотриманням положень Закону № 996-ХIV, містять достатні дані про зміст господарських операцій, їх учасників та підтверджують реальність здійснення таких операцій, а відтак позивачем правомірно сформовано дані податкового обліку за такими господарськими операціями.

З рішенням суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог не погодився контролюючий орган та подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати у вказаній частині та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, відповідач зазначає, що суд апеляційної інстанції формально підійшов до з`ясування питання чи надавались до перевірки первинні документи, в який спосіб вони надійшли до суду, чи завірені вони належним чином; апеляційним судом здійснено аналіз первинних документів без з`ясування природи їх виникнення та причин неподання їх до перевірки, що свідчить про передчасність висновків суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Наполягає, що первинні документи були подані позивачем контролюючому органу після закінчення перевірки.

На переконання відповідача суд апеляційної інстанції в межах цієї справи не дотримався обов`язку із безпосереднього, всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та надання оцінки усім доводам учасників справи.

Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником зазначено пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд ухвалою від 02 лютого 2026 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2025 у цій справі.

Товариство правом подання письмових заперечень (відзиву на касаційну скаргу) не скористалося.

Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з такого.

Положеннями підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За правилами пункту 44.1 статті 44 ПК для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.3 статті 44 ПК платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше: 2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу; 1825 днів - для первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що складаються особами, визначеними пунктом 133.1 статті 133, підпунктом 133.2.2 пункту 133.2 та пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, а також юридичними особами, які обрали спрощену систему оподаткування, за винятком документів, до яких застосовується більш тривалий строк зберігання згідно з підпунктом 44.3.1 цього пункту; 1095 днів - для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту; 1095 днів - для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, включаючи дозвільні документи..

Згідно з пунктом 44.4 статті 44 ПК якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

В свою чергу, за змістом пункту 86.7 статті 86 ПК у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Пунктом 44.7 статті 44 ПК передбачено, що у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Цьому обов`язку кореспондує право посадових осіб контролюючого органу при проведенні перевірок вимагати і отримувати у платників податків копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Таке право закріплене нормою пункту 85.4 статті 85 ПК.

Отже, надання платником фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих ним показників податкового обліку. Обов`язок платника зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Аналогічного висновку щодо тлумачення наведених законодавчих норм дійшов і Верховний Суд, зокрема, в постановах від 06 серпня 2019 року у справі № 160/8441/18, від 29 травня 2020 року у справі № 826/27811/15, від 09 липня 2021 року у справі № 823/1609/15, від 17 серпня 2023 року у справі №380/8798/21, від 23 травня 2024 року у справі №380/5557/22, від 16 вересня 2025 року у справі №380/8798/21.

Так, судами встановлено, що в ході проведення перевірки контролюючим органом керівнику Товариства було вручено запит від 13.07.2023 №5187/ж 12/17-00-07-03 щодо забезпечення надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків) з податку на додану вартість, а саме:

- головну книгу за 2023 р., наказ про облікову політику; штатний розпис, установчі документи, головні книги, загальну оборотно-сальдову відомість, договори оренди;

- дозвільні документи щодо ведення господарської діяльності, нормативні документи щодо списання ТМЦ, виробничі звіти;

- документи, що підтверджують достовірність формування податкових зобов`язань з ПДВ:

- договори фінансово-господарської діяльності (купівлі-продажу) товарів, робіт/послуг, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, контракти ЗЕД, ВМД, інвойси, тощо;

- документи, що підтверджують достовірність формування податкового кредиту з ПДВ та підтверджують зв`язок з господарською діяльністю, а саме: первинні документи (накладні, акти виконаних робіт), що підтверджують придбання товарів, послуг, товарно-транспортні накладні, що підтверджують факт переміщення товару ; документальне підтвердження фактів проведення господарських операцій, акти приймання-передачі сировини, списання ТМЦ, та ін;

- інформацію та документальне підтвердження щодо отримання послуг по навантаженню та розвантаженню придбаних товарів;

- платіжні доручення, виписки банківських установ за перевіряємий період, завірені в тому числі банківською установою;

- документи складського обліку (книги складського обліку, акти списання ТМЦ, лімітно-забірні картки на отримання матеріальних цінностей, тощо);

- оборотно-сальдові відомості та аналізи рахунків 10, 15, 20, 22, 23, 26, 28, 36, 63. 68. 91.92,93,94 по субконто за перевіряємі періоди;

- оборотно-сальдові відомості в розрізі контрагентів та контрактів по рахунках 361. 362. 631, 371, 377, 681, 685;

- оборотно-сальдові відомість в кількісно-вартісному виразі по матеріальних рахунках, в т.ч. по рах. 201, 203, 205, 206, 207, 209 23, 25, 26, 28 в розрізі періодів;

- аналіз рахунку загальногосподарських витрат та відомість в розрізі витрат по рахунку 947;

- інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, що належать, або пов`язані з предметом перевірки

Також, керівнику Товариства було вручено запити від 13.07.2023 №5182/Ж12/17-00-07-03 та від 07.07.2023 № 5053/Ж12/17-00-07-03, якими на підставі підпунктів 20.1.9, 20.1.13 пункту 20.1 статті 20 ПК зобов`язано провести інвентаризацію основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки). Під час проведення інвентаризації та протягом періоду проведення перевірки, вказано забезпечити доступ перевіряючих до територій приміщення та іншого майна, що використовується для провадження господарської діяльності та/або є об`єктом оподаткування або використовується для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу.

Станом на 11.08.2023 (дату завершення перевірки) до перевірки позивачем жодних документів не надано. Ненадання документів було зафіксовано у відповідних актах, які засвідчують факти ненадання документів до перевірки, складені посадовими особами, що здійснюють перевірку: від 07.08.2023 №438/Ж6/17-00-07-03/45138790, 08.08.2023 №445/Ж6/17-00-07-03/45138790, 09.08.2023 №450/Ж6/17-00-07-03/45138790 та 11.08.2023 №459/Ж6/17-00-07-03/45138790.

Дійсно, як встановлено апеляційним судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем до суду першої інстанції 22.01.2024 подано ряд фінансово-господарських документів.

Проте, як стверджено судом апеляційної інстанції, Товариством до контролюючого органу подавались первинні документи після завершення перевірки, однак до прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Подання і зберігання станом на час апеляційного розгляду справи поданих Товариством оригіналів первинних документів у Головному управлінні підтвердила і сама представник відповідача у судовому засіданні 27.11.2025.

Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2024 року у справі № 560/12984/23 зазначав, що платник податків має право на подання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, після закінчення такої перевірки. Проте реалізація такого права має здійснюватися відповідно до вимог, встановлених ПК, і до прийняття рішення за результатами такої перевірки. Поряд з цим платник податків не позбавлений права довести у судовому процесі, що він вжив всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної перевірки, не ухилявся від її проведення, тобто, його поведінка жодним чином не була спрямована на перешкоджання контролюючому органу у здійсненні податкового контролю.

Врахувавши вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем з дотриманням норми пункту 44.7 статті 44 ПК після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки, подано первинні документи на підтвердження господарських відносин з контрагентами, проте такі документи в порушення зазначеної норми статті 44 ПК не бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

За визначенням, наведеними у підпунктах 14.1.18, 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК: бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України).

Згідно з положеннями пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

З аналізу вказаних положень податкового законодавства вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначений у статі 200 ПК.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2. статті 200 Податкового кодексу України).

Згідно з положеннями пункту 200.4. статті 200 ПК при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Положеннями статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон №996-XIV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

У справі, що розглядається, судами встановлено, що за наслідками перевірки контролюючий орган дійшов висновку про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «ВІНТАЖ ПРАЙМ», ТОВ «ВСЕ ПРОДАКШН» та ТОВ «КОМПАНІЯ-ЮТА». Перевіркою встановлено, що причиною виникнення від`ємного значення ПДВ у травні 2023 року є накопичення підприємством залишків товарів (одяг, взуття, одяг та взуття вживані, текстильні вироби вживані, біжутерія зі скла, килими, ковдри, вироби побутові з чорних металів, меблі металеві, постільна білизна, сумки, меблі з пластмаси електротоварів в асортименті, та ін.) за відсутності їх реалізації.

Відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних (далі ЄРПН) станом на день підписання акта відсутня реєстрація податкових накладних щодо реалізації придбаних ТМЦ.

Разом з тим, позивач не заперечує того факту, що відповідно до даних ЄРПН станом на день підписання акту перевірки відсутня реєстрація податкових накладних щодо реалізації придбаних ТМЦ, адже показники бюджетного відшкодування формувалися на підставі факту придбання на митній території України ТМЦ та відсутності їх подальшої реалізації (складські залишки).

Судом апеляційної інстанції зазначено, що право на податковий кредит відповідно до пунктів 198.1 198.3 статті 198 ПК України виникає на дату отримання товарів та/або дати реєстрації податкової накладної постачальником, незалежно від подальшої реалізації придбаного.

Відтак, нереалізація придбаних ТМЦ на момент перевірки не є підставою для позбавлення податкового кредиту, якщо операції підтверджено належними первинними документами.

До складу податкового кредиту віднесено суми ПДВ за податковими накладними, що виписані та зареєстровані в ЄРПН наступними суб`єктами господарювання, а саме:

ТОВ «ВСЕ ПРОДАКШН» на суму ПДВ 10000007 грн;

ТОВ «ВІНТАЖ ПРАЙМ» на суму ПДВ 7029283 грн;

ТОВ «КОМПАНІЯ-ЮТА» на суму 6650 грн.

12.05.2023 позивач змінив своє найменування з ТОВ «Стеблові овочі» (попередня назва) на ТОВ «ВЕСТОДЯГ».

Відповідно до договору поставки від 01.05.2023 № 01/05/23 (далі Договір № 01/05/23): постачальник: ТОВ «ВІНТАЖ ПРАЙМ» та покупець (ТОВ «Стеблові овочі»), уклали договір про наступне: в порядку та на умовах, визначених цим Договором постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю визначений цим Договором Товар (надалі іменується «Товар»), а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та своєчасно здійснювати його оплату. Найменування, одиниця виміру, загальна кількість Товару, що підлягає поставці за Договором № 01/05/23, ціна за одиницю Товару, його часткове співвідношення, можуть визначатися заявкою або Специфікацією та/або видатковою накладною (пункт 1.2). Загальна ціна Товару за цим Договором може складатися з вартості всіх Товарів, вказаних у специфікації або заявці, але, у будь-якому випадку, остаточно може визначатися на підставі підписаних Актів приймання-передачі Товару, або видаткових накладних тощо (пункт 2.1).

На виконання умов Договору № 01/05/23 ТОВ-1, були виписані податкові накладні, які за наслідком вказаних фінансово-господарських операцій є належним чином зареєстрованими у ЄРПН.

Факт прийому-передачі товару, як констатовано судом апеляційної інстанції, засвідчено видатковими накладними від 01.05.2023 №РН-01/05, 04.05.2023 №РН-40/05, 10.05.2023 №№РН-140/05, РН-141/05, 11.05.2023 №№РН-140/05, РН-143-05, 12.05.2023 №№РН-150/05, РН-151/05, 15.05.2025 №РН-170/05, 16.05.2023 №№РН-171/05, РН-172/05, РН-173/05, РН-174/05, РН-175/05, РН-176/05, РН-177/05, 18.05.2023 №№РН-210/05, РН-211/05.

Найменування, одиниця виміру, загальна кількість Товару, що поставлялася за Договором № 01/05/23 перелічені у вказаних видаткових накладних.

Факт оплати за поставлений Товар підтверджується платіжними інструкціями від 25.05.2023 №63,23.05.2023 №45, 22.05.2023 №40, 19.05.2023 №38, 18.05.2023 №31,17.05.2023 №27, 16.05.2023 №25, 15.05.2023 №23, 12.05.2023 №19, 11.05.2023 №17, 10.05.2023 №15, 04.05.2023 №8.

Транспортування Товару підтверджується товаро-транспортними накладними від 01.05.2023 №ТТН -01/05, 04.05.2023 №ТТН-40/05, 10.05.2025 №№ТТН-140/05, 141/05, 11.05.2023 №№ТТН-142/05, 143/05, 12.05.2023 №№ТТН-150/05, 151/05, 15.05.2023 №ТТН-170/05, 16.05.2023 №№ТТН-171/05, 172/05, 173/05, 174/05, 175/05, 176/05, 177/05, 18.05.2023 №№ТТН-210/05, 211/05.

Згідно перелічених товаро-транспортних накладних вантажовідправником за ними виступає ТОВ «ВІНТАЖ ПРАЙМ», вантажоодержувачем Товариство. Пункт навантаження м.Львів, вул.Персенківка, 48, пункт розвантаження м.Львів, вул. Молочна 15А. Вказані товаро-транспортні накладні містять всі належні реквізити сторін, підписи та штампи учасників господарської операції, у них заповнені всі обов`язкові відомості та відсутні будь-які дефекти.

Щодо фінансово-господарських операцій з ТОВ «ВСЕ ПРОДАКШН», то апеляційним судом встановлено наступне.

Відповідно до договору поставки від 17.05.2023 № 17/05/23-1 (далі Договір № 17/05/23-1): постачальник: ТОВ «ВСЕ ПРОДАКШН» та покупець (позивач), уклали договір про наступне: в порядку та на умовах, визначених цим Договором постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю визначений цим Договором Товар (надалі іменується «Товар»), а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та своєчасно здійснювати його оплату. Найменування, одиниця виміру, загальна кількість Товару, що підлягає поставці за Договором № 01/05/23, ціна за одиницю Товару, його часткове співвідношення, можуть визначатися заявкою або Специфікацією та/або видатковою накладною (пункт 1.2). Загальна ціна Товару за цим Договором може складатися з вартості всіх Товарів, вказаних у специфікації або заявці, але, у будь-якому випадку, остаточно може визначатися на підставі підписаних Актів приймання-передачі Товару, або видаткових накладних тощо (пункт 2.1).

На виконання умов Договору № 17/05/23-1 ТОВ «ВСЕ ПРОДАКШН» були виписані податкові накладні, які за наслідком вказаних фінансово-господарських операцій є належним чином зареєстрованими у ЄРПН.

Факт прийому-передачі товару засвідчено видатковими накладними від 17.05.2023 №№РН-207/05, РН-208/05, РН-209/05, РН-210/05, РН-211/05, РН-212/05, РН-213/05, РН-214/05, РН-215/05, 18.05.2023 №№РН-250/05, РН-251/05, РН-252/05, РН-253/05, РН-254/05, РН-255/05, РН-256/05, РН-257/05, РН-258/05, 22.05.2023 №№ РН-400/05, РН-401/05, РН-402/05, РН-403/05, РН-404/05, РН-405/05, РН-406/05, РН-407/05, 23.05.2023 №№ РН-450/05, РН-451/05, РН-452/05, РН-453/05, РН-454/05, РН-455/05, РН-456/05, 24.05.2023 №№ РН-500/05, РН-501/05, РН-502/05, РН-503/05, РН-504/05, РН-505/05, РН-506/05, РН-507/05, РН-508/05, 25.05.2023 №№ РН-550/05, РН-551/05, РН-552/05, РН-553/05.

Найменування, одиниця виміру, загальна кількість Товару, що поставлялася за Договором № 17/05/23-1 перелічені у видаткових накладних.

Оплата за поставлений Товар підтверджується платіжними інструкціями від 31.05.2023 №79, 30.05.2023 №74, 29.05.2023 №70, 26.05.2023 №68, 25.05.2023 №67, 25.05.2023 №65, 24.05.2023 №51, 23.05.2023 №49, 22.05.2023 №41, 19.05.2023 №36, 18.05.2023 №33, 17.05.2023 №29.

Факт транспортування Товару підтверджується товаро-транспортними накладними від 17.05.2023 №№ТТН-207/05, 208/05, 209/05, 210/05, 211/05, 212/05, 213/05, 214/05, 215/05, 18.05.2023 №№ТТН-250/05, 251/05, 252/05, 253/05, 254/05, 255/05, 256/05, 257/05, 258/05, 22.05.2023 №ТТН-400/05, 401/05, 402/05, 403/05, 404/05, 405/05, 406/05, 407/05, 23.05.2023 №ТТН-450/05, 451/05, 452/05, 453/05, 454/05, 455/05, 456/05, 24.05.2023 №№ТТН-500/05, 501/05, 502/05, 503/05, 504/05, 505/05, 506/05, 507/05, 508/05, 25.05.2023 №ТТН-550/05, 551/05, 552/05, 553/05.

Відповідно до вказаних товаро-транспортних накладних вантажовідправником за ними виступає ТОВ «ВСЕ ПРОДАКШН», вантажоодержувачем позивач. Пункт навантаження м.Львів, вул.Навроцького, 48, пункт розвантаження м.Львів, вул. Молочна 15А. Вказані товаро-транспортні накладні містять всі належні реквізити сторін, підписи та штампи учасників господарської операції, у них заповнені всі обов`язкові відомості та відсутні будь-які дефекти.

Щодо господарських відносин позивача-апелянта з ТОВ «КОМПАНІЯ-ЮТА», судом апеляційної інстанції стверджено наступне.

Між, ТОВ «Стеблові овочі» (орендар) та ТОВ «КОМПАНІЯ-ЮТА» (орендодавець) укладено договір оренди нежитлових приміщень від 01.05.2023 №45/23 (далі Договір №45/23). Об`єктом оренди є: нежитлове приміщення за адресою: м.Львів, вул. Молочна, 15 А, загальна площа 570 мІ (пункт 1.3 Договору).

Наданих послуг засвідчується актом приймання-передачі нежитлового приміщення в оренду згідно Договору №45/23, платіжними інструкціями від 24.05.2023 №56, 20.06.2023 №170, актом взаємних розрахунків між сторонами станом на 31.05.2023, актом здачі прийняття робіт (наданих послуг) від 31.05.2023 №38.

Апеляційний суд зазначив, що поставлені за Договорами №01/05/23, 17/05/23-1 Товари були імпортовані контрагентами на митну територію України, що підтверджується поданими позивачем до контролюючого органу документами. Вказані ТМЦ було транспортовано силами та засобами контрагентів на склад Товариства, що орендувався у ТОВ «КОМПАНІЯ-ЮТА».

Відносно посилань контролюючого органу на відсутність підтвердження походження коштів Товариства для оплати постачальникам коштів за Товар, то суд апеляційної інстанції вказав на укладення договорів безпроцентної поворотної фінансової допомоги, які були укладені позивачем у спірний період для забезпечення здійснення господарської діяльності, зокрема і своєчасної оплати за поставлені йому Товари контрагентами.

03.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-С Компані» (позикодавець; далі - Інтер-С Компані) та позивачем (позичальник) укладено договір безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 03.05.2023 №03/05 (далі Договір №03/05) за яким позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, встановленому договором, а позичальник зобов`язується повернути їх позикодавцю. Сума позики за Договором становить 45000000 грн.

Аналогічно, такі договори за цим же предметом були укладені з Товариством з обмеженою відповідальністю «Західсоцпостач» (далі Західсоцпостач) від 15.05.2023 №15105 (далі Договір № 15105); сума позики 30000000 грн; Товариством з обмеженою відповідальністю «Неометпром Плюс» (далі - Неометпром Плюс) від 09.05.2023 №09105 (Договір №09105); сума позики 35000000 грн.

У підтвердження отримання вказаних коштів Товариство надало відповідні платіжні доручення про перерахування коштів.

Також подано банківську виписку по особовому рахунку за період 01.05.2023 - 31.05.2023, якою підтверджується весь рух коштів, як тих що надходили Товариству за договорами безпроцентної поворотної фінансової допомоги, так і тих, які Товариство оплачувало контрагентам за надані товари/послуги.

Відносно висновків суду першої інстанції, що вказані платіжні інструкції, які сформовані у системі «Клієнт-Банк», містять певні невідповідності, які ставлять під сумнів факт проведених згідно них оплат, зокрема, відсутності печатки банку, нерозбірливого штампу, фізичного підпису директора на електронному документі тощо, то апеляційний суд зазначив, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на основі тих платіжних інструкцій, які 14.02.2024 до свого клопотання про витребування доказів подав контролюючий орган.

Натомість, матеріали містять такі платіжні інструкції в якісній копії і з них можна встановити всі належні реквізити такого документа, зокрема. і штамп банку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції констатував факт підтвердження оплати за поставлений товар/послуги на рахунки «ВІНТАЖ ПРАЙМ», ТОВ «ВСЕ ПРОДАКШН» та ТОВ «КОМПАНІЯ-ЮТА».

Щодо посилання на матеріали кримінального провадження, то апеляційний суд вказав наступне.

Так, відповідачем до суду першої інстанції долучено лист Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 19.02.2024 №2290/24-2024 і разом з ним окремі копії матеріалів кримінального провадження №0000064, об`єднане з кримінальним провадженням №0000072 від 14.07.2023 (далі КП №64), за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України (далі КК), які зокрема інкримінуються і Товариству і стосуються спірного періоду травень 2023 року.

Позивачем щодо КП №64 подано постанову Бюро економічної безпеки від 26.03.2025 про закриття кримінального провадження в частині, а саме: кримінальне провадження №0000064 від 23.06.2023 (первинне провадження №0000591) в частині замаху на привласнення, розтрату майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною п`ятою статті 191 КК закрито, у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб Товариства складу кримінального правопорушення (пункт 6 цієї постанови).

Продовжено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000064 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 212 КК.

Більше того, зі змісту цієї постанови про закриття кримінального провадження в частині, що стосується Товариства зазначено, що за результатами допиту директора Товариства «ВЕСТОДЯГ» та аналізу первинних документів було підтверджено, що всі господарські операції травня 2023 року супроводжувалися реальним рухом коштів, а саме: оплати за Договорами №№17/05/23, 01/05/23 були повністю та належним чином здійснені. Факт оплат підтверджується платіжними дорученнями та актами взаємних розрахунків, які були вилучені, досліджені та проаналізовані слідством у межах кримінального провадження.

Таким чином, орган досудового розслідування встановив наявність реального руху коштів за відповідними договорами, що виключає будь-які твердження контролюючого органу про «відсутність оплат», «ненадання банківських документів» чи «нереальність господарських операцій».

В частині продовження КП №64 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 212 КК, то суд апеляційної інстанції встановив, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28 квітня 2025 року у справі №462/2473/25, КП №64 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 212 КК щодо директора Товариства ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини другої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України закрито. Судовим рішенням лише встановлено факт добровільної сплати податкових зобов`язань директором ТОВ за липень 2023 року до моменту притягнення до кримінальної відповідальності, що стало підставою для звільнення від такої відповідальності відповідно до частини четвертої статті 212 КК. Втім, зазначене кримінальне провадження охоплювало інший часовий період - липень 2023 і стосувалося інших податкових зобов`язань, ніж ті, які стали предметом спору у цій справі (травень 2023 року).

Про вказане, як ствердив апеляційний суд, у взаємозв`язку із ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28 квітня 2025 року у справі №462/2473/25 свідчить і висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи від 26.12.2024 №1690.

Щодо протоколу огляду складу та відсутності товару, то апеляційний суд зауважив, що протокол огляду від 06.09.2023 не може свідчити про стан складу станом на травень 2023 року, оскільки між цими датами пройшло понад три місяці.

Вказав апеляційний суд і на безпідставність висновку суду першої інстанції про неможливість зберігання товару на складі, враховуючи площу складу і кількість товару, оскільки такий висновок ґрунтується на припущеннях, без урахування допустимого багатоярусного складування товару та факту часткового зберігання ТМЦ у інших місцях.

За змістом підпунктів 20.1.9, 20.1.13 пункту 20.1 статті 20 ПК контролюючі органи мають право:

вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю;

доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу.

Правила проведення інвентаризації для юридичних осіб, у тому числі обов`язкові випадки її проведення та оформлення результатів інвентаризації визначено «Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879 (зареєстровано Міністерством юстиції України 30.10.2014 за №1365/26142 далі - Положення №879), пунктом 5 розділу І якого встановлено, що інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка.

Пунктом 7 розділу І Положення №879 встановлено випадки обов`язкового проведення інвентаризації, зокрема, на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації. У цих випадках інвентаризація має розпочатися у термін та в обсязі, зазначених у належним чином оформленому документі цих органів, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа.

За приписами пункту 1 розділу II вказаного Положення, для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.

У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.

Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган під час проведення перевірки має право вимагати проведення платником податків інвентаризації про що має направити такому платнику належним чином оформлений документ, який містить вимогу на проведення інвентаризації, в свою чергу платник податків, який отримав вимогу про проведення інвентаризацію, зобов`язаний провести таку інвентаризацію. При цьому посадові особи контролюючого органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, Товариство провело інвентаризацію, що підтверджується наказом про проведення інвентаризації від 08.08.2023 №08/23-І, інвентаризаційним описом станом на 09.08.2023 №1 та актом контрольної перевірки інвентаризації цінностей на 09.08.2023, а відтак, стверджено, що висновок суду першої інстанції про невиконання вимог контролюючого органу про проведення інвентаризації не відповідає дійсності.

Відтак, дослідивши наявні в матеріалах справи первинні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами податкового обліку, доводи сторін та додатково подані документи, апеляційний суд констатував, що наявні в матеріалах справи первинні документи за кількісним їх описом є тими документами, що подавались Товариством до контролюючого органу до моменту прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, складені за результатом фактично проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентами, з дотриманням положень Закону № 996-ХIV, містять достатні дані про зміст господарських операцій, їх учасників та підтверджують реальність здійснення таких операцій, а відтак позивачем правомірно сформовано дані податкового обліку за такими господарськими операціями.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність, у даному випадку, порушень Товариством вимог податкового законодавства, та, як наслідок, наявність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень 25.09.2023 №№03, 03.

Наведене вище у сукупності дає підстави вважати, що судом апеляційної інстанції повно та всебічно встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів сторін.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті висновків суду апеляційної інстанції та фактично зводяться до переоцінки обставин справи, проте положення статі 341 Кодексу адміністративного судочинства України не наділяють суд касаційної інстанції повноваженнями встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відтак, переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, а тому касаційну скаргу контролюючого органу слід залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2025 у справі №380/28417/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіВ.П. Юрченко В.В. Хохуляк Р.Ф. Ханова