Справа № 380/10648/21
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 травня 2026 року

м. Київ

справа №380/10648/21

адміністративне провадження №К/990/39706/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., провівши підготовчі дії щодо призначення до касаційного розгляду справи за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року у справі № 380/10648/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою у цій адміністративній справі.

Офіс Генерального прокурора звернувся до суду касаційної інстанції із заявою про зупинення виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року у справі № 380/10648/21 до закінчення її перегляду в касаційному порядку. Заява обґрунтована необхідністю забезпечення рівності сторін та попередження безпідставного стягнення бюджетних коштів.

Відповідно до частини першої статті 375 КАС України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Розгляд питання про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення має на меті не допустити порушення права, свобод та охоронюваних законом інтересів, як особи, що подала касаційну скаргу, так і інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням оскаржуваних судових рішень.

Вирішуючи подане клопотання, суддя виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За приписами пунктів 2, 3, 5 частини першої статті 340 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує письмово заявлені клопотання учасників справи; вирішує питання про можливість попереднього розгляду справи або письмового провадження за наявними у справі матеріалами у суді касаційної інстанції; вирішує інші питання, необхідні для касаційного розгляду справи.

Під час проведення підготовки справи до касаційного розгляду встановлено, що Офіс Генерального прокурора просив розглядати справу за участю його представника.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany» («Аксен проти Німеччини»), заява № 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі «Varela Assalino v. Portugal» («Варела Ассаліно проти Португалії»), заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Верховний Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи № 380/10648/21 шляхом надсилання процесуальних документів. Крім того, кожен з учасників справи може користуватися своїми процесуальними правами та обов`язками, визначеними статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Великої Палати Верховного суду від 24 січня 2020 року у справі № 9901/491/19 (11-1189заі19).

Проаналізувавши матеріали касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень частини першої статті 344, частин п`ятої, шостої статті 262 КАС України, суддя-доповідач дійшов висновку про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, тому в задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити, а справу - призначити до касаційного розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

В порядку, встановленому статтею 340 КАС України, проведені необхідні підготовчі дії з підготовки справи до касаційного розгляду, у тому числі вирішено питання про можливість її розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Керуючись статтями 4, 12, 262, 340, 344 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання Офісу Генерального прокурора про зупинення виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року у справі № 380/10648/21.

Відмовити у задоволенні клопотання Офісу Генерального прокурора про розгляд справи за участю його представника.

Підготовчі дії у справі закінчити.

Справу призначити до розгляду в письмовому провадженні з 18 травня 2026 року, який відбудеться у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і не оскаржується.

...........................

М.В. Білак,

Суддя Верховного Суду