Справа № 440/5985/26
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

13 травня 2026 рокум. ПолтаваСправа № 440/5985/26

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Алєксєєва Н.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якій просить:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі його відокремленого підрозділу - ІНФОРМАЦІЯ_2 , які (дії) полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів наступних відомостей (даних): про порушення правил військового обліку або законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію; про те, що ТЦК та СП звернувся до органу Національної поліції, щоб доставити ОСОБА_1 для складання протоколу (про адміністративне правопорушення) з причини не проходження (відмови від проходження) ВЛК; про те, що ОСОБА_1 розшукує ТЦК та СП, щоб скласти протокол про порушення правил військового обліку;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі його відокремленого підрозділу - ІНФОРМАЦІЯ_2 :

виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів наступні відомості (дані): про порушення правил військового обліку або законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію; про те, що ТЦК та СП звернувся до органу Національної поліції, щоб доставити ОСОБА_1 для складання протоколу (про адміністративне правопорушення) з причини не проходження (відмови від проходження) ВЛК ; про те, що ОСОБА_1 розшукує ТЦК та СП, щоб скласти протокол про порушення правил військового обліку;

направити до органів Національної поліції повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (до ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

13.05.2026 позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить постановити ухвалу про забезпечення позову по справі № 440/5985/26, а саме про заборону ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , до набрання законної сили судовим рішенням по суті в адміністративній справі № 440/5985/26.

В обґрунтування заяви зазначав, що внаслідок явно безпідставного та явно протиправного внесення відповідачем до Реєстру відомостей про «розшук», підприємство, на якому позивач працює і яке його забронювало (ТОВ «РТУ»), не змогло продовжити вказане бронювання. Так, вказане бронювання первісно було надано на період до 19.05.2026 р. Відповідним розпорядженням облдержадміністрації від 30.03.2026 р. вказаному підприємству (ТОВ «РТУ») було підтверджено статус критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. На цій підставі ТОВ «РТУ» 14.04.2026 р. через Портал Дія подало відповідну заяву про продовження бронювання своїх працівників (зі списком цих працівників), до якого також включено позивача. Але цього ж дня (14.04.2026 р.) Портал Дія автоматично сформував електронний документ під назвою «Результат продовження бронювання за заявою…про продовження бронювання працівників». І в цьому документі зазначено, що ОСОБА_1 статус заброньованого не продовжено з такої причини «Особа перебуває в розшуку». А всім іншим працівникам ТОВ «РТУ» статус заброньованого був продовжений на термін до 30.03.2027 р .

Таким чином, на думку позивача, наведені вище обставини (та докази), свідчать про те, що відповідачами явно безпідставно та протиправно вживаються активні дії щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації, незважаючи на: наявність законного права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у вигляді бронювання (як працівника підприємства, яке визнано критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період); своєчасне підтвердження підприємством, на якому позивач працює, статусу критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період; своєчасне подання вказаним критично важливим підприємством необхідних документів для продовження вказаного бронювання на наступний період (до 30.03.2027). Зазначав, що до закінчення терміну, на який раніше позивачу було надано бронювання (до 19.05.2026), суд навряд чи встигне прийти рішення по суті позову по цій справі (№ 440/5985/26) (через сильне завантаження та інші причини). А навіть якщо й встигне, то це рішення суду точно не встигне набрати законної сили (навіть в разі якщо жодна із сторін цієї справи не подасть на це рішення апеляційну скаргу). Таким чином, невжиття термінових заходів (зокрема, заходів забезпечення позову) може не тільки істотно ускладнити, але й зробити неможливим ефективний захист моїх порушених прав, за захистом яких позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про розгляд даної заяви без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, посилання особи на можливе порушення її прав в майбутньому, не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову за викладених позивачем доводів та обставин цієї справи.

Суд зазначає, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Сам по собі факт прийняття відповідачем рішень, які стосуються прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

З приводу наявності очевидних ознак протиправності дій, оспорюваного рішення та порушення такими діями, рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то такі ознаки повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваних дій, рішення та порушення ними прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Також, суд звертає увагу на те, що в заяві про забезпечення позову позивачем не наведено обгрунтованих мотивів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому суд позбавлений можливості надати оцінку протиправності спірним діям, рішенням відповідача під час розгляду питання про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки така оцінка буде надана під розгляду справи по суті після дослідження наявних у матеріалах справи доказів.

Водночас, суд звертає увагу, що у даній справі предметом спору є протиправність, на думку позивача, дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі його відокремленого підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення позивачем правил військового обліку та звернувся до органу Національної поліції щодо доставки ОСОБА_1 для складання протоколу (про адміністративне правопорушення) з причини не проходження (відмови від проходження) ВЛК, розшукує ТЦК та СП, щоб скласти протокол про порушення правил військового обліку.

Однак, позивач в заяві просить суд застосувати спосіб забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , до набрання законної сили судовим рішенням, який не буде стосуватись предмету спору у даній справі, оскільки виходить за межі правовідносин, які виникли між ОСОБА_1 до та ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку та розшуку позивача.

Позивач не буде оспорювати в цій адміністративній справі жодного рішення або дії ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 щодо мобілізації ОСОБА_1 .

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а тому заява позивача про забезпечення адміністративного позову залишається судом без задоволення.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва