Справа № 380/25163/24
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

13 травня 2026 року

м. Київ

справа №380/25163/24

адміністративне провадження №К/990/11824/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бевзенка В.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України

на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року

у справі №380/25163/24

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Адміністрації Державної прикордонної служби України

про визнання бездіяльності протиправною,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просили:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненаправлення поданих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заяв з доданими документами про призначення одноразової грошової допомоги особам начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 направити подані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заяви з доданими документами про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 (далі - постанова КМУ №168), до Адміністрації Державної прикордонної служби України для розгляду та прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги;

- визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби щодо відмови розглянути подані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заяви з доданими документами про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону №2011-XII в розмірах, визначених постановою КМУ №168;

- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби розглянути подані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заяви з доданими документами про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону №2011-XII, в розмірах, визначених постановою КМУ №168 та прийняти рішення щодо призначення такої одноразової грошової допомоги.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року скасовано ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року, а справу направлено на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, Адміністрація Державної прикордонної служби України 13 березня 2026 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2026 року касаційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку зі сплатою судового збору у меншому розмірі, ніж передбачено законом та встановлено заявнику десятиденний строк з дня отримання копії ухвали, протягом якого особа має право надати суду документ про сплату судового збору.

У межах строку для усунення недоліків касаційної скарги представник Адміністрації Державної прикордонної служби України звернувся до Суду з клопотанням про усунення недоліків касаційної скарги та документом про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Таким чином, Адміністрацією Державної прикордонної служби України усунуто недоліки, що стали підставою для залишення касаційної скарги без руху.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що ухвалюючи постанову про скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи для продовження розгляду, суд апеляційної інстанції порушив положення статей 122, 123 КАС України.

Скаржник вважає, що позивачами пропущений шестимісячний строк для звернення до суду, оскільки вони дізналися про порушення своїх прав ще у жовтні 2023 року після отримання листів-відповідей від НОМЕР_1 Прикордонного загону про відмову у виплаті допомоги, тоді як позов було подано ними лише 11 грудня 2024 року. Скаржник наголошує, що суд апеляційної інстанції помилково вважав ці листи такими, що мають лише інформаційний характер, хоча вони містили остаточне рішення комісії про відсутність у членів сім`ї права на допомогу в розмірі 15000000,00 грн.

Адміністрація Державної прикордонної служби України вказує на відсутність поважних причин для поновлення строку, оскільки позивачі не навели об`єктивно непереборних обставин, які заважали їм звернутися до суду вчасно. Скаржник вважає, що право на судовий захист не є абсолютним і обмеження його процесуальними строками є легітимним засобом забезпечення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Крім того наводить мотив про те, що позивачі вже реалізували своє право на одноразову грошову допомогу, отримавши у 2022 році виплату в сумі 1860750,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25 грудня 2013 року №975. Скаржник стверджує, що повторне нарахування допомоги за іншою постановою уряду є безпідставним, а тому справа має виняткове значення для держави як для розпорядника бюджетних коштів.

Скаржник також вважає, що суд першої інстанції правильно застосував положення КАС України та врахував правові позиції Верховного Суду щодо обчислення строків, а апеляційний суд надав неправильну оцінку письмовим доказам і фактичним обставинам справи, що призвело до скасування законної ухвали про залишення позову без розгляду

Скаржник обґрунтовує свої вимоги посиланнями на такі висновки Верховного Суду щодо застосування статті 122 КАС України:

- постанова Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі №820/2819/18, у якій зазначено, що при визначенні початку перебігу строку для звернення, суд має з`ясовувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про порушення, а не момент, коли вона з`ясувала для себе, що певні дії є порушенням. Термін «повинна» тлумачиться як неможливість незнання або висока вірогідність дізнатися.

- постанова Верховного Суду від 02 грудня 2021 року у справі №640/20314/20, у якій зазначено, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

- постанова Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі №560/14349/23, у якій зазначено, що під поважними причинами пропуску строку слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

- постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2020 року у справі №9901/32/20, у якій зазначено, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

У касаційній скарзі Адміністрація Державної прикордонної служби України просить Верховний Суд скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року і залишити в силі ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, доводи скаржника, зазначені на обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою передбачено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року, з метою з`ясування дотримання судом апеляційної інстанції положень статей 122, 123 КАС України та перевірки необхідності урахування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі №9901/32/20, та висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 03 грудня 2020 року у справі №820/2819/18, від 02 грудня 2021 року у справі №640/20314/20, від 20 березня 2024 року у справі №560/14349/23.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Суд також звертає увагу на необхідності реєстрації учасників справи в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі (далі - ЄСІКС). Відповідно до частини шостої статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, подає процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не визначено цим Кодексом.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З огляду на вищезазначені положення процесуального закону, запровадження на всій території України воєнного стану, а також з метою процесуальної економії, Суд рекомендує ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєструватися у підсистемі ЄСІКС «Електронний суд».

Інструкція користувача Електронного суду розміщується на веб-сторінці технічної підтримки користувачів ЄСІКС за веб-адресою https://wiki.court.gov.ua.

Керуючись статтями 18, 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Адміністрації Державної прикордонної служби України на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року у справі №380/25163/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною.

2. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

3. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

4. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа