Справа № 440/13134/25
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2026-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/13134/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛТА ТУР" до Полтавської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛТА ТУР" через систему "Електронний суд" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом, що заявлений до Полтавської митниці, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів №UA806020/2025/000035/2 від 03.09.2025;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA806020/2025/000134 від 03.09.2025, видану Полтавською митницею.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на протиправність оспорюваного рішення та картки відмови, оскільки для митного оформлення товару митному органу були надані усі необхідні документи, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість такого товару. На переконання позивача, рішення митниці про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, оскільки митним органом не наведено підстав, що у достатній мірі свідчили б про свідоме заниження декларантом митної вартості.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/13134/25. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

16.10.2025 до суду надійшов відзив Полтавської митниці на позовну заяву, у якому представник митного органу просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що автоматизованою системою аналізу та управління ризиками за ЕМД 25UA86U2 згенеровано форми митного контролю, зокрема: 105-2 "Здійснення контролю правильностi визначення митної вартостi товарiв"; 106-2 "Витребування документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості товарів". Під час проведення посадовою особою митного органу у відповідності до ст. 337 МКУ поглибленої перевірки документів, поданих декларантом, та відомостей, що містяться в цих документах виявлено, що подані товаросупровідні документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числове значення складових МВТ (витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України та витрати на обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України). Подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Враховуючи зазначене, митним органом встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару, що відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ, унеможливлює перевірку складових митної вартості. У відповідь на письмову вимогу митного органу декларантом надіслано лист від 03.09.2025 б/н, яким повідомлено, що інших додаткових документів протягом 10 календарних днів надати немає можливості, тим самим позивач не використав свого права на підтвердження числового значення задекларованої митної вартості товарів та спростування виявлених митним органом розбіжностей в транспортних документах та не виконав покладеного на нього приписами ч.4 ст. 53 МК України обов`язку в частині надання додаткових документів на вимогу митного органу, що унеможливило прийняття відповідачем першого методу визначення митної вартості товарів як достатньо обґрунтованого, відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ, ч. 2 ст. 58 МКУ.

У відповіді на відзив на позовну заяву, що надійшла до суду 21.10.2025 позивач наполягає на тому, ТОВ "АЛТА ТУР" було надано Полтавській митниці для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні числові дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України. При цьому, у митній декларації від 20.03.2025 (№25UA51U0) митна вартість була визначена виходячи з усередненої ставки $3,01 за 1 кг, тоді як за декларацією від 03.09.2025 (№25UA65U4) - 221,16 доларів США за 1 шт або $3,09/кг. При цьому митниця стверджує, що в обох випадках застосовано один і той самий усереднений підхід. Такий результат свідчить про непослідовність. Якщо методологія справді була однакова, то за аналогічних умов середня ставка повинна бути близькою, з урахуванням можливої різниці лише в структурах товару чи витратах. Розбіжність у $0,08/кг є суттєвою, адже це близько 2,7% вартості. У спірному випадку визначення митної вартості за декларацією від 03.09.2025 здійснено з порушенням базових принципів митного законодавства. Митниця не дотрималася порядку, встановленого ст.57-59 МКУ (необґрунтовано відійшовши від ціни договору та послідовності методів), проігнорувала надані документи, чим порушила ст.53-54 МКУ, та не забезпечила єдиного підходу в аналогічних випадках.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що 12.07.2024 між JOYALL (WEIHAI) CO., LTD (продавець), та ТОВ "АЛТА ТУР" (покупець) було укладено договір №AT0107GQ49 (надалі - контракт).

Відповідно до підпункту 1.1 даного контракту продавець продає, а покупець купує шини та покришки пневматичні гумові нові (в подальшому "Товар") в кількості, за цінами і на умовах, згідно Інвойсів на кожну партію поставки товару, які є невід`ємною частиною цього контракту.

Згідно підпункту 2.1. контракту продавець поставляє продукцію на умовах FOB м. Циндао, Китай, що вказується в Специфікаціях та рахунках, відповідно до Інкотермс-2022.

Підпунктом 3.1 контракту визначено, що оплата продукції здійснюється наступним чином: 30 % від загальної суми інвойсу на кожну партію поставки товару сплачує покупець на умовах попередньої оплати за товар. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця.

26.05.2025 між ТОВ "АЛТА ТУР" та JOYALL (WEIHAI) CO., LTD укладено Додаткову угоду до контракту, якою внесено зміни до банківських реквізитів продавця.

02.09.2025 декларантом ТОВ "АЛТА ТУР" до Полтавської митниці була подана електронна митна декларація №25UA65U4 на товари: "Шини пневматичні гумові нові, зимові, для вантажних автомобілів, з індексом навантаження більш як 121: - А8 розмір 315/70R22.5-18 в кількості 30 шт., індекс навантаження, одиночний - 151, парний - 148, індекс швидкості, номінальний - L; - А702 розмір 315/70R22.5-18 в кількості 40 шт., індекс навантаження, одиночний - 151, парний - 148, індекс швидкості, номінальний - L; - А608+ розмір 315/80R22.5-20 в кількості 40 шт., індекс навантаження, одиночний - 157, парний - 154, індекс швидкості, номінальний - L; - А802 розмір 315/80R22.5-22 в кількості 16 шт., індекс навантаження, одиночний - 161, парний - 157, індекс швидкості, номінальний - D; - А888+ розмір315/80R22.5-20 в кількості 24 шт., індекс навантаження, одиночний - 157, парний - 154, індекс швидкості, номінальний - К; - А601 розмір 385/65R22/5-24 в кількості 40 шт., індекс навантаження, одиночний - 164, індекс швидкості, номінальний - J; - А610 розмір 385/65R22.5-24 в кількості 20 шт., індекс навантаження, одиночний - 164, індекс швидкості, номінальний - К; Дорожний тип протекторів - зимовий, клас шин - С3, виробник JOYALL (WEIHAI) CO., LTD, Країна походження Китай, за ціною контракту у розмірі 36365 $ (доларів США).

На підтвердження заявленої митної вартості товару до митниці разом з електронною митною декларацією №25UA65U4 декларантом ТОВ "АЛТА ТУР" були подані наступні документи: - пакувальний лист (Packing list) №АТ50105GQ42 від 19.06.2025; -рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №АТ50105GQ42 від 19.06.2025; - коносамент (Bill of lading) B/L NO:BW25060435 від 24.06.2025; - накладна СМГС (SMGS consignment note (rail)) №37555193 від 19.08.2025; - автотранспортна накладна №8490 від 01.09.2025; - сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №25C3710А1827/00064 від 19.06.2025; - банківський платіжний документ, що стосується товару №83 від 30.05.2025; - платіжна інструкція в іноземній валюті №85 від 08.08.2025; - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №AT0107GQ49 від 12.07.2024; - додаткова угода № 1 до договору № AT0107GQ49 від 12.07.2024; договір-доручення №Т-08-22/7 про надання транспортно-експедиторських послуг від 01.08.2022; - довідка про транспортно-експедиційні витрати №01/09/25-1 від 01.09.2025; - рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №ЄВР00000140 від 01.09.2025; - договір про надання послуг митного брокера №Т-П/ВС-60 від 30.09.2022; - тех.док. №A8 315/70R22.5-18 від 25.10.2021; - сертифікат відповідності №UA.013.05453-25 від 02.09.2025; - лист ВААІД №157 від 11.08.2025; - тех.док.№A601 385/65R22.5-24 від 13.01.2020; - тех.док. №A608+ 315/80R22.5-20 від 01.12.2023; тех.док. №A610 385/65R22.5-24 від 13.01.2020; - тех.док. №A702 315/70R22.5-18 від 24.02.2021; - тех.док.№A802 315/80R22.5-22 від 26.06.2020; - тех.док. №A888+ 315/80R22.5-20 від 28.01.2020.

02.09.2025 відповідач надіслав позивачу повідомлення, в якому зазначив, що у відповідності до ст.337 МКУ при проведені перевірки документів, які надані для підтвердження заявленої митної вартості, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митої вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності. Поставка товару здійснюється згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 12.07.2024 №AT0107GQ49, укладеного між "JOYALL (WEIHAI) TIRE CO., LIMITED" (Китай) та "ТОВ "АЛТА ТУР" (Україна), на умовах поставки FOB QINGDAO (CN). FOB - термін інкотермс, за яким всі витрати і ризики втрати або пошкодження товару покладаються на покупця. За умовами терміну FOB на продавця покладаються обов?язки з митного очищення товару для експорту і всі витрати до перетину товаром поручнів борта судна в порту країни-експортера, а також витрати завантаження товарів на судно. Відповідно до ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов?язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Отже, за даних умов поставки до складових митної вартості товару належать фактурна вартість товару, витрати на страхування, фрахт судна, витрати на вивантаження товару та обробку оцінюваних товарів в порту (зберігання та завантаження на автомобіль). Умовами пункту 2.1 та 4.1 договору про перевезення від 01.08.2022 №T-08-22/7 організація виконання експедитором визначених договором послуг та ціна послуг здійснюється на підставі Заявки. До митного оформлення подано рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 01.09.2025 №ЄВРО0000140 та довідку про транспортно-експедиційні витрати від 01.09.2025 №01/09/25-1, в яких виконання транспортних послуг здійснюється згідно заявки від 13.06.2025 №524, проте до митного оформлення даної заявки не подано, що не дає змоги перевірити дійсну вартість транспортних витрат. В наданому рахунку-фактурі від 19.06.2025 №AT50105GQ42 зазначений номер коносаменту В/L NO: 255153805, при цьому до митного оформлення надано коносамент від 24.06.2025 В/L NO:BW25060435. Оскільки, наданий коносамент від 24.06.2025, то виникає питання що за номер коносаменту зазначений в рахунку від 19.06.2025. Також, у коносаменті відсутня дата надходження вантажу у порт призначення, що не дає митному органу впевнитись які витрати були понесені, окрім перевантаження на залізничний вагон, а саме: обробка в порту прибуття - вивантаження з судна, зберігання товарів на складі чи в порту. При цьому, в залізничній накладній від 19.08.2025 №37555193 дані відправника зазначено місто Катовіце Польща, станція відправки Гданськ Польща, а отримувач ТОВ "Біт Вантаж" місто Одеса, що викликає сумніви в заявленій сумі понесених транспортних витрат, як складової митної вартості. Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 в графі 21 зазначаються витрати навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов?язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. В наданій до митного оформлення декларації митної вартості в графі 21 відповідні відомості відсутні. Виходячи з цього, неможливо визначити фактичний розмір витрат, понесених при доставці товару до митного кордону України, чи всі складові включені до митної вартості товару, що унеможливлює перевірити числове значення складових митної вартості. До митного оформлення були надані банківські платіжні документи: від 30.05.2025 №SWIFT (MUR) 83 на суму передоплати 10 000 $ та від 08.08.2025 №SWIFT (MUR) 85 на суму передоплати 26 365 $, де в графах "призначання платежу" зазначено лише номер та дата контракту без посилання на рахунок-проформу. А в п. 1.2 контракту зазначено, що Загальна сума Контракту складається із загальної суми інвойсів. Тому надані банківські платіжні документи не можна ідентифікувати з даною поставкою. Таким чином, Полтавською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Враховуючи викладене, зобов?язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: - документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезених товарів; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; - виписку з бухгалтерської документації; - копію експортної МД країни відправлення.

У відповідь на письмову вимогу митного органу декларантом надіслано лист від 03.09.2025 б/н, яким повідомлено, що інших додаткових документів протягом 10 календарних днів надати немає можливості.

03.09.2025 Полтавською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA806020/2025/000035/2. Підставою для коригування зазначено ненадання декларантом усіх витребуваних митницею документів, наявність у поданих документах неточностей та наявність у митного органу інформації стосовно митної вартості аналогічних товарів згідно цінової інформації ЄАІС Держмитслужби за митною декларацією від 20.03.2025 №25UA51U0.

Того ж дня відповідач сформував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA806020/2025/000134 від 03.09.2025, якою повідомив позивача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.

Не погодившись із зазначеними рішенням та карткою відмови митного органу, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 Митного кодексу України).

За приписами пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; обмінюватися інформацією, що стосується митної вартості товарів, в електронній формі у форматі міжнародних стандартів обміну електронною інформацією з митними органами іноземних держав із використанням інформаційних технологій, за умови дотримання вимог щодо її конфіденційності; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

А відповідно до частини шостої зазначеної статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

У той же час, як визначено частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За обставин цієї справи між сторонами виник спір щодо правомірності рішення та картки про відмову у митному оформленні товарів та коригування митної вартості товарів.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи із системного аналізу наведених вище положень статті 54 Митного кодексу України, суд дійшов висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Єдиними підставами, що надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме - у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Як слідує з матеріалів справи, 12.07.2024 між JOYALL (WEIHAI) CO., LTD (продавець), та ТОВ "АЛТА ТУР" (покупець) було укладено договір №AT0107GQ49 (надалі - контракт).

Відповідно до підпункту 1.1 даного контракту продавець продає, а покупець купує шини та покришки пневматичні гумові нові (в подальшому "Товар") в кількості, за цінами і на умовах, згідно Інвойсів на кожну партію поставки товару, які є невід`ємною частиною цього контракту.

Згідно підпункту 2.1. контракту продавець поставляє продукцію на умовах FOB м. Циндао, Китай, що вказується в Специфікаціях та рахунках, відповідно до Інкотермс-2022.

Підпунктом 3.1 контракту визначено, що оплата продукції здійснюється наступним чином: 30 % від загальної суми інвойсу на кожну партію поставки товару сплачує покупець на умовах попередньої оплати за товар. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця.

На виконання умов контракту в адресу компанії JOYALL (WEIHAI) CO., LTD за платіжною інструкцією в іноземній валюті №83 від 30.05.2025 ТОВ "АЛТА ТУР" було сплачено суму передоплати у розмірі 10000,00 доларів США.

Після виготовлення шин вони були завантажені у контейнер 19.06.2025 і направлені у морський порт для відправлення в Україну.

В рамках даного контракту продавцем поставлено покупцеві товар: "Шини пневматичні гумові нові, зимові, для вантажних автомобілів, з індексом навантаження більш як 121, в асортименті: - А8 розмір 315/70R22.5-18 в кількості 30 шт. по ціні 151,00 $ (дол. США) за шт.; - А702 розмір 315/70R22.5-18 в кількості 40 шт. по ціні 160,00 $ за шт.; - А608+ розмір 315/80R22.5-20 в кількості 40 шт. по ціні 164,00 $ за шт.; - А802 розмір 315/80R22.5-22 в кількості 16 шт. по ціні 178,00 $ за шт.; - А888+ розмір315/80R22.5-20 в кількості 24 шт. по ціні 178,00 $ за шт.; - А601 розмір 385/65R22/5-24 в кількості 40 шт. по ціні 193,00 $ за шт.; - А610 розмір 385/65R22.5-24 в кількості 20 шт. по ціні 183,00 $ за шт. (всього 210 одиниць).

Після завантаження шин у контейнер 19.06.2025 продавцем JOYALL (WEIHAI) CO., LTD виставлено ТОВ "АЛТА ТУР" рахунок (Commercial Invoice) №АТ50105GQ42 на загальну суму 36365,00 доларів США за товар в загальній кількості 210 одиниць (в тому числі оплата сертифікації шин в розмірі 375,00 доларів США).

В подальшому, нерезидентом для належного транспортування товару було виписано пакувальний лист (Packing List) №АТ50105GQ42 від 19.06.2025.

24.06.2025 контейнер з шинами погружено на морське судно (MAREN MAERSK), номер рейсу цього судна (526W) та виписаний коносамент (Bill of Lading) на здійснення морського перевезення №BW25060435.

08.08.2025 платіжною інструкцією в іноземній валюті №85 сплачено нерезиденту залишок вартості товару за рахунком (Commercial Invoice) №АТ50105GQ42 від 19.06.2025 року в розмірі 26365,00 доларів США.

У ході митного оформлення у спірних відносинах відповідач вказав на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а подані декларантом документи містили розбіжності, що мали вплив на правильність визначення митної вартості та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари, зокрема:

- подані товаросупровідні документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числове значення складових МВТ (витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України та витрати на обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України), так як "умовами пункту 2.1 та 4.1 договору про перевезення від 01.08.2022 № Т-08-22/7 організація виконання експедитором визначених договором послуг та ціна послуг здійснюється на підставі Заявки. До митного оформлення подано рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 01.09.2025 № ЄВР00000140 та довідку про транспортно-експедиційні витрати від 01.09.2025 № 01/09/25-1, в яких виконання транспортних послуг здійснюється згідно заявки від 13.06.2025 №524, проте до митного оформлення даної заявки не подано, що не дає змоги перевірити дійсну вартість транспортних витрат. В наданому рахунку-фактурі від 19.06.2025 №AT50105GQ42 зазначений номер коносаменту B/L NO: 255153805, при цьому до митного оформлення надано коносамент від 24.06.2025 B/L NO:BW25060435. Оскільки, надана копія коносаменту від 24.06.2025, то виникає питання що за номер коносаменту зазначений в рахунку від 19.06.2025. Також, у копії коносаменту відсутня дата надходження вантажу у порт призначення, що не дає митному органу впевнитись які витрати були понесені, окрім перевантаження на залізничний вагон, а саме: обробка в порту прибуття - вивантаження з судна, зберігання товарів на складі чи в порту. Згідно інформації з сайту переміщення контейнерів https://www.shipping.org дата прибуття в порт Гданськ була 14.08.2025, а згідно залізничної накладної контейнер завантажено на відправку в Україну 19.08.2025. Отже, має місце зберігання товару протягом 5 днів, що відповідно п.6 ч.10 ст.58 МКУ є складовою митної вартості. При цьому, в залізничній накладній від 19.08.2025 №37555193 дані відправника зазначено місто Катовіце Польща, станція відправки Гданськ Польща, а отримувач TOB «Біт Вантаж» місто Одеса, що викликає сумніви в заявленій сумі понесених транспортних витрат, як складової митної вартості. В графі 22-23 залізничної накладної вказано, що платником тарифу Ost-West Logistic Poland, також в графі 1 ця фірма зазначена як відправник товару, при цьому жодних документів про договірні відносини з фірмою-нерезидентом не надано як до митного оформлення так і додатково. В наданих до митного оформлення транспортних документах відсутні відомості щодо вартості та оплати послуг наданих зазначеним підприємством за межами митного кордону України. В наданій до митного оформлення декларації митної вартості в графі 21 декларантом не заповнено відомості про витрати навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Виходячи з цього, неможливо визначити фактичний розмір витрат, понесених при доставці товару до митного кордону України, чи всі складові включені до митної вартості товару, що унеможливлює перевірити числове значення складових митної вартості";

- подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, так як "до митного оформлення були надані банківські платіжні документи: від 30.05.2025 №SWIFT (MUR) 83 на суму передоплати 10000 $ та від 08.08.2025 №SWIFT (MUR) 85 на суму передоплати 26365 $, де в графах "призначання платежу" зазначено лише номер та дата контракту без посилання на рахунок-проформу. А в п.1.2 контракту зазначено, що загальна сума Контракту складається із загальної суми інвойсів. Тому надані банківські платіжні документ не можна ідентифікувати з даною поставкою. Також, в платіжних документах відсутні відмітки банку про проведення даних платіжних операцій".

Оцінюючи повідомлені митним органом обставини, суд виходить з такого.

Стосовно зазначення неправильного номеру коносаменту в рахунку-фактурі

Рахунок-фактура (комерційний інвойс) №АТ50105GQ42 виданий 19.06.2025, а коносамент (Bill of Lading) на здійснення морського перевезення №BW25060435 виданий лише 24.06.2025 року (лише через п`ять днів після видачі комерційного інвойсу).

Для вирішення таких питань у міжнародній практиці перевезення вантажів морським транспортом використовується спеціальний ідентифікатор вантажу - "Shipping Order Number" (номер судового ордеру) і він зазначається в усіх документах (до дня видачі коносаменту) як номер такого коносаменту. Це унікальний номер, який присвоюється вантажу при його оформленні або відвантаженні і дає змогу вантажовідправнику та вантажоодержувачу відслідковувати вантаж, а перевізнику дає змогу ідентифікувати конкретне замовлення.

У рахунку-фактурі та в коносаменті номер судового ордеру однаковий - 255153805. Крім того, у рахунку-фактурі і в коносаменті вказані однакова назва морського судна (MAREN MAERSK) та однаковий номер рейсу цього судна (526W).

Додатково слід зазначити, що коносамент складається компанією перевізником та позивач на зміст та порядок його заповнення вплинути жодним чином не може.

Коносамент у розумінні приписів частини 2 статті 53 МК України не є документом, інформація з якого впливає на визначення митної вартості товарів. Таким чином, інформація, зазначена у коносаменті, не впливає на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів. Оскільки недоліків щодо кількісних та якісних характеристик товару, вказаних у коносаменті, митним органом не виявлено, як наслідок вказане не може бути підставою для коригування митної вартості.

Відсутність же у коносаменті дати прибуття жодним чином не впливає на визначення митної вартості, адже її підтверджено залізничною накладною №37555193 від 19.08.2025.

З огляду на викладене, твердження митниці щодо наявності розбіжностей в рахунку-фактурі та коносаменті, а також недоліки в оформленні коносаменту, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Стосовно витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України та витрат на обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України

Так, у спірному випадку поставка товарів здійснювалась на умовах FOB по маршруту QINGDAO Китай GDANSK (Польща).

Відповідно до Інкотермс офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року) Видання МТП№560 введені в дію з 01.01.2000 група F Основне перевезення не оплачено FOB Франко-борт (назва порту відвантаження).

FOB FREE ON BOARD (named port of shipment) ФРАНКО-БОРТ (назва порту відвантаження)

Термін "франко-борт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець.

Термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Якщо сторони не мають намірів щодо здійснення поставки товару через поручні судна, слід застосовувати термін FCA.

Серед інших документів, митному органу були надані отримані від перевізника документи, що підтверджують факт доставки вантажу, а саме: - договір-доручення №Т-08-22/7 про надання транспортно-експедиторських послуг від 01.08.2022; - довідку про транспортно-експедиційні витрати №01/09/25-1 від 01.09.2025; - рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №ЄВР00000140 від 01.09.2025.

Згідно з даними довідки про транспортно-експедиційні витрати №01/09/25-1 від 01.09.2025 всі витрати на транспортування вантажу в контейнері MSKU9578490 складають: - вартість перевезення морським транспортом за межами території України з урахуванням транзитної перевалки в портах слідування (м. Циндао, Китай - порт Гданськ, Польща) складає 131810 грн; - локальні витрати в порту Гданськ (Польща) складають 12396 грн; - вартість перевезення залізничним транспортом за межами території України (порт Гданськ, Польща - ПП Медика - Мостиська, Україна) складає 33056 грн; - вартість перевезення залізничним транспортом по території України (ПП Мостиська, Україна - м. Бориспіль, Україна) складає 33056 грн; транспортно-експедиторське обслуговування за маршрутом Бориспіль, Україна - Полтава, Україна складає 27271,20 грн, в тому числі ПДВ 4545,20 грн; експедиційна винагорода за послуги з організації транспортно-експедиційного обслуговування імпортного вантажу згідно заявки №524 від 13.06.2025 складає 6198,78 грн, з яких за межами території України 5487,27 грн, в тому числі ПДВ 914,54 грн; на території України 711,51 грн, в тому числі ПДВ 118,59 грн. Страхування вантажу не проводилось.

Стосовно твердження Полтавської митниці про ненадання до митного оформлення заявки на перевезення товарів, суд вважає за необхідне зазначити, що заявником надано до митного оформлення відповідну довідку щодо вартості витрат на транспортування та інші документи, що підтверджують витрати на транспортування. Довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, в якій суд зазначив, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Поряд з цим, заявка - це фактично замовлення перевезення клієнтом, де вказується серед інших показників і вартість послуг (ставка) перевезення.

Правовий статус заявки - це внутрішньогосподарський документ, що може слугувати підтвердженням домовленості, але не належить до обов`язкових документів митної декларації. Її відсутність серед поданих паперів не означає, що декларант не підтвердив вартість доставки якщо є інші документи, які цю вартість підтверджують (рахунок, акт, CMR/коносамент тощо).

При цьому, досить часто вартість перевезення може змінюватися за рахунок додаткових чинників: зміна виду транспорту чи маршруту перевезення (передбачено у пункті 3.2.1 договору-доручення про надання транспортно-експедиторських послуг №Т-08-22/7 від 01.08.2022 року, далі - Договір ТЕП); організації охорони вантажу, перевалки чи зберігання (передбачено у пункті 3.1.7 Договору ТЕП).

Відповідно до абзацу 1 пункту 4.3 Договору ТЕП оплата послуг здійснюється Клієнтом протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту пред`явлення рахунку.

Відповідно до пункту 4.4 Договору ТЕП остаточні розрахунки Сторонами здійснюються з врахуванням фактичних витрат Експедитора. У разі якщо витрати Експедитора перевищили узгоджену Сторонами суму, Клієнт компенсує понесені Експедитором додаткові витрати, що підтверджені документально або які попередньо були погоджені з Клієнтом протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту пред`явлення рахунку.

Відповідно до пункту 4.7 Договору ТЕП усі додаткові витрати (демередж, детеншн, зберігання, митний огляд, оформлення додаткових документів тощо), які виникли у Експедитора в процесі надання послуг з вини Клієнта та/або в результаті інших непередбачених і непідконтрольних Експедитору обставин, що не відносяться до форс-мажорних, підлягають сплаті Клієнтом протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання відповідного рахунку від Експедитора.

Враховуючи вищевикладене, твердження митниці про те, що до митного оформлення не подано заявки і тому це не дає змоги перевірити дійсну вартість транспортних витрат, суд відхиляє як безпідставне.

Стосовно посилань митного органу про не визначення витрат на зберігання товару в порту прибуття, то суд зазначає, що у кожному міжнародному порту встановлюються свої строки безоплатного зберігання вантажів з моменту прибуття та надається певний час для подачі наземних транспортних засобів під завантаження.

Згідно з твердженнями позивача, які не спростовані відповідачем в ході судового розгляду справи, у порту Гданськ (Польща) термін безоплатного зберігання вантажу після вивантаження становить 7 календарних днів.

Згідно інформації з сайту переміщення контейнерів https://www.shipping.org дата прибуття в порт Гданськ була 14.08.2025, а згідно залізничної накладної контейнер завантажено на відправку в Україну 19.08.2025. Отже, мало місце зберігання товару протягом 5 днів.

Відтак, оскільки у порту Гданськ (Польща) термін безоплатного зберігання вантажу після вивантаження становить 7 календарних днів, судом критично оцінюються твердження митниці щодо не включення позивачем вартості зберігання у митну вартість товару.

З приводу зазначення неправильного отримувача вантажу в залізничній накладній суд враховує, що відповідно до розділу 2 "Заповнення комплекту перевізних документів вантажовідправником" Правил оформлення перевізних документів, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, у разі відправлення імпортних вантажів з морських портів у графі "Відправник" може зазначатися експедиторська організація, яка відправляє вантаж з порту за дорученням вантажовласника, і її цифровий код, а в графі "Одержувач" може зазначатися експедиторська організація, яка отримує вантаж для подальшого перевезення за дорученням вантажовласника, і її цифровий код. У цих графах може бути зазначено лише по одній юридичні особі і зазначити інформацію про вантажовідправника або вантажовласника, що дали відповідні доручення, не можливо.

У спірному випадку здійснювалося комбіноване перевезення різними видами транспорту (морське судно; залізничний транспорт; автомобільний транспорт) та на цих етапах перевезення залучалися різні експедитори та перевізники.

Суд зауважує, що у довідці експедитора про транспортно-експедиційні витрати №01/09/25-1 від 01.09.2025 чітко розмежовано вартість перевезення на кожному етапі транспортування.

Таким чином, всі понесені позивачем витрати на транспортування товарів з Китаю до митного кордону України повністю підтверджені відповідними документами.

Суд зауважує, що позивач визначаючи митну вартість товару за першим методом - ціною договору, зазначені витрати на доставку товару до митного кордону України додав до митної вартості.

При цьому, доводи відповідача з приводу неможливості визначення витрат на транспортування, що включені до митної вартості імпортованих товарів, суд вважає такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Поряд з цим, суд зазначає, що Полтавська митниця в обґрунтування прийнятих рішення та картки відмови посилається на те, що надані платіжні документи (SWIFT-повідомлення) не містять посилань на рахунок-фактуру (інвойс), а лише на контракт, та не мають банківських відміток про проведення платежу. На цій підставі митниця вважає, що факт фактичної сплати ціни за товар не підтверджено.

Разом з тим, суд вважає такі твердження необґрунтованими та такими, що суперечать положенням Митного кодексу України, податкового законодавства та усталеній судовій практиці.

Так, відповідно до частини 2 статті 53 МКУ якщо рахунок сплачено - подаються банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Ця норма не містить вимоги щодо обов`язкового зазначення в платіжному документі номера інвойсу. Достатньо, щоб документ давав можливість ідентифікувати платіж як такий, що стосується оцінюваної поставки - тобто містив: реквізити платника та отримувача; дату та суму платежу; валюту операції; посилання на зовнішньоекономічний контракт, у межах якого здійснюється поставка.

Отже, наявність у SWIFT-повідомленні посилання на контракт повністю відповідає вимогам статті 53 МКУ.

Відповідно до частини 5 статті 58 МКУ митна вартість визначається на основі ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, які продаються на експорт в Україну. Таким чином, передоплата відповідно до умов контракту є формою "ціни, що підлягає сплаті", і має враховуватись при визначенні митної вартості.

Платіжні документи SWIFT підтверджують саме факт виконання грошового зобов`язання, незалежно від зазначення інвойсу.

Щодо відсутності банківських відміток, то суд враховує, що митне законодавство не містить обов`язку надавати платіжні документи виключно з фізичними відмітками банку.

Система SWIFT є офіційним міжнародним банківським каналом, а повідомлення, сформовані в ній, мають статус електронного первинного документа, що підтверджує здійснення переказу.

Кожен SWIFT-платіж має унікальний ідентифікатор (UETR), за яким банк може підтвердити виконання операції.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" такі документи є первинними, оскільки містять усі обов`язкові реквізити для ідентифікації господарської операції.

В постанові Верховного Суду від 28.02.2024 у справі №815/5878/17 зазначено, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що не заслуговують на увагу посилання митного органу на те, що у наданих до митного оформлення банківських платіжних документах відсутні підписи та печатки посадових осіб банку, оскільки такі були підписані електронним цифровим підписом банку (про що міститься відповідна відмітка із зазначенням коду банку в правому нижньому кутку).

Судовим розглядом встановлено, що SWIFT-повідомлення №83 від 30.05.2025 та №85 від08.08.2025 містять посилання на контракт №AT0107GQ49 від 12.07.2024.

Інвойс №AT50105GQ42 від 19.06.2025, виставлений у межах цього ж контракту, а загальна сума передоплати відповідає вартості партії товару за митною декларацією №25UA65U4.

Таким чином, зв`язок між оплатою та конкретною поставкою простежується документально і арифметично.

Як наслідок, SWIFT-повідомлення, що містять реквізити сторін, суму, валюту та посилання на контракт, є належними і допустимими доказами факту сплати вартості товару, а вимога митного органу щодо наявності у платіжному документі номера інвойсу або фізичної банківської відмітки не передбачена законодавством і є, на переконання суду, надмірним формалізмом, який суперечить принципу правової визначеності та практиці Верховного Суду.

Резюмуючи вищенаведене суд вказує, що відповідачем, в порушення частини 3 статті 53 Митного кодексу України не доведено, що подані документи для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд також звертає увагу, що у відповідності до МК України у рішенні про коригування митної вартості має зазначатися послідовність застосування методів визначення митної вартості та обґрунтованих причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У постанові Верховного Суду від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.001625 Верховний Суд вказує, що загальні посилання на норми МК України, зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень.

Натомість, в самому рішенні про коригування митної вартості товарів, митний орган зазначає формальні фрази, які стосуються методів митної вартості товарів, але не конкретизує детальні причини та недоліки, через які той чи інший метод не застосувався.

Суд відмічає, що під час коригування митної вартості Полтавською митницею було застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів.

Разом з тим, згідно частини 3 статті 55 МК України визначено, що форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598.

Відповідно до абзаців 4 та 5 правил заповнення графи 33 визначено, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Зазначене правозастосування викладене у постановах Касаційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №260/718/19, від 08.02.2020 у справі №825/648/17, від 26.05.2022 у справі №560/355/19, від 07.05.2025 у справі №560/1787/23.

Оскаржуване рішення не містить такого обґрунтування, а містить інформацію про те, що відповідачем використані відомості про митну вартість товару з митної декларації від 20.03.2025 №25UA51U0, в якій числове значення митної вартості товарів не зазначено та в рішенні в повній мірі не вказано, які характеристики мають оформлені за вказаною митною декларацією товари (код УКТЗЕД, опис, призначення, аналогічність/ідентичність), які комерційні умови поставки (місце відправлення, вартість транспортування, фактурна вартість, вид транспорту) та види зовнішньоекономічних контрактів.

Отже, відповідач виносячи спірне рішення про коригування митної вартості заявляє про наявність розбіжностей, при цьому не обґрунтовує їх та не надає належної правової оцінки чи спростування.

Враховуючи викладене, рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам закону за формою та змістом.

Так, у постановах Верховного Суду від 29.09.20 у справах № 160/9473/19 та № 520/7041/19 викладені висновки, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

З приводу ж використання митної декларації від 20.03.2025 №25UA51U0, яка зазначена у спірному рішенні як джерело для визначення митної вартості товарів, то суд зазначає наступне.

За сталою та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 11.11.2021 у справі №808/1411/17, від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отож формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Спірне рішення Полтавської митниці від 03.09.2025 №UA806020/2025/000035/2 не містять належних обґрунтувань, а містять лише інформацію про те, що відповідачем визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній митній вартості за ЕМД від 20.03.2025 №25UA51U0, за якою здійснено митне оформлення товару - "Шини пневматичні гумові, нові, для вантажних автомобілів з індексом навантаження більш як 121" зі схожими характеристиками, ввезеного з Китаю від виробника JOYALL (WEIHAI) TIRE CO., LIMITED,ТМ JOYALL, країна походження CN, умови поставки FOB - QINGDAO (що співпадає із умовами поставки, виробником та торговою маркою оцінюваного товару), вагою нетто 14254,18 кг, з рівнем митної вартості 221,16 дол США за шт.

Водночас, в рішенні в повній мірі не вказано, які характеристики мають оформлені за вказаною митною декларацією товари (код УКТЗЕД, опис, призначення, аналогічність/ідентичність), які комерційні умови поставки (місце відправлення, вартість транспортування, фактурна вартість, вид транспорту) та види зовнішньоекономічних контрактів. Також відповідачем не зазначено фактурну вартість, час імпорту в Україну, повний маршрут транспортування та інші комерційні умови поставки.

Враховуючи вищенаведені обставини суд дійшов висновку про недоведеність митним органом неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з ЕМД №25UA65U4 від 02.09.2025 документів та наведених в них відомостей для визначення митної вартості товарів за основним методом; наявності встановлених МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товарів за першим методом, а отже і підстав для використання резервного методу визначення митної вартості товарів при недоведеності неможливості її визначення за основним.

З огляду на викладене, надані декларантом до митного органу документи є достатніми для визначення митної вартості товарів за основним методом, у зв`язку із чим суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів від 03.09.2025 №UA806020/2025/000035/2.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до частини 11 статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи митного органу про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

А тому з метою належного та ефективного захисту прав позивача картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.09.2025 №UA806020/2025/000134 так само належить визнати протиправною та скасувати.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "АЛТА ТУР" повністю.

Згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Також позивач заявив до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

Суд враховує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1 статті 134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

На підтвердження понесених позивачем у цій справі витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано копії: договору про надання правничої допомоги від 05.09.2025 б/н; ордеру на надання правничої допомоги серії ВІ №1336087; рахунку-фактури №33 від 01.10.2025; акту виконаних робіт від 01.10.2025; платіжної інструкції №537 від 03.10.2025; акту виконаних робіт від 21.10.2025.

У пункті 4.1 договору про надання правничої допомоги від 05.09.2025 б/н визначено, що правничу допомогу, що надається адвокатом, клієнт оплачує в гривнях. При розрахунку вартості правничої допомоги, враховується час, витрачений адвокатом, характер роботи, період протягом якого надавалася правнича допомога (робочий чи неробочий час). Гонорар за правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи у Полтавському окружному адміністративному суді обчисляється у фіксованому розмірі і становить 15000 грн, незалежно від кількості судових засідань та обсягу наданих адвокатом послуг.

Представник відповідача надала до суду клопотання про зменшення заявлених до стягнення судових витрат, в якому, серед іншого, просила зменшити витрати на правничу допомогу, зазначивши, що визначена сума гонорару не є співмірною зі складністю справи та ціною позову, а тому є очевидно завищеною. Також вказала, що надані представником позивача документи для підтвердження витрат на правничу допомогу не містять розрахунку витрат фактично наданих юридичних послуг та виконаних робіт.

Статтею 19 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI) визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах.

Відповідно до статті 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми судових витрат, на відшкодування якої має право позивач, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Досліджуючи питання співмірності суми понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд також звертає увагу на те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 21.08.2020 у справі №520/2915/19 та від 21.10.2021 у справі №420/4820/19.

Своєю чергою, суд враховує, що юридичний спір між сторонами справи, що розглядається, не характеризувався наявністю виключної правової проблеми, значним суспільним інтересом до його розгляду, великою кількістю зібраних і поданих до суду доказів тощо.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників, судові засідання не проводились.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19).

Виходячи з вищеописаних обставин справи, суд, оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі до 5000,00 грн, які належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці.

Щодо заявлених позивачем до відшкодування за рахунок відповідача витрат, понесених у зв`язку із наданням послуг перекладу документів та послуг по підготовці звіту про оцінку майна, суд зазначає наступне.

За приписами частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Тобто, пункт третій частини 3 статті 132 КАС України містить приписку про обов`язковість залучення свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз судом.

Відповідно до положень статті 68 КАС України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи.

Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи.

Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.

Експерт зобов`язаний з`явитися до суду за викликом суду та роз`яснити свій висновок і відповісти на питання суду та учасників справи. За відсутності заперечень учасників справи експерт може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Експерт не має права передоручати проведення експертизи іншій особі.

Експерт має право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи; 2) заявляти клопотання про надання йому додаткових матеріалів і зразків, якщо експертиза призначена судом; 3) викладати у висновку експерта виявлені в ході проведення експертизи факти, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були поставлені питання; 4) бути присутнім під час вчинення процесуальних дій, що стосуються предмета і об`єктів дослідження; 5) для цілей проведення експертизи заявляти клопотання про опитування учасників справи та свідків; 6) користуватися іншими правами, що надані Законом України "Про судову експертизу".

Експерт має право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних із проведенням експертизи і викликом до суду.

Призначений судом експерт може відмовитися від надання висновку, якщо наданих на його запит матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків. Заява про відмову повинна бути вмотивованою.

Згідно зі статтею 70 КАС України спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками, необхідними для застосування технічних засобів, і призначена судом для надання консультацій та технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій, пов`язаних із застосуванням таких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо).

Допомога та консультації спеціаліста не замінюють висновок експерта.

Спеціаліст зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом, відповідати на поставлені судом питання, надавати консультації та роз`яснення, у разі потреби надавати суду іншу технічну допомогу. За відсутності заперечень учасників справи спеціаліст може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Спеціаліст має право знати мету свого виклику до суду, відмовитися від участі у судовому процесі, якщо він не володіє відповідними знаннями та навичками, звертати увагу суду на характерні обставини чи особливості доказів, а також право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних із викликом до суду.

Стаття 71 КАС України визначає, що перекладачем є особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється адміністративне судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими.

Перекладач допускається ухвалою суду за клопотанням учасника справи або призначається з ініціативи суду.

Участь перекладача, який володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими, є обов`язковою при розгляді справи, одним із учасників якої є особа з порушенням слуху. Кваліфікація такого перекладача підтверджується відповідним документом, виданим у порядку, встановленому законодавством.

Перекладач має право відмовитися від участі в адміністративному судочинстві, якщо він не володіє мовою в обсязі, необхідному для перекладу, право ставити питання з метою уточнення перекладу, а також право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних із викликом до суду.

Перекладач зобов`язаний з`являтися до суду за його викликом, здійснювати повний і правильний переклад, посвідчувати правильність перекладу своїм підписом на процесуальних документах, що вручаються сторонам у перекладі на їх рідну мову або мову, якою вони володіють. За відсутності заперечень учасників справи перекладач може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Тобто, у вищевказаних правових нормах йдеться виключно про питання залучення перекладача, експерта, спеціаліста саме судом за ухвалою суду та лише про компенсацію витрат, пов`язаних із викликом їх до суду; оплата виконаної роботи не входить до предмета витрат.

З огляду на викладене, суд зазначає, що витрати позивача з перекладу документів у розмірі 4045,50 грн та з підготовки звіту про оцінку майна у розмірі 8000 грн не входять до витрат, які слід компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, оскільки у даному випадку суд не допускав до участі у справі за відповідною ухвалою перекладача, експерта чи спеціаліста.

Керуючись статтями 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛТА ТУР" (пров. Космічний, 4, кв. 48, м. Полтава, Полтавська область, 36034, ) до Полтавської митниці (вул. Анатолія Кукоби, буд. 28, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів від 03.09.2025 №UA806020/2025/000035/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.09.2025 №UA806020/2025/000134.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛТА ТУР"" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн (п`ять тисяч гривень нуль копійок).

У стягненні витрат за послуги перекладача та послуги по підготовці звіту про оцінку майна відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.М. Петрова