Справа № 160/35749/25
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2026-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
за участі секретаря судового засіданняСтопи А.Л. ,
представника позивача: представника відповідача: Лисинської О.І., Джой Д.О.
16.12.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України до Східного офісу держаудитслужби, в якому позивач просить:
-визнати протиправною та скасувати вимогу про усунення виявлених порушень законодавства №040407-15/6362-2025 від 13.11.2025 р.
Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з висновком відповідача про встановлення порушень позивачем щодо незаконних витрат коштів міського бюджету внаслідок зайвих виплат на оплату оренди вантажних транспортних засобів із водієм для перевезення врожаю зерна, науково місткої продукції, завищення вартості електричної енергії та у зв`язку з неповним відшкодуванням мешканцями гуртожитку витрат за спожиту теплову енергію та електропостачання, та вимогою вжити дії, спрямовані на відшкодування шкоди, оскільки висновки контролюючого органу є помилковими та спростовані чисельними документами. З огляду на викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13 січня 2026 року о 14:00, у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, зала судових засідань №12.
05.01.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №519/26), в якій представник позивача заперечив проти тверджень, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву, підтримав позовні вимоги та просив суд адміністративний позов задовольнити.
Протокольною ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2026 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, оголошено перерву до 10.02.2026.
19.01.2026 через систему «Електронний суд» представником Східного офісу Держаудитслужби надано до суду заперечення на відповідь на відзив (вх. №3112/26), в яких зазначає, що пункт 1 вимоги винесено на пiдставi наданих повноважень органу державного фiнансового контролю, пункти 2-4 Вимоги чiтко визначенi, обrрунтованi та спрямованi на усунення наслiдкiв виявлених порушень, i не порушують принцип правової визначеностi, закрiплений частиною другою cтaттi 2 КАС України.
Протокольною ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 відкладено підготовче засідання до 03.03.2026.
Протокольною ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.03.2026 відкладено підготовче засідання до 19.03.2026.
Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 19.03.2026, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав, зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні, призначеному на 19.03.2026, обставини, викладені у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив підтримав, проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Відповідно п. 8. Статуту, Інститут створено з метою проведення фундаментальних та прикладних досліджень у селекції, рослинництві, землеробстві і тваринництві, прискорення науково-технічного прогресу в галузі виробництва зерна та іншої продукції на основі створення високопродуктивних сортів та гібридів зернових, зернобобових і технічних культур, розробки сучасних ресурсо- та енергозберігаючих технологій їх вирощування на продовольчі та фуражні цілі, а також насіння, вивчення біологічних господарських особливостей тварин, закономірностей їх розвитку та росту, підвищення продуктивності та ефективного використання матеріальних, трудових та кормових ресурсів.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до пункту 1.5.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Східного офісу Держаудитслужби на III квартал 2025 року, проведена планова ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності у Державній установі Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України за період з 01.01.2020 по 30.06.2025.
За результатами проведеної перевірки Східним офісом Держаудитслужби складено Акт від 03.10.2025 №040407-25/22 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності у Державній установі Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України за період з 01.01.2020 по 30.06.2025, яким встановлено наступні порушення за розділом "2.2. Повнота надходження, достовірність, правильність визначення та відображення в обліку доходів", "2.3. Законність здійснення та достовірність відображення в обліку витрат, в тому числі видатків на капітальне будівництво (реконструкцію, ремонт)", "2.5. Проведення публічних закупівель. Стан розрахунково-платіжної дисципліни та виконання господарських договорів. Правильність відображення дебіторської та кредиторської заборгованості. Стан претензійно-позовної роботи".
У зв`язку з тим, що під час проведення перевірки виявлені порушення не усунуті, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 8, п. 7 с. 10, ч. 2 ст. 15 Закону України від 26.01.1993 №2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», пп. 7 п. 4, пп. 14 п. 6 Положення про Східний офіс Держаудитслужби, затвердженого наказом Державної аудиторської служби України від 02.06.2016 №23, п. п. 46, 49, 50, 52 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550, Східним офісом Держаудитслужби позивачу направлено вимогу «Про усунення виявлених порушень» №040407-15/6362-2025 від 13.11.2025 зі строком зворотного інформування до 18.12.2025.
У зазначеній вище вимозі контролюючого органу зазначено наступне:
1. На порушення вимог ст. 526, ч. 4, ч.6 ст. 762 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV, ст. 193 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-IV (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), ч. 1, 8 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, проведено зайвих виплат на оплату оренди вантажних транспортних засобів із водієм для перевезення врожаю зерна, науково місткої продукції у сумі 647 347,38 гривень, чим завдано шкоди (збитків) Інституту на відповідну суму.
2. На порушення вимог ст. 180, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України від 16.01.2003 № 436-IV (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), ст. 22, ч. 1. ст. 638 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV, п.2 ч.5, ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 № 922-VIII через внесення змін до договорів про закупівлю на постачання електричної енергії споживачу шляхом укладання Додаткових угод у частині збільшення ціни на електричну енергію понад 10%, Інституту завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 368 969,95 гривень.
3. На порушення вимог ст. 5, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, п.п. 9, 29, 31, 32, 33 Постанови Кабінету Міністрів України № 712 від 05.09.2018 «Про затвердження Правил надання послуг з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком», п. 15 Примірного положення про користування гуртожитком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 №498 (далі - Примірне положення), п. 49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228, п.п. 1, 5, 8 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV зі змінами, Інститутом недоотримано надходжень від проживання мешканців в гуртожитку у загальній сумі 99 966,27 грн та внаслідок неповного відшкодування мешканцями гуртожитку витрат за спожиту теплову енергію та електропостачання Інститутом покрито витрати мешканців гуртожитку за спожиті ними, але не відшкодовані, послуги на суму 211 087,91 грн, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) Інституту на відповідні суми.
4. Проведення процедур закупівель UA-2020-07-07-004666-с, UA-2020-09- 08-006423-b, UA-2021-07-05-000461-с, UA-2021-09-29-000905-b з порушенням п.1 ч.7 ст.3 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 №922-VIII; закупівлі за номером UA-2022-09-23-011240-а із порушенням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 №922-VIII; закупівлі за номерами UA-2022-09-22-003954-a, UA-2024-06-04-003313-a, UA-2024-09-02- 005461-а із порушенням пп. 6 п.13. Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг. для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 та недотримання п. 4-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про ефективне використання державних коштів» від. 11.10.2016 № 710.
Внаслідок виявлених порушень, в означеній вимозі Східний офіс Держаудитслужби вимагає наступне:
1) розглянути результати проведеної ревізії та питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності працівників Інституту, винних у допущених порушеннях;
2) забезпечити відшкодування, відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України, статей 22, 1166 Цивільного кодексу України, на користь Інституту шкоду (збитки) заподіяні внаслідок зайвих виплат на оплату оренди вантажних транспортних засобів із водієм для перевезення врожаю зерна, науково місткої продукції у сумі 647 347,38 гривень;
3) забезпечити відповідно до норм статей 215, 216 ч.1 статті 670 Цивільного кодексу України відшкодування матеріальної шкоди (збитків), заподіяної через завищення ТОВ «ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» вартості електричної енергії на загальну суму 368 969,95 гривень;
4) забезпечити відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України, статей 22, 1166 Цивільного кодексу України відшкодування матеріальної шкоди (збитків), заподіяної через недоотримання надходжень від проживання мешканців в гуртожитку на загальну суму 99 966,27 грн та внаслідок неповного відшкодування мешканцями гуртожитку витрат за спожиту теплову енергію та електропостачання на загальну суму 211 087,91 гривень;
5) при здійсненні закупівель дотримуватись вимог Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 №922-VIII, Особливостей здійснення публічних. закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178; п. 4-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про ефективне використання державних коштів» від 11.10.2016 № 710.
Позивач, не погодившись з вимогою, звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» №2939-XII від 26.01.1993 року (далі - Закон №2939-XII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2939-XII здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).
Згідно з частиною 2 статті 2 Закону №2939-XII державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.
Згідно статті 4 Закону №2939-ХІІ інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.
На підконтрольних установах, щодо яких за відповідний період їх фінансово-господарської діяльності відповідно до цього Закону проведено державний фінансовий аудит, інспектування за ініціативою органу державного фінансового контролю не проводиться.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №868 утворено Державну аудиторську службу України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, реорганізувавши Державну фінансову інспекцію шляхом перетворення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.022016 №43 затверджене Положення про Державну аудиторську службу України (далі - Положення №43), відповідно до пункту 1 якого, Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи (пункт 7 Положення №43).
Відповідно до п.6 Положення №43 Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.
Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право: у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (підпункт 23 пункту 6 Положення №43).
За змістом ст.10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю надається право, зокрема:
пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (п.7);
звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п.10);
при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (п.13).
Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктів господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належать суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб`єктів господарювання визначено Порядком проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №550 від 20.04.2006 (далі - Порядок №550).
Відповідно до п. 2 цього Порядку № 550 інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.
У пункті 3 Порядку №550 міститься визначення поняття: акт ревізії документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід`ємною частиною акта.
Результати ревізії оформляються актом, який складається на паперовому носії державною мовою і повинен мати наскрізну нумерацію сторінок (пункт 35 Порядку №550).
За правилами пункту 46 Порядку № 550, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, та у разі надходження заперечень до нього - не пізніше ніж 10 робочих днів після надсилання висновків на такі заперечення об`єкту контролю надсилається вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.
Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об`єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний орган державного фінансового контролю з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що за результатами ревізії складається акт із зазначенням опису порушень, та в подальшому оформлюється обов`язкова до виконання вимога, яка спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства.
За своєю правовою суттю обов`язкова до виконання вимога є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке породжує правові наслідки для особи, щодо якої спрямована така вимога; зобов`язує підконтрольну установу вчиняти певні дії.
На переконання суду, обов`язкова до виконання вимога про усунення порушень є актом індивідуальної дії.
Так, відповідно до п. 19 ч. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
У даному випадку спірне рішення суб`єкта владних повноважень - вимога є правовим актом індивідуальної дії, актом одноразового застосування норм права, дію якого поширено на конкретну особу (тобто є персоніфікованим) та має ряд ознак:
містить виражений правозастосовний характер;
містить чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління;
чітка визначеність адресата конкретної особи;
виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.
Таким чином, оскільки вимога є за своєю суттю рішенням суб`єкта владних повноважень актом індивідуальної дії, то позивач має право оскаржити таке рішення у судовому порядку.
Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до ч. 4 ст. 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.
За приписами статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини№3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Поняття цивільні права та обов`язки не можна розглядати лише у контексті національного законодавства держави-відповідача; це автономне поняття Конвенції. Стаття 6 § 1 Конвенції застосовується незалежно від статусу сторін, виду законодавства, яке встановлює визначення для терміну спір, а також органу влади, що має повноваження у даному питанні (Georgiadis v. Greece, (Георгіадіс проти Греції), § 34)
Застосування Статті 6 § 1 у цивільних правовідносинах, перш за все, залежить від наявності спору. По-друге, спір має стосуватися прав та обов`язків, які хоча б суперечливо, мають визнаватися національним законодавством. І нарешті ці права та обов`язки мають бути цивільними згідно із Конвенцією, хоча статтею 6 не передбачається їх особливий зміст у законодавстві держав-учасників Конвенції (James and others v. United Kingdom (Джеймс та інші проти Сполученого Королівства), § 81).
Терміну спір (французькою мовою) необхідно надавати основного, а не формального значення (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium (Ле Комт, Ван Левен і Де Мейер проти Бельгії), § 45). Важливо також не звертати уваги на форму та мовні засоби, що використовуються, а спиратися на реалії події відповідно до обставин кожної справи (Gorou v. Greece (no. 2) [GC] (Гору проти Греції №2) [ВП], § 29; і Boulois v. Luxembourg (Boulois проти Люксембургу) [ВП], § 92). Стаття 6 не застосовується у провадженнях, у яких немає спору між сторонами, чи у односторонніх провадженнях, у яких немає двох сторін спору, та за відсутності прав, у якості предмету спору (Alaverdyan v. Armenia, (dйc.) (Алавердян проти Вірменії), § 35)
Коли існує спір стосовно цивільних прав та обов`язків, визначених за вищеперерахованими критеріями, стаття 6 гарантує особі право подати на розгляд суду скаргу, що стосується її прав та обов`язків. Таким чином, у статті представлено право на суд, разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле. До цього додаються гарантії статті 6 § 1 стосовно як організації та складу суду, так і розгляду справи. В загалом, ці права є складовими права на справедливий судовий розгляд (Golder v. the United Kingdom (Голдер проти Сполученого Королівства), § 36).
З огляду на наведене, позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання протиправною та скасування положень обов`язкової до виконання вимоги контролюючого органу, оскільки остання має усі ознаки акта індивідуальної дії, породжує для заявника правові наслідки, стосується прав та обов`язків заявника.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду заявленого спору в порядку адміністративного судочинства та вирішення такого спору по суті.
Стосовно п.2 Вимоги Східного офісу Держаудитслужби про забезпечення відшкодування, відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України, статей 22, 1166 Цивільного кодексу України, на користь Інституту шкоду (збитки) заподіяні внаслідок зайвих виплат на оплату оренди вантажних транспортних засобів із водієм для перевезення врожаю зерна, науково місткої продукції у сумі 647 347,38 гривень, суд зазначає наступне.
Позивачем зазначено, що протягом періоду з 01.01.2020 року по 31.12.2024 ДУ ІЗК НААН вирощувалися: п`ять сортів озимої пшениці (Нива одеська, Житниця одеська, Мудрість одеська, Оптима одеська, Юзовська) різної генерації - супереліта, еліта, перша репродукція; два сорти озимого ячменю (Девятий вал, Достойний) - РР-2 (розсадник розмноження), супереліта, еліта, перша репродукція; два сорти ярого ячменю (Адапт, Сталкер) - PP-2, супереліта, еліта, перша репродукція; один сорт гороху (Царевич) - супереліта, еліта, перша репродукція, друга репродукція; один сорт льону олійного (Запорізький богатир) - друга репродукція; два сорти сочевиці харчової (Лінза, РЕД) - PP2; значний перелік ліній та гібридів кукурудзи, які використовувалися як у селекційному процесі, так у впровадженні для цілей насінництва, у тому числі і для реалізації насіння за ліцензійними договорами; здійснювались: ізоляційні посіви, посіви різних зернових, зернобобових і технічних культур в наукових дослідах лабораторій інституту, посіви батьківських компонентів на ділянках гібридизації кукурудзи, а також дотримувались сівозміни з метою збереження родючості ґрунтів та запобігання явищам грунтовтоми і рекомендаціям визначення попередників для забезпечення сортової чистоти насіннєвих посівів.
Технологічний процес збирання насіннєвої продукції має наступні особливості. Перевезення насипом у кузові одночасно насіння різних культур, сортів і категорій одним транспортним засобом заборонено. Через це кузов вантажного автомобіля може бути заповнений не повністю через відсутність достатнього обсягу отриманого врожаю з ділянок добазового і базового насінництва. Кузов автомобілю підлягає очищенню від залишків насіннєвого матеріалу з попередніх ділянок, щоб не допустити засмічення та втрати спроможності насіння до сертифікування для кожної наступної ділянки. Отже, можуть мати місце технологічні простої: зважування, вивантаження продукції, обов`язкове періодичне очищення кузова, які є чинниками, що впливають на визначення необхідної кількості автотранспорта, для забезпечення безперебійної роботи зернозбирального комбайна та безперебійної доставки різних партій продукції з поля на тік для її подальшої своєчасної доробки. Технологічні простої можуть бути викликані також природними умовами або іншими виробничими факторами (організаційні, технічні, безпекові, тощо), що впливають на безперебійність і продуктивність роботи комбайна і так само - на використання вантажного автотранспорту. Для якісного і своєчасного збирання вирощеного врожаю в оптимальні агротехнологічні строки, порушення яких призводить до втрат врожаю, а саме осипання, загнивання, проростання в колосі, ураження хворобами, вилягання посівів тощо, погіршення якості продукції (що неприпустимо для ведення насінництва), Інститут вимушений був укладати договори оренди сільськогосподарської техніки з оператором та оренди вантажних транспортних засобів із водієм для перевезення врожаю у період 01.01.2020 по 31.12.2024 роки.
Відповідно до ч. 6 ст. 762. Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Суд зазначає, що на запит Східного офісу Держаудитслужби від 11.09.2025 були надані пояснення та в якості додатків додані розрахунки очікуваної вартості закупівлі з моніторингом ринкових цін на такі послуги, зі змісту яких вбачається, що перевезення здійснювались за цінами, які не перевищували середньо-ринкові, тож твердження відповідача про допущення порушень з завданням матеріальної шкоди (збитків) за договорами оренди вантажних автомобілів є необґрунтованим та непідтвердженим.
Стосовно п.3 Вимоги Східного офісу Держаудитслужби про забезпечення відповідно до норм статей 215, 216 ч.1 статті 670 Цивільного кодексу України відшкодування матеріальної шкоди (збитків), заподіяної через завищення ТОВ «ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» вартості електричної енергії на загальну суму 368 969,95 гривень, суд зазначає наступне.
За результатами проведення відкритих торгів (ідентифікатор UA-2021-01-04-002070- c) 01.02.2021 між Державною установою Інститутом зернових культур Національної академії аграрних наук України (далі споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» (далі постачальник) укладено договір про постачання (закупівлю) електричної енергії № 240/2021 (далі Договір №240/2021), відповідно до пункту 1.1 якого за цим Договором постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Відповідно до п.12.4 Договору №240/2021 істотні умови цього Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання Сторонами у повному обсязі, крім випадків, передбачених ст.41 ЗУ «Про публічні закупівлі», зокрема:
- зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача;
- збільшення ціни на одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту договору про закупівлю.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що зміни, викладені додатковими угодами №№1-11 до Договору про закупівлю на постачання електричної енергії споживачу від 01.02.2021 р. №240/2021 змінили умови договору, як визначені як істотні умови за договором відповідно ЗУ «Про публічні закупівлі».
Таким чином, суд доходить висновку, що висновки відповідача щодо переплати вартості електричної енергії на суму 368 969,95 грн. є обґрунтованими.
Стосовно п.4 Вимоги Східного офісу Держаудитслужби про забезпечення відповідно до норм статей 130-136 Кодексу Законів про працю України, статей 22, 1166 Цивільного кодексу України відшкодування матеріальної шкоди (збитків), заподіяної через недоотримання надходжень від проживання мешканців в гуртожитку на загальну суму 99 966,27 грн та внаслідок неповного відшкодування мешканцями гуртожитку витрат за спожиту теплову енергію та електропостачання на загальну суму 211 087,91 гривень, суд зазначає наступне.
В Положенні про гуртожиток Інституту зазначено, що зазначене положення визначає єдиний підхід до користування гуртожитком; гуртожиток має державну форму власності та знаходиться в оперативному управлінні Інституту; також зазначено, що Положення є складовою внутрішньої нормативної бази, що регулює господарську діяльність ДУ ІЗК НААН Положення про гуртожиток розроблено на основі Конституції України, Житлового кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого Постановою КМУ від 20 червня 2018 № 498, та інших профільних нормативно-правових актів і рекомендацій Національної академії аграрних наук України (п.2 Положення про гуртожиток Інституту).
Користування жилою площею здійснюється виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера (п.4. Положення про гуртожиток Інституту); особи що проживають у гуртожитку на умовах договору найму, вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору; плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, тощо) (п.6 Положення про гуртожиток Інституту).
Згідно пояснень, Інститутом розрахунок витрат на утримання та обслуговування гуртожитків здійснювався відповідно до "Переліку складових середнього тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових території по м. Дніпру", затвердженим рішенням Виконкому Дніпровської міської ради від 28.12.2017 №1043.
Однак суд зазначає, що рішення Виконкому Дніпровської міської ради від 28.12.2017 №1043, яким затверджено "Перелік складових середнього тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по м. Дніпру" та на підставі якого Інститутом протягом періоду з 01.01.2020 п 30.06.2025 затверджувались Тарифи на кожен рік втратило чинність (з рішенням Виконкому Дніпровської міської ради від 24.03.2020 №314), а відтак при розрахунку тарифу на 2021-2025 роки Інститут не повинен був застосовувати норми, визначені рішенням Виконкому Дніпровської міської ради від 28.12.2017 №1043.
У період з 01.01.2020 року по 30.06.2025 року послуги за теплопостачання мешканцям гуртожитку до відшкодування виставлялися для заселених кімнат з пропорційним віднесенням до них допоміжної площі (відповідно до Положення про користування гуртожитком Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України та Примірного положення про користування гуртожитками затвердженого Постановою КМУ від 20 червня 2018 р. № 498), різницею є опалення порожніх кімнат та пропорційна до них допоміжна площа. На підтвердження вказаної інформації на початку ревізії були надані оригінали Договорів на проживання в гуртожитку Державної установи Інституту зернових культур НААН України, в яких зазначені площі заселених кімнат, та Розрахунки нарахувань за проживання в гуртожитку за період з 01.01.2020 року по 30.06.2025 року (в т.ч. теплопостачання), які також були надані на початку ревізії. У першому півріччі 2025 року відсутні розрахункові документи (не надані постачальником послуг) по водопостачанню та водовідведенню, в ДУ ІЗН НААН відсутні касові видатки за цей період, тому мешканцям гуртожитку не виставлялися до відшкодування зазначені послуги. За адресою Гуртожитку (м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, 16) у Інституту відсутні витрати з послуг вивезення сміття, тому для мешканців гуртожитку також за період з 01.01.2020 по 30.06.2025 року відсутні витрати до відшкодування за дані послуги.
У 2022 році Інститутом за вересень 2022р. - жовтень 2022р. було сплачено за електроенергію за Договором про постачання електричної енергії №2312/22 від 23.12.2022р., та Додатковою угодою №1 від 23.12.2022р., в якій зазначено місце поставки за наступними адресами: вул. Володимира Вернадського, 16, вул. Володимира Вернадського, 14, вул. Володимира Вернадського, 29 (оригінали Договорів ДУ ІЗК НААН були надані на початку ревізії). В Актах купівлі-продажу електроенергії за вересень 2022р. - жовтень 2022р. нараховані сумарно об`єм споживання (кВт* год) та загальна вартість електроенергії за трьома вказаними адресами (будівлями) (оригінали Актів були надані на початку ревізії).
Водночас, у додатку №13 до Акта ревiзiї наведено Розрахунок недоотриманих надходжень/покриття витрат мешканцiв гуртожитку за спожитi ними, але не вiдшкодованi послуги з електропостачання, який пiдписано головним державним аудитором Мiщенко Н.О
Судом встановлено, що у Розрахунку у рядку (листопад) вiдсутнi показники у графах: "спожито кВт за облiком Iнститyту", "Виставлено мешканцям до відшкодування за спожиту ел.ен.,грн.", однак у графi "спожито кВт за лiчильником" у рядку листопад зазначено показник 15 590,52.
Пiд час ревiзiї аудитором обраховано за листопад 202З року суму 15 590,52 за спожитi 5905,5 Квт. електроенергii за лiчильником (покази лiчильника на кiнець листопада мiсяця 157395 кВт мінус покази на початок мiсяця 151489,5 кВт дорівнює 5 905,5 кВт, який помножений вiдповiдно на затверджений тариф (2,64 грн за один кВт згiдно з постановою КМУ вiд 30 травня 2023 р. № 544).
Таким чином, суд доходить висновку, що висновки відповідача щодо відшкодування матеріальної шкоди (збитків), заподіяної через недоотримання надходжень від проживання мешканців в гуртожитку на загальну суму 99 966,27 грн та внаслідок неповного відшкодування мешканцями гуртожитку витрат за спожиту теплову енергію та електропостачання на загальну суму 211 087,91 гривень, є обґрунтованими.
Стосовно п.1 Вимоги Східного офісу Держаудитслужби суд зазначає, що вимога в частині зобов`язання позивача розглянути результати проведеної перевірки та питання щодо притягнення до відповідальності у порядку, встановленому законодавством, винних у допущених порушеннях, хоч і не вказує на збитки, проте, є похідною від доведеності наявності порушень.
Разом з тим, суд враховує, що у постановах Верховного Суду від 02.04.2020 у справі №820/3534/16, від 28.04.2020 у справі №826/8741/16 зазначено, що така обставина як відсутність у вимозі конкретного способу її виконання не свідчить про її протиправність та не може бути підставою для скасування.
Оскільки в ході розгляду справи судом визнано обгрунтованими пункти 3,4 Вимоги Східного офісу Держаудитслужби про усунення виявлених порушень законодавства №040407-15/6362-2025 від 13.11.2025, суд вбачає підстави для визнання обгрунтованим п.1 Вимоги, який є похідним від інших вимог.
Стосовно п.5 Вимоги Східного офісу Держаудитслужби стосовно того, що при здійсненні закупівель дотримуватись вимог Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 №922-VIII, Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178, п. 4-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про ефективне використання державних коштів» від 11.10.2016 №710.».
Суд зазначає, що вказана вимога спрямована на забезпечення належного реагування підконтрольної установи на виявлені порушення, а тому є обгрунтованою, оскільки в ході розгляду справи визнано обгрунтованими пункти 1,3,4 Вимоги Східного офісу Держаудитслужби про усунення виявлених порушень законодавства №040407-15/6362-2025 від 13.11.2025.
За приписами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, разом із тим, якщо суб`єкт владних повноважень надасть докази правомірності свого рішення, то обов`язок спростувати такі докази покладається на позивача, що кореспондується із принципом змагальності сторін, закріпленому у ст. 3 КАС України.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 72-77, 90, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати вимогу Східного офісу Держаудитслужби про усунення виявлених порушень законодавства №040407-15/6362-2025 від 13.11.2025 в частині пункту 2 означеної вимоги.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 31.03.2026.

Суддя О.В. Царікова