Справа № 320/51139/25
Суддя: Білоноженко М.А.
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року м. Київ справа №320/51139/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Білоноженко М.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) та ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), у якому просив суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо включення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей відносно ОСОБА_1 як про особу, яка перебуває на обліку військовозобов`язаних;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 змінити дані відносно ОСОБА_1 , у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом внесення відомостей про виключення його з військового обліку;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 провести службове розслідування у відповідності до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо ненадання відповіді на адвокатський запит №09/09-2025 від 16.09.2025 року у встановлений законом строк.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що в 2023 році був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст.ст 26-а, 83-б, 52-г, 21-в гр ІІІ розкладу хвороб та виключений з військового обліку військовозобов`язаних відповідно до ст. 37 п. 6 пп. 3 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». В зв`язку із чим, вважає повторне взяття його на облік військовозобов`язаних протиправним.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Запропоновано відповідачам протягом 15 днів з моменту отримання ухвали надати відзиви на позовну заяву.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористались, відзиви до суду не надали, відтак суд вирішує спір на підставі наявних доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Із застосунку «Резерв+» позивачу стало відомо про те, що 17.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 звернувся до органів Національної полиці для сприяння складання протоколу відносно ОСОБА_1 та оголошення його в розшук.

16.09.2025 року представник позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з адвокатським запитом №09/09-2025 від 16.09.2025, в якому просив: з посиланням на норми діючого законодавства України зазначити підстави, відповідно до яких ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , оголошено в розшук в системі Оберіг.

Того ж дня зазначений адвокатський запит також був направлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 через ІНФОРМАЦІЯ_4 .

30.09.2025 представник позивача направив до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву, в якій просив взяти під контроль надання відповіді на адвокатський запит № 09/09-2025 від 16.09.2025 року, та провести службове розслідування у відповідності до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо ненадання відповіді на адвокатський запит у встановлений законом строк.

Станом на час подання позову відповіді на адвокатський запит від відповідача не отримано.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XIІ (далі - Закон №2232-XIІ).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з ч.1,ч. 3 та 4 ст.33 Закону №2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.

Підстави взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього визначені в ст. 37 Закону №2232-ХІІ .

Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону №2232-ХІІ (у редакції чинній станом на час зняття позивача з обліку призовників) зняттю з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни: а) які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України на постійне або тимчасове проживання на строк більше трьох місяців (відрядження, навчання, відпустка, лікування тощо); б) які після проходження строкової військової служби прийняті на службу рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України, а також взяті на військовий облік Служби безпеки України, Управління державної охорони України та інших військових формувань; в) які вибули на строк більше трьох місяців за межі України; г) в інших випадках, визначених Міністром оборони України.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни а) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку; б) які досягли граничного віку перебування в запасі; в) які припинили громадянство України; г) які були засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів; д) які не отримали до 36-річного віку військово-облікової спеціальності або спорідненої з нею.

Таким чином, відповідно до норм Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

Як встановлено судом під час розгляду справи, відповідно до довідки, що видана ІНФОРМАЦІЯ_5 № 221152 від 12.05.2023 року позивач 02.05.2023 року визнаний непридатним до війскової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 26-а, 83-б, 52-г, 21-в гр. ІІІ розкладу хвороб (наказ МОУ від 14.08.2008 року № 402) та виключений з військового обліку військовозобов`язаних відповідно до ст. 37 п. 6 пп.3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позивач зазначає, що із заявою про включення до Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідача-1 не звертався.

У постанові від 21.05.2025 року у справі №280/2880/24 Верховний Суд зробив наступні висновки: Наведене свідчить, що законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», при цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік.

Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку.

З аналізу положень Закону № 2232-XII висновується, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.».

Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону №2232-ХІІ у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.

У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.

Так, у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_4 ОСОБА_1 , наявні наступні записи: « 7. Придатність до проходження військової служби за станом здоров`я 02.05.2023р. ВЛК НВМКЦ «ГВГК» визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 26-а, 83-б, 52-г, 21-в ІІІ наказу МОУ 2008р. №402»; « 13. Відмітки про військовий облік: 02.05.2023 виключений з військового обліку через хворобу».

У свою чергу, механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном, станом на час виникнення спірних правовідносин визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі - Порядок №1487).

Згідно із п. 20 Порядку №1487, військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Взяття громадян на персонально-первинний та персональний військовий облік, а також їх виключення з такого обліку здійснюється лише після взяття (зняття, виключення) зазначених громадян на військовий облік (з військового обліку) у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки (п.21 Порядку №1487 у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»(п.22 Порядку № 1487).

Районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, в тому числі: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виключають з військового обліку на підставі відповідних підтвердних документів осіб, які за рішенням суду визнані недієздатними, оголошені померлими (такими, що пропали безвісти), засуджені до позбавлення волі або померли; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього(п. 79 Порядку № 1487).

Виходячи з наведених правових норм, зняття з обліку військовозобов`язаних та виключення із військового обліку мають різні підстави та правові наслідки.

Так, у випадку виключення особи з військового обліку, чинним законодавством не передбачено можливості та механізмів поновлення такої особи на обліку і така особа з моменту виключення вже не вважається і не може вважатися військовозобов`язаною у майбутньому. Натомість після зняття з військового обліку, Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, в сукупності зі встановленими вище обставинами справи, суд зазначає, що позивач був саме виключений із військового обліку, отже не мав статусу військовозобов`язаного та не міг бути повторно взятий або поновлений на військовому обліку.

Таким чином, дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо включення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей відносно ОСОБА_1 як про особу, яка перебуває на обліку військовозобов`язаних, суд визнає протиправними.

З огляду на те, що відповідач не надав суду доказів внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про виключення позивача з військового обліку з урахуванням відомостей про його непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 змінити дані відносно ОСОБА_1 у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом внесення відомостей про виключення його з військового обліку.

Щодо вимоги позивача зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 провести службове розслідування у відповідності до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо ненадання відповіді на адвокатський запит №09/09-2025 від 16.09.2025 року у встановлений законом строк, суд, зазначає, що вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки питання щодо призначення службового розслідування є дискреційними повноваженнями начальника ТЦК та СП. Крім того, проведення такого розслідування є внутрішньо-організаційним заходом і не призводить до безпосереднього відновлення порушеного права позивача на отримання інформації.

Відповідно до ст.ст. 9, 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 14.10.2025.

Таким чином, в зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, на користь позивача необхідно стягнути суму судового збору у розмірі 1816,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) задовольнити частково;

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо включення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей відносно ОСОБА_1 як про особу, яка перебуває на обліку військовозобов`язаних;

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 змінити дані відносно ОСОБА_1 , у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом внесення відомостей про виключення його з військового обліку;

В іншій частині позову відмовити;

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1816,80 (одна тисяча вісімсот шістнадцять грн 80 коп) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Білоноженко М.А.