Справа № 440/4940/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2026-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

18 травня 2026 р. Справа № 440/4940/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. , Мінаєвої К.В. ,
розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду питання про прийняття додаткової постанови в адміністративній справі за апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАЛІАН" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 , головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, повний текст складено 20.01.26 року по справі № 440/4940/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАЛІАН"
до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці
про визнання протиправною та скасування постанови,
Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАЛІАН" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАЛІАН" задоволено.

Визнано протиправним та скасовано постанову Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 01.04.2025 № ПНС/ПЛ/2221/РН/044/213/234-ПНС/ПЛ/4924/РН/П263/213/234/ПТ/ПС/1 про накладення штрафу на суму 68000 грн;

Визнано протиправним та скасовано постанову Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 01.04.2025 № ПНС/ПЛ/2221/РН/044/213/234-ПНС/ПЛ/4924/РН/П263/213/234/ПТ/ПС/2 про накладення штрафу на суму 68000 грн;

Визнано протиправним та скасовано постанову Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 01.04.2025 № ПНС/ПЛ/2221/РН/044/213/234-ПНС/ПЛ/4924/РН/П263/213/234/ПТ/ПС/3 про накладення штрафу на суму 68000 грн;

Визнано протиправним та скасовано постанову Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 01.04.2025 № ПНС/ПЛ/2221/РН/044/213/234-ПНС/ПЛ/4924/РН/П263/213/234/ПТ/ПС/4 про накладення штрафу на суму 68000 грн;

Визнано протиправним та скасовано постанову Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 01.04.2025 № ПНС/ПЛ/2221/РН/044/213/234-ПНС/ПЛ/4924/РН/П263/213/234/ПТ/ПС/5 про накладення штрафу на суму 68000 грн;

Визнано протиправним та скасовано постанову Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 01.04.2025 № ПНС/ПЛ/2221/РН/044/213/234-ПНС/ПЛ/4924/РН/П263/213/234/ПТ/ПС/6 про накладення штрафу на суму 68000 грн;

Визнано протиправним та скасовано постанову Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 01.04.2025 № ПНС/ПЛ/2221/РН/044/213/234-ПНС/ПЛ/4924/РН/П263/213/234/ПТ/ПС/7 про накладення штрафу на суму 68000 грн;

Визнано протиправним та скасовано постанову Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 01.04.2025 № ПНС/ПЛ/2221/РН/044/213/234-ПНС/ПЛ/4924/РН/П263/213/234/ПТ/ПС/8 про накладення штрафу на суму 34000 грн;

Визнано протиправним та скасовано постанову Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 01.04.2025 № ПНС/ПЛ/2221/РН/044/213/234-ПНС/ПЛ/4924/РН/П263/213/234/ПТ/ПС/9 про накладення штрафу на суму 34000 грн;

Визнано протиправним та скасовано постанову Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 01.04.2025 № ПНС/ПЛ/2221/РН/044/213/234-ПНС/ПЛ/4924/РН/П263/213/234/ПТ/ПС/10 про накладення штрафу на суму 34000 грн;

Визнано протиправним та скасовано постанову Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 01.04.2025 № ПНС/ПЛ/2221/РН/044/213/234-ПНС/ПЛ/4924/РН/П263/213/234/ПТ/ПС/11 про накладення штрафу на суму 34000 грн;

Визнано протиправним та скасовано постанову Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 01.04.2025 № ПНС/ПЛ/2221/РН/044/213/234-ПНС/ПЛ/4924/РН/П263/213/234/ПТ/ПС/12 про накладення штрафу на суму 34000 грн;

Визнано протиправним та скасовано постанову Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 01.04.2025 № ПНС/ПЛ/2221/РН/044/213/234-ПНС/ПЛ/4924/РН/П263/213/234/ПТ/ПС/13 про накладення штрафу на суму 34000 грн;

Визнано протиправним та скасовано рішення Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 17.03.2025 р. № ПНС/ПЛ/2221/РН/044/213/234/РО/Р3 про внесення змін до рішення(нь) про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАЛІАН" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 10582,40 грн (десять тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні сорок копійок).

Додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2026 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАЛІАН" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2026 апеляційну скаргу Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці - залишено без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 по справі № 440/4940/25 залишено без змін.

30.04.2026 на адресу суду надійшла заява від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАЛІАН" щодо вирішення питання розподілу судових витрат в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Відповідач, Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці не надав заперечення на заяву про відшкодування судових витрат.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши заяву про ухвалення додаткового судового рішення, матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Враховуючи те, що при розгляді апеляційної скарги судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про необхідність ухвалення додаткової постанови.

Відповідно до ч.1 п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 2-7 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судовим розглядом встановлено, що на підтвердження розміру судових витрат на правничу допомогу позивачем було надано суду: копію додаткової угоди від 04.03.2026 р. до договору № 09/04-25 про надання професійної правничої допомоги від 09.04.2025, копію звіту від 04.03.2026 р. до вказаної додаткової угоди, копію платіжної інструкції № 1661 від 04.03.2026 р.

Представник позивача зазначає, що загальний (остаточний) розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції становить 3000 (три тисячі) гривень, які позивачем оплачено згідно з платіжною інструкцією № 1661 від 04.03.2026 р.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

При цьому, суд має враховувати реальність адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення гонорару у фіксованій сумі у справі, яка розглядається, є розумність заявлених витрат.

Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Аналізуючи зміст наданих позивачу в суді апеляційної інстанції послуг, слід вказати, що фактичним результатом представництва інтересів позивача стало складання адвокатом відзиву на апеляційну скаргу Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 року по справі № 440/4940/25.

Так, стосовно заявленої вартості наведених робіт щодо підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на рівні 3000 грн. колегія суддів зазначає, що останній частково відтворюють зміст позовної заяви поданої позивачем до суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зазначена вартість таких послуг на рівні 3000 грн. є завищеною та не відповідає реальному змісту проведеної при цьому адвокатом роботи, з огляду на що вимоги позивача в частині стягнення сум витрат за ці послуги є надмірними.

З урахуванням наведеного, перевіряючи обґрунтованість заявлених до відшкодування витрат, колегія суддів зазначає, що у межах встановлених вище обставин документально підтвердженими і неминучими є витрати, пов`язані зі складанням відзиву на апеляційну скаргу, що виходячи з обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін, складності справи та виконаних робіт (наданих послуг); часу, витраченого на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих послуг та виконаних робіт підлягають відшкодуванню у розмірі 2500 грн.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази розміру витрат, пов`язаних з оплатою професійної правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для справи, враховуючи принцип співмірності колегія суддів дійшла висновку, що заява представника позивача про розподіл судових витрат на правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, підлягає частковому задоволенню та стягненню на користь позивача підлягають витрати у сумі 2500 грн.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАЛІАН" про ухвалення додаткової постанови - задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 44730367; вул. Матвійчука Юліана, 119, м. Полтава, 36014) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАЛІАН" (унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 39124057; вул. Велика Набережна, 29, кімната 1, м. Кременчук, Полтавська область, 39600) понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 2500,00 (дві тисячі п`ятсот гривень) 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Катунов В.В. Мінаєва К.В.