Справа № 300/3816/25
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2026-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відстрочення виконання судового рішення

"08" травня 2026 р. Справа № 300/3816/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Главача І.А.,

за участі:

секретаря судового засідання Сливінської М.Ю.,

представника позивача Сидорчука А.І.,

представника відповідача Чекайла В.М.,

представника третьої особи на стороні відповідача Буджака В.М.,

представники третьої особи 1 та третьої особи 2 на стороні позивача в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву про відстрочення виконання рішення суду у адміністративній справі

за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Міністерство фінансів України та Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області

до Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Івано-Франківська міська рада

про стягнення боргу, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог на суму 136135946,37 гривень,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (надалі, також позивач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Міністерство фінансів України (надалі, також третя особа на стороні позивача 1, Мінфін України, Мінфін), Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області (надалі, також третя особа на стороні позивача 2, ГУ ДКСУ в Івано-Франківській області), звернулося в суд з позовною заявою до Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" (надалі, також відповідач, КП "Івано-Франківськводоекотехпром"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Івано-Франківська міська рада (надалі, також третя особа на стороні відповідача), про стягнення в дохід бюджету податкового боргу на суму 142477514,55 гривень.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 позов задоволено частково. Стягнуто в дохід державного бюджету з Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" Івано-Франківської міської ради (, вул. Ботанічна, буд. 2, м. Івано-Франківськ, 76011) заборгованість за зобов`язаннями відповідно до договору про субкредитування № 28010-02/108 від 14.09.2010 року та додаткових угод № 28010-02/108-1 від 23.10.2011 року, № 28010-02/108-2 від 21.11.2012 року, № 28010-02/108-3 від 09.09.2015 року, № 28010-02/108-4 від 14.03.2016 року, № 28010-02/108-5 від 07.04.2016 року у рамках Проєкту розвитку міської інфраструктури № 4869-UA у сумі 33641249 (тридцять три мільйони шістсот сорок одна тисяча двісті сорок дев`ять) гривень 82 (вісімдесят дві) копійки, що еквівалентно 799761 (сімсот дев`яносто дев`яти тисячам сімсот шістдесят одному) долару США 55 (п`ятдесяти п`яти) центам, а також пеню за порушення строків погашення заборгованості за даним договором у сумі 9925111 (дев`ять мільйонів дев`ятсот двадцять п`ять тисяч сто одинадцять) гривень 55 (п`ятдесят п`ять) копійок за рахунок коштів з рахунків, відкритих у банківських установах, обслуговуючих платника податків. Стягнуто в дохід державного бюджету з Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" Івано-Франківської міської ради (, вул. Ботанічна, буд. 2, м. Івано-Франківськ, 76011) заборгованість за зобов`язаннями відповідно до договору про субкредитування № 28000-04/207 від 10.12.2007 року та додаткових угод № 28000-04/207-1 від 18.07.2008 року, № 28000-04/207-2 від 29.12.2009 року, № 28000-04/207-3 від 25.10.2011 року, № 28000-04/207-4 від 09.09.2015 року, № 28000-04/207-5 від 24.03.2016, № 28000-04/207-6 від 07.04.2016 року, укладеного у рамках Проєкту розвитку міської інфраструктури № 4869-UA, у сумі 80230221 (вісімдесят мільйонів двісті тридцять тисяч двісті двадцять один) гривень 65 (шістдесят п`ять) копійок, що еквівалентно 1907332 (одному мільйону дев`ятсот семи тисячам триста тридцяти двом) доларам США 42 (сорока двом) центам, а також пеню за порушення строків погашення заборгованості за даним договором у сумі 12704024 (дванадцять мільйонів сімсот чотири тисячі двадцять чотири) гривні 62 (шістдесят дві) копійки, за рахунок коштів з рахунків, відкритих у банківських установах, обслуговуючих платника податків. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2026 апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задоволено. Апеляційну скаргу Міністерства фінансів України задоволено частково. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" залишено без задоволення. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року у справі № 300/3816/25 скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Стягнуто прострочену заборгованість з Комунального підприємства "Івано- Франківськводоекотехпром" () в дохід державного бюджету за Угодою про субкредитування № 28000-04/207 від 10.12.2027 та Договором про субкредитування № 28100-02/108 від 14.09.2010 у розмірі 136135946,37 грн (сто тридцять шість мільйонів сто тридцять п`ять тисяч дев`ятсот сорок шість гривень тридцять сім копійок) за рахунок будь-яких готівкових коштів, що належать відповідачу, в тому числі, які розміщені на рахунках, відкритих у банківських установах.

08.04.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про відстрочення виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2026 у справі № 300/3816/25. Дана заява вмотивована тим, що відповідач, як суб`єкт господарювання перебуває у скрутному матеріальному становищі, що підтверджується відповідною фінансовою звітністю. Також відповідач вказує на наявність значної дебіторської заборгованості фізичних та юридичних осіб перед відповідачем, яка не є погашеною, що унеможливлює вчасне погашення коштів на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2026. Крім того, відповідач вказує, що стягнення боргу в такому розмірі фактично унеможливить здійснення відповідачем господарської діяльності та продовження надання послуг населенню територіальної громади. Крім того, відповідач звертає увагу суду на наявність висновків Івано-Франківської торгово-промислової палати, якими підтверджується наявність обставин, а саме військових дій, які відповідач не міг передбачити та які впливають на його господарську діяльність. З огляду на наведені мотиви, просив заяву задовольнити та відстрочити виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2026 у справі № 300/3816/25 на один рік з дня ухвалення судового рішення за результатами розгляду даної заяви (т. V, а.с. 46-82). Розгляд даної заяви призначено на 01.05.2026 о 13:30.

23.04.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" надійшло клопотання третьої особи 1 на стороні позивача про участь представниці третьої особи 1 на стороні позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні, призначеному на 01.05.2026 в режимі відеоконференції (т. V, а.с. 91-100).

24.04.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від третьої особи 1 на стороні позивача надійшли заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення суду. У своїх запереченнях третя особа 1 на стороні позивача вказує, що частиною 13 статті 17 Бюджетного кодексу України визначено, що забороняється реструктуризація заборгованості суб`єктів господарювання перед державою та кредитами, залученими державою чи під державні (місцеві) гарантії, за кредитами з бюджету, крім розстрочення сплати такої заборгованості під час санації такого суб`єкта господарювання. Крім того, вказує що відстрочення виконання рішення суду не може створювати для боржника занадто привілейованих умов здійснення господарської діяльності. Третя особа 1 на стороні позивача вказує, що відповідачем не доведено наявності підстав для відстрочення виконання рішення в даній справі у зв`язку з чим у задоволенні даної заяви просить відмовити (т. V, а.с. 101-112).

24.04.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про заміну позивача у даній справі правонаступником (т. V, а.с. 113-122).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 клопотання третьої особи 1 на стороні позивача задоволено. Постановлено розгляд заяви про відстрочення виконання рішення суду в адміністративній справі № 300/3816/25 здійснювати у судовому засіданні в режимі відеоконференції з участю представниці третьої особи 1 на стороні позивача з використанням нею власних технічних засобів (т. V, а.с. 123-126).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 клопотання ГУ ДПС в Івано-Франківській області задоволено. Замінено позивача в даній справі з ГУ ДПС в Івано-Франківській області на Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (т. V, а.с. 127-129).

29.04.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, яким до матеріалів справи долучено докази часткового погашення заборгованості за субкредитами (т. V, а.с. 132-143).

29.04.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення. У своїх поясненнях відповідач заперечує проти аргументів третьої особи, викладених у поданих нею запереченнях на заяву про відстрочення виконання рішення суду. Зокрема, відповідач вказує, що питання відстрочення виконання рішення суду знаходиться в площині процесуального, а не матеріального права, з огляду на що частина 13 статті 17 Бюджетного кодексу України не підлягає застосуванню. Також наводить додаткові аргументи щодо необхідності задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду (т. V, а.с. 144-155).

29.04.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про участь представника позивача Сидорчука Андрія Івановича у судовому засіданні, призначеному на 01.05.2026 та в подальших судових засіданнях в режимі відеоконференції (т. V, а.с. 156-165).

30.04.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшли заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення суду. У своїх запереченнях позивач вказує, що відповідачем у поданій ним заяві про відстрочення виконання рішення суду не доведено факту існування виняткових обставин, які б вказували на неможливість виконання рішення суду в даній справі. Зокрема, позивач вказує, що відповідачем не вживаються заходи щодо стягнення наявної у нього дебіторської заборгованості. Також позивач вказує, що стягнення заборгованості за субкредитами в даній справі не створить неможливості провадження господарської діяльності відповідачем. Також звертає увагу на те, що Івано-Франківською міською радою прийнято рішення про виділення 174 млн грн на виконання гарантійних зобов`язань за позичальників, які отримали кредити під місцеві гарантії, з огляду на що, відповідач матиме можливість виконати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2026. Зважаючи на викладене, просить у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду відмовити (т. V, а.с. 166-189).

Судове засідання по даній адміністративній справі, призначене на 01.05.2026 не відбулося у зв`язку з оголошенням на території Івано-Франківської області повітряної тривоги, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (т. V, а.с. 190). Судове засідання призначено на "08" травня 2026 о 13:30.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.05.2026 клопотання позивача задоволено. Постановлено розгляд заяви про відстрочення виконання рішення суду в адміністративній справі № 300/3816/25 здійснювати у судовому засіданні в режимі відеоконференції з участю представника позивача з використанням ним власних технічних засобів (т. V, а.с. 191-195).

06.05.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, яким до матеріалів справи долучено докази часткового погашення заборгованості за субкредитами (т. V, а.с. 203-215).

У судовому засіданні відповідач задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду підтримав повністю. Позивач та третя особа 1 на стороні позивача в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду просили відмовити.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України питання про відстрочення виконання рішення суду, відповідно до Кодексу адміністративного судочинства, у письмовому провадженні, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті питання, встановив наступне.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 позов задоволено частково. Стягнуто в дохід державного бюджету з Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" Івано-Франківської міської ради (, вул. Ботанічна, буд. 2, м. Івано-Франківськ, 76011) заборгованість за зобов`язаннями відповідно до договору про субкредитування № 28010-02/108 від 14.09.2010 року та додаткових угод № 28010-02/108-1 від 23.10.2011 року, № 28010-02/108-2 від 21.11.2012 року, № 28010-02/108-3 від 09.09.2015 року, № 28010-02/108-4 від 14.03.2016 року, № 28010-02/108-5 від 07.04.2016 року у рамках Проєкту розвитку міської інфраструктури № 4869-UA у сумі 33641249 (тридцять три мільйони шістсот сорок одна тисяча двісті сорок дев`ять) гривень 82 (вісімдесят дві) копійки, що еквівалентно 799761 (сімсот дев`яносто дев`яти тисячам сімсот шістдесят одному) долару США 55 (п`ятдесяти п`яти) центам, а також пеню за порушення строків погашення заборгованості за даним договором у сумі 9925111 (дев`ять мільйонів дев`ятсот двадцять п`ять тисяч сто одинадцять) гривень 55 (п`ятдесят п`ять) копійок за рахунок коштів з рахунків, відкритих у банківських установах, обслуговуючих платника податків. Стягнуто в дохід державного бюджету з Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" Івано-Франківської міської ради (, вул. Ботанічна, буд. 2, м. Івано-Франківськ, 76011) заборгованість за зобов`язаннями відповідно до договору про субкредитування № 28000-04/207 від 10.12.2007 року та додаткових угод № 28000-04/207-1 від 18.07.2008 року, № 28000-04/207-2 від 29.12.2009 року, № 28000-04/207-3 від 25.10.2011 року, № 28000-04/207-4 від 09.09.2015 року, № 28000-04/207-5 від 24.03.2016, № 28000-04/207-6 від 07.04.2016 року, укладеного у рамках Проєкту розвитку міської інфраструктури № 4869-UA, у сумі 80230221 (вісімдесят мільйонів двісті тридцять тисяч двісті двадцять один) гривень 65 (шістдесят п`ять) копійок, що еквівалентно 1907332 (одному мільйону дев`ятсот семи тисячам триста тридцяти двом) доларам США 42 (сорока двом) центам, а також пеню за порушення строків погашення заборгованості за даним договором у сумі 12704024 (дванадцять мільйонів сімсот чотири тисячі двадцять чотири) гривні 62 (шістдесят дві) копійки, за рахунок коштів з рахунків, відкритих у банківських установах, обслуговуючих платника податків. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2026 апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задоволено. Апеляційну скаргу Міністерства фінансів України задоволено частково. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" залишено без задоволення. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року у справі № 300/3816/25 скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Стягнуто прострочену заборгованість з Комунального підприємства "Івано- Франківськводоекотехпром" () в дохід державного бюджету за Угодою про субкредитування № 28000-04/207 від 10.12.2027 та Договором про субкредитування № 28100-02/108 від 14.09.2010 у розмірі 136135946,37 грн (сто тридцять шість мільйонів сто тридцять п`ять тисяч дев`ятсот сорок шість гривень тридцять сім копійок) за рахунок будь-яких готівкових коштів, що належать відповідачу, в тому числі, які розміщені на рахунках, відкритих у банківських установах.

Судове рішення набрало законної сили 17 березня 2026 року.

05.01.2026 Івано-Франківським окружним адміністративним судом за заявою позивача видано виконавчі листи.

Вирішуючи заяву відповідача про відстрочення виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2026 у справі № 300/3816/25, суд зазначає таке.

Згідно з статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Аналогічне положення міститься і у статті 370 КАС України.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання рішенням законної сили. Крім того, рішення підлягає виконанню у межах та спосіб, які визначені в резолютивній частині рішення.

Відповідно до частини 1 статті 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 статті 378 КАС України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

За змістом частини 4 статті 378 КАС України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Отже, нормами Кодексу адміністративного судочинства України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим. Факт наявності таких обставин має підтверджуватись певними доказами, як це встановлено положеннями статей 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому, обов`язок доказування покладається на сторони, а тому кожна сторона повинна довести наявність тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Вирішуючи питання про відстрочення/розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу).

Як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013, розстрочення виконання рішення суду означає виконання його частинами, встановленими судом, з визначеним інтервалом у часі; строки виконання рішення частинами (сплата грошових сум частками тощо) визначаються судом.

Конституційний Суд України також зазначив, що розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності та пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. При встановленні можливості розстрочення виконання рішення, суд не може змінювати суті винесеного у справі рішення.

Аналізуючи долучені до матеріалів справи докази наявності скрутного матеріального становища у відповідача, суд вставив таке.

За змістом листа № 7534/268 від 29.01.2026, КП "Івано-Франківськводоекотехпром" звернулося до Івано-Франківської міської ради із проханням розглянути можливість надання фінансової допомоги задля погашення заборгованостей за субкредитами, стягнення за якими є предметом судового розгляду в адміністративній справі № 300/3816/25 (т. V, а.с. 54-55).

Відповідно до наданого суду звіту про фінансовий стан (баланс) КП "Івано-Франківськводоекотехпром" станом на 31.12.2025, обсяг наявних у відповідача активів становить 586058 тис. грн, з них грошових коштів 10233 тис. грн станом на кінець звітного періоду (т. V, а.с. 58). З наданого суду звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за 2025 рік, результат до оподаткування за 2025 рік 16738 тис. грн збитку (т. V, а.с. 59).

Відповідно до відомостей додатку 4 до рішення Івано-Франківської міської ради № 273-57 від 18.12.2025 про затвердження бюджету Івано-Франківської міської територіальної громади на 2026 рік, на виконання гарантійних зобов`язань за позичальників, що отримали кредити під місцеві гарантії виділено з бюджету територіальної громади 174 млн грн (т. V, а.с. 68-72).

З наданої відповідачем довідки № 75/715 від 08.04.2026 випливає, що розмір дебіторської заборгованості перед відповідачем становить 91 млн грн з ПДВ (т. V, а.с. 73).

У відповідь на надісланий відповідачем лист Івано-Франківська міська рада надіслала КП "Івано-Франківсьводоекотехпром" лист № 75-03/10 від 03.04.2026, в якому зазначила, що радою буде вжито всіх необхідних заходів для забезпечення поетапного погашення заборгованості, виходячи з фінансових можливостей територіальної громади (т. V, а.с. 77).

Виходячи з наданих суду копій платіжних інструкцій № 18 та № 19 від 10.04.2026, фінансовим управлінням Івано-Франківської міської ради здійснено погашення заборгованості за субкредитами відповідача в розмірі 2,5 млн грн за кожним з двох договорів субкредиту (т. V, а.с. 141-142).

Листом № 814/7542-14 від 27.04.2026 відповідач проінформував позивача про вжиття ним заходів з погашення заборгованості за субкредитами (т. V, а.с. 173-178).

Виходячи з наданих суду копій платіжних інструкцій № 32 та № 33 від 04.05.2026, фінансовим управлінням Івано-Франківської міської ради здійснено погашення заборгованості за субкредитами відповідача в розмірі 2,5 млн грн за кожним з двох договорів субкредиту (т. V, а.с. 207-210).

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При розгляді заяви щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків розтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав має бути доведена боржником.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення стане взагалі неможливим.

При цьому, інститут розстрочення виконання судового рішення спрямований на вжиття таких заходів, які б дозволили виконати боржнику судове рішення протягом певних проміжків часу у відповідних частинах.

Аналізуючи встановлені обставини, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що обсяг заборгованості відповідача за постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2026 у справі № 300/3816/25 становить 136135946,37 грн, тобто 136 млн грн. Натомість, як підтверджується звітом про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за 2025 рік, результат до оподаткування за 2025 рік 16,7 млн грн збитку. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до звіту про фінансовий стан (баланс) КП "Івано-Франківськводоекотехпром" станом на 31.12.2025, обсяг наявних у відповідача активів становить 586 млн грн, з них грошових коштів 10,2 млн грн станом на кінець звітного періоду. Таким чином, суд зважає на те, що обсяг заборгованості становить близько 25% обсягу всіх наявних у відповідача активів. З огляду на це, стягнення такої суми з відповідача може призвести до негативних економічних наслідків, зокрема до перебоїв у наданні послуг водопостачання споживачам та перешкод у виконанні інших зобов`язань відповідача. Суд зважає на те, що відповідач є об`єктом критичної інфраструктури та зазначає, що забезпечення стабільного функціонування даного суб`єкта має вагоме значення для функціонування територіальної громади.

Щодо доводів позивача про те, що Івано-Франківською міською радою виділено 174 млн грн для погашення кредитних зобов`язань, забезпечених місцевими гарантіями, яких більш ніж достатньо для погашення заборгованості відповідача, суд вважає за необхідне зазначити, що дана сума спрямована на погашення кредитних зобов`язань будь-яких суб`єктів, які були забезпечені місцевою гарантією Івано-Франківської міської ради. Водночас, позивачем не наводяться відомості про те, що таким суб`єктом є тільки відповідач. Таким чином, такі доводи позивача суд відхиляє з огляду на їх необґрунтованість.

Наявна у відповідача дебіторська заборгованість може сприяти виконанню рішення суду в даній справі, однак вжиття заходів щодо стягнення такої заборгованості потребує значних вкладень часу та зусиль, що не відповідатиме вимогам закону з виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2026, яка у зв`язку з набранням законної сили підлягає виконанню невідкладно.

Таким чином, суд вважає, що заявником доведено наявність обставин, що суттєво ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення, також в матеріалах справи наявні платіжні інструкції, які свідчать про часткове погашення наявної заборгованості після ухвалення постанови Восьмим апеляційним адміністративним судом. Крім того, факти часткового погашення заборгованості відповідачем фіксувалися і під час розгляду справи судом першої інстанції. Заявником підтверджено те, що від виконання рішення він не ухиляється та не уникає його виконання, а шукає способи погашення заборгованості, що, в свою чергу, є виявом добросовісності намірів заявника по виконанню зобов`язань щодо сплати податкового боргу.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 05 березня 2020 року по справі № 820/1509/17.

Водночас, при вирішенні питання про розстрочення виконання рішення судом враховано, що відмова у задоволенні заяви може призвести до негативних наслідків, зокрема, зупинення роботи підприємства, неможливості вносити своєчасно та в повному обсязі податки та інші обов`язкові платежі.

Стосовно посилання контролюючого органу на те, що відстрочення виконання рішення суду строком на один рік з дня ухвалення судового рішення про відстрочення виконання суперечить положенням частини п`ятої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 378 КАС України визначено, що відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

При цьому, суд зауважує, що приписами КАС України не передбачено можливості продовження чи поновлення такого строку, отже, він є присічним, та не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Юридична природа строків в адміністративному судочинстві полягає у тому, що вони є фундаментальною правовою категорією, оскільки визначають певні моменти, періоди, з настанням та закінченням яких пов`язані конкретні юридичні наслідки; мають вагоме практичне значення, що полягає у забезпеченні реалізації принципів правової визначеності та рівності учасників, їх дисциплінованості; виступають гарантією своєчасного судового захисту прав та інтересів осіб у публічно-правових спорах.

З огляду на вищезазначене, встановлення строків відстрочення виконання судового рішення у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу виконання прийнятого судового рішення не матиме невизначеної дії у часі. Тобто встановлений строк відстрочення виконання судового рішення сприяє уникненню ситуації правової невизначеності.

З урахуванням наведеного правового регулювання питання відстрочення виконання судового рішення, дослідивши та оцінивши надані сторонами пояснення і письмові докази, суд приходить до висновку, що відповідачем підтверджено факт перебування підприємства у важкому фінансовому становищі, що об`єктивно унеможливлює виконання ним постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2026 року, зважаючи на значну суму стягнуту з нього цим рішенням, а також того, що відповідач не ухиляється від виконання рішення та не уникає його виконання, а навпаки здійснює пошук способів погашення заборгованості, що в свою чергу є виявом добросовісності намірів заявника по виконанню зобов`язань щодо сплати податкового боргу.

Стосовно посилання третьої особи 1 на стороні позивача на пункт 13 статті 17 Бюджетного кодексу України, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 8 статті 17 Бюджетного кодексу України, у разі виконання державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) гарантійних зобов`язань перед кредиторами шляхом здійснення платежів за рахунок коштів державного (місцевого) бюджету або шляхом укладання з такими кредиторами договорів про реструктурування сум, повернення яких гарантовано, у суб`єктів господарювання, зобов`язання яких гарантовані, з моменту такого виконання виникає прострочена заборгованість перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за кредитами (позиками), залученими під державні (місцеві) гарантії, в обсязі фактичних витрат державного (місцевого) бюджету та/або таких реструктурованих сум, а до держави (Автономної Республіки Крим, обласної ради чи міської територіальної громади) переходять права кредитора та право вимагати від таких суб`єктів господарювання погашення заборгованості в установленому законом порядку, якщо такі права не були передбачені відповідними договорами.

Пунктом 9 статті 17 Бюджетного кодексу України визначено, що прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання податковими органами, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.

Відповідно до пункту 13 статті 17 Бюджетного кодексу України, забороняється реструктуризація заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) або під державні (місцеві) гарантії, за кредитами з бюджету, крім розстрочення її сплати під час санації такого суб`єкта господарювання за участю інвестора, який бере на себе солідарні зобов`язання щодо погашення такої заборгованості, на строк не більше трьох років на підставі договору, укладеного між таким суб`єктом господарювання, інвестором та податковим органом. При цьому сума пені, нарахована внаслідок невиконання позичальником таких зобов`язань на реструктуризовану суму заборгованості, списується.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд зазначає, що пункт 13 статті 17 Бюджетного кодексу України не підлягає застосуванню при розгляді заяви про відстрочення виконання судового рішення в порядку статті 378 КАС України, оскільки питання розстрочення або відстрочення рішення суду знаходяться в площині процесуального права. Натомість, вищевказані положення Бюджетного кодексу України стосуються виключно відносин контролюючого органу та суб`єкта господарювання щодо погашення заборгованості.

Інститут розстрочення та відстрочення податкового боргу платника податків, що регулюється статтею 100 Податкового кодексу України (надалі, також ПК України), є елементом процедури погашення податкового боргу платників податків в межах адміністрування податків та зборів як сукупності рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом (п.п.14.1.11 п.14.1 ст.14 ПК України), що узгоджується з визначеною у статті 1 сферою дії цього Кодексу.

Розстрочення/відстрочення виконання судового рішення (врегульоване КАС України) за самою своєю суттю відрізняється від розстрочення/відстрочення, передбаченого статтею 100 ПК України, вказані процедури реалізуються різними суб`єктами (відповідно судами та контролюючими органами) та за ініціативою різних осіб (розстрочення/відстрочення виконання судового рішення може відбуватись за заявою особи, яка бере участь у справі, сторони виконавчого провадження або за ініціативою суду, тоді як питання відстрочення/розстрочення податкового боргу може бути порушено виключно платником податків), а також різняться їх нормативним регулюванням (положення КАС України та ПК України).

Враховуючи наведене, суд вважає, що інститути розстрочення/відстрочення податкового боргу платника податків та розстрочення/відстрочення виконання судового рішення не можуть ототожнюватись, а відтак, розглядаючи питання розстрочення/відстрочення виконання судового рішення, слід застосовувати положення КАС України.

Вищевказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 06 вересня 2022 року у справі № П/811/904/17.

Враховуючи вищенаведене, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення заяви КП "Івано-Франківськводоекотехпром" про відстрочення виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року у справі № 300/3816/25 строком на один рік з дня її ухвалення, тобто до 17 березня 2027 року.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 248, 256, 370, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Клопотання відповідача про відстрочення виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року у адміністративній справі № 300/3816/25 за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Міністерство фінансів України та Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області до Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Івано-Франківська міська рада про стягнення боргу, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог на суму 136135946,37 гривень задовольнити.

2. Відстрочити виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року у адміністративній справі № 300/3816/25 строком на один рік з дня її ухвалення, тобто до 17 березня 2027 року.

3.1. Копію ухвали надіслати учасникам справи через підсистему "Електронний суд".

3.2. Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

4.1. Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

4.2. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

5. Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Главач І.А.

Ухвала складена в повному обсязі 13 травня 2026 р.