Справа № 380/17824/25
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2026-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 травня 2026 року

м. Київ

справа №380/17824/25

адміністративне провадження № К/990/17022/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Мацедонської В.Е., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про визнання протиправною бездіяльності, скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - В/ч НОМЕР_1 НГУ), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира В/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.08.2025 № 229 в частині продовження дії контракту про проходження військової служби в НГУ понад встановлені строки з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації сержанту ОСОБА_1 - начальнику військового наряду (командиру відділення) 1 відділення 1 патрульного взводу 3 патрульної роти 1 патрульного батальйону;

- визнати протиправною бездіяльність В/ч НОМЕР_1 НГУ щодо незвільнення військовослужбовця ОСОБА_1 із військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати В/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «ж» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.01.2026, адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасувати наказ В/ч НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 № 229 від 12.08.2025 в частині продовження ОСОБА_1 строку дії контракту про проходження військової служби в НГУ понад встановлені строки: з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації;

- зобов`язано В/ч НОМЕР_1 НГУ розглянути повторно рапорт ОСОБА_1 від 22.07.2025, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;

- у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, В/ч НОМЕР_1 НГУ, подано апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2026 апеляційну скаргу залишено без руху, запропоновано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання документа про сплату судового збору в розмірі 1816,80 грн, заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням підстав для його поновлення, з відповідними обґрунтуваннями та доказами причин пропуску такого строку.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2026 визнано неповажними наведені причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.01.2026 року у справі № 380/17824/25 та залишено клопотання про поновлення цього строку без задоволення, а у відкритті апеляційного провадження на вказане рішення суду першої інстанції відмовлено на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки у клопотанні про поновлення строку не наведено поважних причин значного пропуску строку на апеляційне оскарження.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції, В/ч НОМЕР_1 НГУ, звернулася через підсистему «Електронний Суд» до Верховного Суду (далі - Суд) із касаційною скаргою.

Ухвалою Суду від 23.04.2026 касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням про допущені судом апеляційної інстанції порушення конкретних норм процесуального права при його ухваленні, а також надання копій уточненої касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи, оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн.

Одночасно скаржнику роз`яснено, що у разі невиконання вимог статті 330 КАС України в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.

Частиною одинадцять статті 251 КАС України передбачено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Згідно пункту 2 частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення, за умови отримання відповідного повідомлення про його доставлення.

Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», електронний документ (ухвала суду про залишення касаційної скарги без руху від 23.04.2026) доставлена в Електронний кабінет В/ч НОМЕР_1 НГУ 23.04.2026 о 20 год 22 хв, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

30.04.2026 від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху через підсистему «Електронний суд» до Суду надійшла заява про усунення недоліків разом із уточненою касаційною скаргою та документом про сплату судового збору.

Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішення, матеріали уточненої касаційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України передбачено, що у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Частиною третьою статті 298 КАС України встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами). Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, що були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, суд виходить з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), що безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними та допустимими засобами доказування.

При вирішенні питання про поновлення строку, у межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, що слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, що він учиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

В уточненій касаційній скарзі В/ч НОМЕР_1 НГУ наголошує на неправильному застосуванні апеляційним судом норм процесуального права, зокрема частини дев`ятої статті 120 КАС України. Скаржник стверджує, що апеляційну скаргу було підписано в останній день строку - 23.02.2026, а наступного дня, 24 лютого, її передали до відділення зв`язку згідно з внутрішнім реєстром. На переконання заявника, затримка у фактичній реєстрації відправлення оператором до 02.03.2026 відбулася через об`єктивні причини, пов`язані із переукладанням договору з поштою, а не через дії самої військової частини.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що отримання оскаржуваного рішення в «Електронному суді» 23.01.2026 о 13:44 надавало скаржнику достатньо часу для вчасного оскарження.

Суд апеляційної інстанції зауважив, що посилання на складність організаційно-адміністративної діяльності та запровадження воєнного стану не є поважними причинами пропуску строку для військової частини, яка розташована поза зоною бойових дій.

Колегії судів апеляційної інстанції зазначила, що несвоєчасне подання скарги свідчить про неналежну організацію трудового процесу та внутрішнього документообігу, що є суб`єктивним чинником і не виправдовує порушення принципу правової визначеності. Оскільки скаржник не надав доказів наявності об`єктивних перешкод, у відкритті провадження було відмовлено.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, зокрема, і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

При поданні апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження суд повинен надати йому оцінку та вирішити шляхом визнання/невизнання причин пропуску такого строку поважними/неповажними.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Підхід до визначення категорії поважності причин пропуску процесуального строку окреслено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 9901/546/19, у якій акцентувалась увага й на тому, що нормами статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Проаналізувавши вищенаведені приписи процесуального закону, Велика Палата Верховного Суду підкреслювала, що ними чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні відповідного процесуального документу повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Колегія суддів зазначає, що поновлення строку не є обов`язком суду, а є предметом його оцінки (розсуду) залежно від встановлених обставин, доводів і доказів сторін.

Враховуючи те, що скаржник оскаржує ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі, зазначену в частині третій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження можуть бути неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Водночас скаржник належно не обґрунтовує неправильність застосування норм процесуального права при відмові у відкритті апеляційного провадження у справі.

Таким чином, скаржником не виконано вимоги ухвали Суду від 23.04.2026 про залишення касаційної скарги без руху в частині надання уточненої касаційної скарги із зазначенням про допущені судом апеляційної інстанції порушення конкретних норм процесуального права при його ухваленні.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

У пункті 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 169, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про визнання протиправною бездіяльності, скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Л.О. Єресько
В.Е. Мацедонська В.М. Соколов