Справа № 160/19017/25
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2026-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю.
30.06.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 30.06.2025 року через систему Електронний суд позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельне підприємство Золоті Ворота до Південно-Східної митниці, в якій позивач просить суд:
25.07.2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що відповідач не подав будь-якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин. Отже висновки, зазначені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими.
Згідно з положеннями ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступні обставини.
Про призначення перевірки та її терміни митницею повідомлено керівника ТОВ БП Золоті Ворота листом від 12.02.2025 №7.5-2/19- 02/13/910.
Перевірка проводилася з 14.02.2025 по 25.02.2025.
За результатами перевірки, з урахуванням встановленого порушення ТОВ БП Золоті Ворота вимог Закон України «Про Митний тариф України» від 19.10.2022 № 2697-ІХ (діяв на момент митного оформлення), вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності класифікації товарів відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД, вимог пункту 1 частини першої статті 257, частини першої статті 69 Митного кодексу, зазначеним підприємством порушено вимоги пункту 2 частини третьої статті 75 Митного кодексу.
Вході перевірки посадовими особами підприємства ТОВ БП Золоті Ворота письмових пояснень з порушеного питання не надано.
Під час перевірки відповідачем встановлено, що ТОВ БП Золоті Ворота діяло удавано, цілеспрямовано створивши умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом України, Митним кодексом України та Закону України «Про Митний тариф України», що зумовило визначення сум податкового зобов`язання. Таким чином, відповідно до пункту 123.2 статті 123 Податкового кодексу України вчинення ТОВ БП Золоті Ворота діянь, які зумовили визначення митним органом сум податкового зобов`язання, тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25% відсотків суми визначеного податкового зобов`язання.
Документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення ТОВ БП Золоті Ворота:
Відповідачем листом від 28.03.2025 № 7.5-2/19-02/13/1907 за результатами документальної невиїзної перевірки направлено ТОВ БП Золоті Ворота наступні податкові повідомлення-рішення:
19.06.2025 на адресу електронної пошти ТОВ БП Золоті Ворота надійшов лист від Південно-Східної митниці №7.5-01/19-02/13/3524 від 19.06.2025 «Про надання інформації», в якому повідомлялось про проведення документальної перевірки та про узгоджене грошове зобов`язання на загальну суму 33 303,35 грн.
Позивач стверджує, що з невідомих причин вищевказані документи, надані Дніпровською митницею, на поштову адресу не надходили. Наведене підтверджується копіями конвертів листів від Дніпровської митниці та трекінгами із сайту Укрпошта про відстеження поштових відправлень з номерами, зазначеними на конвертах листів від Дніпровської митниці.
Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та безпідставними, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень пункту 7 частини 1 статті 336 Митного кодексу митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Відповідно до ч. 1 ст. 345 Митного кодексу України (далі - МКУ) документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Положеннями МКУ визначено, що митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм МКУ, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно ч. 3 ст. 345 МКУ митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо:
1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;
2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;
3) правильності класифікації згідно з УКТЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;
4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;
5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.
Частиною 1 ст. 351 МКУ передбачено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Відповідно до ч. 2 ст. 351 МКУ документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:
1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;
2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Частинами 3-5 ст. 351 МКУ передбачено, що документальні невиїзні перевірки проводяться на підставі наказу митного органу. Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами митного органу в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки. Присутність уповноважених посадових осіб підприємства або громадянина, що перевіряється, під час проведення невиїзної документальної перевірки не обов`язкова.
Результати перевірок, відповідно до ст. 354 МКУ оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами митного органу та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Податкове повідомлення-рішення приймається керівником митного органу або його заступником з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству.
В акті перевірки зазначаються факти заниження і факти завищення податкових зобов`язань підприємства. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті про результати перевірки.
Про призначення перевірки та її терміни митницею повідомлено керівника ТОВ БП Золоті Ворота листом від 12.02.2025 №7.5-2/19- 02/13/910.
Перевірка проводилася з 14.02.2025 по 25.02.2025.
В ході проведення перевірки робочою групою встановлено наступне:
Керуючись пунктом 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу контролюючим органом проведено вивчення та аналіз відомостей, зазначених у електронних копіях митних декларацій типу ІМ 40 ДЕ. Згідно з частиною 1 статті 257 Митного кодексу, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до вимог частини 8 статті 257 Митного кодексу, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД (підпункт г пункту 5 частини 8 статті 257 Митного кодексу).
Відповідно до положень статті 69 Митного кодексу митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.
З метою забезпечення єдиного тлумачення і застосування УКТ ЗЕД, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 428 «Про затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності» в Україні запроваджено «Пояснення до УКТ ЗЕД побудовані на основі Пояснень до шостого видання Гармонізованої системи опису та кодування товарів 2017 року (Explanatory notes Harmonized commodity description and coding system. Sixth Edition (2017) World Customs Organization), консолідованих Пояснень до Комбінованої номенклатури Європейського Союзу (Explanatory Notes to the Combined Nomenclature of the European Union, Official Journal of the European Union, С 119, Volume 62, 29 March 2019), в яких коди товарів актуалізовані відповідно до Комбінованої номенклатури ЄС 2017 року та змін до Пояснень до Комбінованої номенклатури Європейського Союзу, які надруковані до 18 червня 2020 року в Офіційному журналі ЄС» (далі Пояснення до УКТ ЗЕД), та затверджені наказом Державної фіскальної служби України від від 14.07.2020 № 256 «Про затвердження Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності» (діяли з 14.07.2020 по 01.01.2023).
Пояснення до УКТЗЕД, ухвалені у формі рекомендацій, являють собою звичайне - правило поведінки (usage) без оформлення другої частині норми міжнародного права - юридичної обов`язковості (opinio juris), тобто, рекомендація - це акт м`якого права (soft law). Як наслідок, особливістю регулювання правовідносин за класифікацією товарів рекомендаційним актом є виникнення різних правових наслідків для митних органів і для декларанта. Декларант має право вибрати відповідний код товару, який буде їм заявлений при декларуванні, в тому числі, з урахуванням Пояснень до УКТЗЕД. При цьому, для всіх учасників відносин неприпустимо невмотивоване відхилення від Пояснень до УКТЗЕД. Ознакою мотивованого відхилення від класифікації згідно пояснень до УКТЗЕД є встановлення в конкретній ситуації об`єктивного критерію, який відрізняє товар, описаний в поясненнях до УКТЗЕД, від того, що класифікується.
Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТ ЗЕД, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД (далі - ОПІ), відповідних приміток до розділів та груп УКТ ЗЕД, текстового опису товарних позицій та тих характеристик товару, які є визначальними для класифікації.
Пояснення до УКТ ЗЕД містять тлумачення змісту позицій УКТ ЗЕД, терміни, короткі описи товарів і галузі можливого застосування цих товарів, класифікаційні ознаки та конкретні переліки товарів, що включені або виключені з тих чи інших товарних позицій, методи визначення різних характеристик товарів та іншу інформацію, як є необхідною для однозначного віднесення конкретного товару до певної товарної позиції УКТ ЗЕД.
Відповідно до Правила 1 ОПІ назви розділів, груп та підгруп наводяться лише для зручності користування. Для юридичних цілей класифікація товарів проводиться виходячи з найменувань товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і якщо такі тексти назв та примітки не вимагають іншого відповідно до таких положень.
Відповідно до Правила 6 ОПІ для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях повинна здійснюватися відповідно до найменувань останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених Правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього Правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не обумовлено інше.
Товар «Тентові покриття високої міцності, водонепроникні, з синтетичних волокон (поліетилен) без каркасу, тришарові (1-й шар - напівпрозора плівка з поліетилену; 2-й шар - тканина з синтетичних стрічкових ниток шириною 2-3 мм, полотняного переплетіння; 3-шар - напівпрозора плівка з поліетилену), в асортименті розмірів та щільності, всього 1560 штук. Призначені для захисту від сонця та атмосферних опадів». Виробник: BRADAS SP. Z O.O. Країна виробництва: КНР. Загальна митна вартість 295 339,51 грн. Товар оформлено за кодом УКТЗЕД 6306 12 00 00 з пільговою ставкою ввізного мита 5%.
Згідно пояснень до товарної позиції 6306 УКТЗЕД тентові, брезентові покриття переважно використовуються для запобігання псуванню від непогоди товарів, які зберігаються під відкритим небом або завантажені на судна, у вагони, вантажівки і т.д. Переважно тканини для них виготовляються з синтетичних або штучних волокон, з покриттям або без покриття, або з важкого чи досить важкого полотна (з конопель, джуту, льону чи бавовни). Ці покриття водонепроникні. Вони переважно бувають прямокутної форми з підрубленими краями і можуть бути оснащені отворами, шнурами, планками і т.д.
Полотно складається з трьох шарів:
1 шар-напівпрозора плівка з поліетилену, з вмістом інших добавок/домішок;
2 шар-тканина, що виготовлена з синтетичних стрічкових ниток (шириною 2-3мм), полотняного переплетення;
3 шар-напівпрозора плівка з поліетилену, з вмістом інших добавок/домішок.
(а) полімеризації органічних мономерів для виробництва таких полімерів, як поліаміди, поліефіри, поліолефіни чи поліуретани, або хімічної модифікаці полімерів, утворених за допомогою цього процесу (наприклад полівінілови спирт, отриманий внаслідок гідролізу полівінілацетату); або
(b) розчинення або хімічних перетворень природних органічних полімерів (наприклад целюлози) для отримання таких полімерів, як мідно-аміачне чи віскозне волокно, або хімічної модифікації природних органічних полімерів (наприклад, целюлози, казеїну та інших протеїнів або альгінової кислоти) для отримання таких полімерів, як ацетат целюлози або альгінати.
Терміни «синтетичні» та «штучні», що застосовуються до волокон, означають:
синтетичні волокна, визначені у пункті (а);
штучні волокна - у пункті (b).
Пласкі та аналогічні нитки товарної позиції 5404 або 5405 не вважаються синтетичними або штучними волокнами. Терміни «синтетичні» та «штучні» застосовуються у такому самому значенні до терміна «текстильні матеріали».
За результатами перевірки, з урахуванням встановленого порушення ТОВ БП Золоті Ворота вимог Закону України «Про Митний тариф України» від 19.10.2022 № 2697-IX (діяв на момент митного оформлення), вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності класифікації товарів відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД, вимог пункту 1 частини першої статті 257, частини першої статті 69 Митного кодексу, зазначеним підприємством порушено вимоги пункту 2 частини третьої статті 75 Митного кодексу.
Частиною другою статті 345 Митного кодексу України встановлено, що документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.
Згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених у Податковому кодексі України, не пізніше закінчення 1095 дня, зокрема, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації. Також підпунктом 102.3.2 пункту 102.3 статті 102 Податкового кодексу України зазначено, що відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого контролюючому органу згідно із законом та/або рішенням суду заборонено проводити перевірку (перевірки) платника податків.
Згідно з пунктом 102.9 статті 102 Податкового кодексу України, на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 289 Митного кодексу обов`язок із сплати митних платежів виникає після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання.
Відповідно до підпункту 54.3.6 статті 54 Податкового кодексу у разі, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях, митний орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: «виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів».
Відповідно до частини 8 статті 264 Митного кодексу, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Згідно з частиною 1 статті 257 Митного кодексу, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
З 1 серпня 2023 року набрав чинності Закон України від 30 червня 2023 року №3219- ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», яким пункт 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України доповнено новим підпунктом 69.37. Зазначеним підпунктом встановлено, що тимчасово, на період з 1 серпня 2023 року до припинення або скасування воєнного стану на території України, у разі сплати платником податків протягом 30 календарних днів з дня, наступного за днем отримання податкового повідомлення-рішення, суми податкового зобов`язання, нарахованого за результатами документальних перевірок, які були відновлені або розпочаті з 1 серпня 2023 року та завершені до дня припинення або скасування воєнного стану на території України, штрафні (фінансові) санкції (штрафи), нараховані на суму такого податкового зобов`язання, вважаються скасованими, а пеня не нараховується.
Таким чином, за дотримання умов, визначених підпунктом 69.37, платник податків, якому за наслідками документальної перевірки контролюючий орган визначив грошове зобов`язання, може сплатити лише визначену суму заниження податкового зобов`язання, без необхідності сплати штрафних санкцій та пені.
Позивачем вищевказаних вимог не виконано, суми податкового зобов`язання, нарахованого за результатом документальної перевірки протягом 30 календарних днів не сплачено.
У відповідності до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених Податкового кодексу України) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених Податковим кодексом України.
Відповідно до пункту 112.2 статті 112 Податкового кодексу України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Податкового кодексу України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Положення статей 109 та 112 Податкового кодексу України, характеризуючи діяння (бездіяльність) платника податків на вчинення податкового правопорушення як умисного, визначає умови які можуть свідчить про дані обставини, а саме цілеспрямоване створення умов, які не можуть мати іншої мети, крім як не виконання або не належне виконання вимог, встановлених законодавством України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
За результатами перевірки вбачається, що ТОВ БП Золоті Ворота діяло удавано, цілеспрямовано створивши умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом України, Митним кодексом України та Закону України «Про Митний тариф України», що зумовило визначення сум податкового зобов`язання.
Таким чином, відповідно до пункту 123.2 статті 123 Податкового кодексу України вчинення ТОВ БП Золоті Ворота діянь, які зумовили визначення митним органом сум податкового зобов`язання, тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25% відсотків суми визначеного податкового зобов`язання.
У відповідності до частини четвертої статті 354 МК України, керівник платника податків, що перевірявся (або уповноважена ним особа) протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем отримання акта, зобов`язаний повернути у Дніпровську митницю підписаний примірник акта перевірки.
У разі незгоди керівника платника податків (або уповноваженої ним особи) з висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті про результати перевірки, він зобов`язаний підписати акт із запереченнями (частина восьма статті 354 МК України).
Заперечення до акта перевірки подаються до контролюючого органу, який проводив перевірку, протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта перевірки для ознайомлення та підписання. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта про результати перевірки.
Заперечення або будь-які інші пояснення від позивача до митниці не надходили.
Згідно поштових повідомлень «Укрпошти» листи митниці від 28.02.2025 № 7.5-2/19- 02/13/1252 та від 28.03.2025 № 7.5-2/19-02/13/1907 повернуті у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Як вказує позивач у поданій до суду позовній заяві, оскільки ні на поштову, ні на електронну адресу ТОВ БП Золоті Ворота не надходили жодні листи від Південно-Східної митниці (накази, повідомлення про проведення перевірки, акти, податкові повідомлення-рішення тощо).
Стосовно таких доводів позивача, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що обов`язку контролюючого органу щодо повідомлення платника податків про проведення відповідної перевірки кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень, крім того, необізнаність платника з наказом про проведення перевірки через нехтування або ухилення від виконання такого обов`язку без поважних причин не може бути в подальшому розцінена на користь останнього (постанови Верховного Суду від 10.05.2022 у справі №804/2455/18, від 11.02.2021 у справі №802/549/16-а).
Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2021 року у справі №812/821/17 зазначив, що порядок вручення документів платнику податків, передбачений пунктом 42.2 статті 42 ПК України і встановлений законом спосіб не передбачає умови отримання (ознайомлення) документів, надісланих за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а лише передбачає факт їх надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Крім того, Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року (справа №810/3116/18) зазначено, що відповідно до пункту 42.2. статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Судом також зазначено, що постійне неотримання поштової кореспонденції, яка направляється контролюючим органом на адресу платника податків є зловживанням останнім правом платника податків бути повідомленим контролюючим органом щодо прийнятих стосовно нього рішень.
За таких обставин, з урахуванням направлення копій всіх документів щодо проведення перевірки та прийнятих за її результатами, митний орган дотримався вимоги ст. 42 ПК України (надіслано відповідні листи, наказ засобами поштового зв`язку на податкову адресу, яка зазначена в даних платника), а тому доводи позивача в цій частині є безпідставними.
Згідно із ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно із його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельне підприємство Золоті Ворота.
Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельне підприємство Золоті Ворота до Південно-Східної митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко