Справа № 640/26243/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП Плюс" на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП Плюс" до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СВП Плюс" звернулося до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві щодо скасування постанови №257 від 02.12.2019 про накладення штрафу у сумі 17000,00 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити позов. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції не досліджено та не надано належної оцінки доказам, обставинам справи та доводам позивача щодо невірного покладення відповідачем відповідальності у вигляді штрафних санкцій на позивача як на суб`єкта господарювання, що ввів в обіг мобільний телефон TECHNO T473. На переконання апелянта, покладення на нього відповідальності визначеної ч. 2 ст. 44 Закон № 2735-VI прямо протирічить положенням ч. 2 ст. 1, ст. 8 Закону № 2735-VI, ст. 1 Закону 124-VIII, та ч. 2 ст. 44 Закону № 2735-VI, оскільки згідно з нормами закону підставою для визначення позивача суб`єктом господарювання, який ввів в обіг Товар, є виключно відсутність інформації про Виробника Товару у органу ринкового нагляду або ненадання відповідної документації органу ринкового нагляду. Водночас, на маркуванні мобільного телефону TECHNO T473 наявна інформація про виробника та імпортера Товару. Апелянт зазначив, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач звертався до апелянта із запитом про надання документів, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач зазначив, що позивач відверто ігнорує вимоги пунктів 25 та 35 "Технічного регламенту радіообладнання", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 року № 355, відповідно до яких виробники повинні зазначити на радіообладнанні назву своєї компанії, зареєстровану торгову назву або зареєстровану торгову марку та поштову адресу, за якою з ними можна зв`язатися, або, якщо розмір або характер радіообладнання не дає змоги це зробити, - на упаковці радіообладнання або в супровідному документі. Відповідач наголосив, що позивач ні під час перевірки Головним управлінням, ні до суду, не надає жодних належних доказів неможливості зазначення інформації на самій продукції, оскільки законодавець визначив, що лише у разі неможливості така інформація зазначається на його пакуванні чи в документі, що супроводжує таке електрообладнання. Враховуючи викладене вище, відповідач зазначив, що під час перевірки діяв в межах та у спосіб передбачений законодавством України, а доводи позивача зазначені у скарзі є повністю безпідставними, необґрунтованими та такими, що гуртуються на помилковому розумінні законодавства.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив мотиви аналогічні тим, що зазначені в апеляційній скарзі.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що на виконання Секторального плану перевірок з ринкового нагляду на 2019 рік Держпродспоживслужби України ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві видано наказ від 03.06.2019 у №2688 про проведення планового заходу та направлення на проведення перевірки ТОВ "СВП Плюс" від 03.06.2019 №2176.

На підставі вищезазначеного наказу та направлення проведено планову перевірку характеристик продукції ТОВ "СВП Плюс", про що складено відповідний акт від 21.06.2019 №2688/98. У висновках Акту вказано, що при візуальному огляді маркування - стільникового телефону TECNO T473, д/в невідомо, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 (Зразок №3) та зарядного пристрою встановлено, що продукція не відповідає вимогам, зокрема, пунктам 25, 35 «Технічного регламенту радіообладнання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 №355, на обладнанні відсутнє найменування виробника, імпортера та їх поштові адреси (при можливості нанесення).

В ході перевірки ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві 21.06.2019 прийнято рішення про відбір зразків від 21.06.2019 №188 в кількості 7 одиниць продукції в двох екземплярах, на підставі якого складено Акт відбору зразків продукції від 21.06.2019 №188 у трьох примірниках, один з яких (зразок продукції №3 - стільниковий телефон TECNO T473, д/в невідомо, ІМЕІ 1: НОМЕР_1), разом з опломбованими (опечатаними) зразками продукції передано до ДП «Укрметртестстандарт» для проведення лабораторних досліджень відповідно до рішення про призначення експертизи (випробовування) від 21.06.2019 №188/43.

ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 21.06.2019 №188/14, яким тимчасово заборонено надання на ринку продукції, зазначеної в акті відбору зразків №188 від 21.06.2019, до закінчення проведення експертизи (випробування) (а.с.76).

24.09.2019 на адресу відповідача від ДП «Укрметртестстардарт» надійшли результати проведених лабораторних досліджень (випробування), які оформлені протоколом випробування №1365-5-2019 від 15.07.2019.

30.09.2019 посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві складено протокол про виявлене(і) порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» №2688/98.

ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві за результатами розгляду Акта перевірки характеристик продукції від 21.06.2019 №2688/98, протоколу про виявлене(і) порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 30.09.2019 №2688/98, на підставі пункту 2 частини другої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» прийняло постанову №257 від 02.12.2019, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17000,00 грн. Позивач вважаючи оскаржувану постанову протиправною та такою, що прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" під час перевірок характеристик продукції проводяться документальні перевірки, у разі необхідності - обстеження зразків продукції, а за наявності підстав вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, - відбір та експертиза (випробування) зразків продукції.

Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.

Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.

Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки.

Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та посвідчень (направлень) на проведення перевірки, що видаються та оформляються відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та посвідчення (направлення) видаються і оформляються невідкладно.

Перевірка характеристик продукції може бути невиїзною (за місцезнаходженням органу ринкового нагляду) або виїзною. У разі потреби органи ринкового нагляду для перевірки характеристик продукції можуть поєднувати невиїзні та виїзні перевірки.

Під час виїзної перевірки характеристик продукції може проводитися перевірка документів (їх копій) та інформації, зазначених у частині сьомій цієї статті, а також обстеження, відбір і експертиза (випробування) зразків продукції.

Виїзні перевірки характеристик продукції проводяться:1) у торговельних та складських приміщеннях суб`єктів господарювання; 2) у місцях використання продукції під час її монтажу та/або введення в експлуатацію (якщо відповідність продукції деяким встановленим вимогам може бути оцінена лише під час таких дій); 3) за місцем проведення ярмарку, виставки, показу або демонстрації продукції в інший спосіб; 4) у місцях зберігання під митним контролем продукції, митне оформлення якої призупинено за результатами контролю продукції.

Строк проведення виїзної перевірки характеристик продукції не може перевищувати у розповсюджувача цієї продукції двох робочих днів, у виробника такої продукції - трьох робочих днів.

За результатами перевірки характеристик продукції посадова особа, яка здійснює ринковий нагляд, складає акт відповідно до вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

В даному випадку відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем процедури проведення перевірки (проведення невиїзної перевірки замість виїзної), що може бути самостійною підставою для визнання протиправними результатів перевірки.

Щодо встановленого під час перевірки порушення позивачем норм чинного законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" встановлені вимоги - вимоги щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України, встановлені технічними регламентами; неналежне застосування знака відповідності технічним регламентам - порушення правил застосування і нанесення знака відповідності технічним регламентам, встановлених законодавством; національний знак відповідності - знак, що засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які на неї поширюються. Неналежне застосування Національного знака відповідності - порушення правил застосування і нанесення Національного знака відповідності, встановлених законами України, та виданих відповідно до них інших нормативно-правових актів, у тому числі технічних регламентів.

Частиною 1 ст.29 Закону України "Про технічні регламенти та оцінку відповідності" передбачено, що у випадках, визначених у технічних регламентах, які передбачають застосування процедур оцінки відповідності, на продукцію та/або на інші об`єкти, що визначені такими технічними регламентами (табличку з технічними даними, пакування, супровідні документи тощо), повинен наноситися знак відповідності технічним регламентам.

Нанесенням знака відповідності технічним регламентам на продукцію вважається також нанесення цього знака на будь-який інший, ніж сама продукція, об`єкт, який визначений у відповідному технічному регламенті.

Згідно положень пунктів 25 та 35 "Технічного регламенту рідообладнання", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 року №355, відповідно до яких виробники повинні зазначити на радіообладнанні назву своєї компанії, зареєстровану торгову назву або зареєстровану торгову марку та поштову адресу, за якою з ними можна зв`язатися, або, якщо розмір або характер радіообладнання не дає змоги це зробити, - на упаковці радіообладнання або в супровідному документі.

Зазначається лише одна адреса, за якою можна зв`язатися з виробником. Контактні дані наводяться відповідно до закону про порядок застосування мов.

Імпортери повинні зазначати на радіообладнанні своє найменування, зареєстроване комерційне найменування чи зареєстровану торговельну марку (знак для товарів і послуг) та контактну поштову адресу, а у разі, коли нанесення відповідної інформації неможливе, то - на пакуванні чи в документі, що супроводжує таке радіообладнання. Відповідно до пункту 1 Правил та умов нанесення знака відповідності технічним регламентам, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 року № 1184, знак відповідності технічним регламентам наноситься на продукцію або на її табличку з технічними даними таким чином, щоб він був видимим, розбірливим і незмивним. У разі якщо це є неможливим або невиправданим через характер продукції, знак відповідності наноситься на пакування та на супровідні документи, якщо такі документи передбачені відповідним технічним регламентом.

Слід зазначити, що вказані положення Постанови № 1184 стосовно нанесення знаку відповідності технічним регламентам повною мірою відповідають аналогічним положенням частини першої статті R12 глави R3 Рішення Європейського Парламенту та Ради ЄС від 9 липня 2008 року № 768/2008/ЄС про загальні рамки реалізації продукції та скасування Рішення Ради ЄС № 93/465/ЄЕС (далі - Рішення № 768/2008/ЄС), відповідно до якої маркування знаком "СЕ" наноситься на виріб або на табличку з технічними даними таким чином, щоб воно було добре видним, розбірливим та незмивним. Якщо характеристики продукції роблять таке нанесення неможливим або не виправданим, воно повинне наноситися на упакування і на супровідні документи, якщо чинне законодавство передбачає такі документи.

Відповідно до пункту 1 статті 56 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода про асоціацію), ратифікованою Законом України "Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони", Україна серед іншого зобов`язується дотримуватися принципів та практик, викладених в актуальних рішеннях та регламентах ЄС, зокрема у Рішенні № 768/2008/ЄС.

Отже, враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що виключно у разі коли це є неможливим або невиправданим через характер електрообладнання, знак відповідності технічним регламентам наноситься на пакування та на супровідні документи.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову відповідачем винесено за порушення вимог п.п. 25, 35 "Технічного регламенту радіообладнання", затвердженого Постановою КМУ від 24.05.2017 № 355, а саме на мобільному телефоні TECHNO T473, відсутнє найменування виробника, імпортера та їх поштові адреси (при можливості нанесення).

Суд першої інстанції правильно зазначив, що перевірці підлягала продукція, а саме: TECNO T473, д/в невідомо, ІМЕІ 1: НОМЕР_1, який має достатні розміри, відповідний матеріал та інші параметри, що дають можливість для зазначення видимої, розбірливої і незмивної інформації на самій продукції.

Належним доказом можливості нанесення необхідної інформації, що передбачена технічним регламентом, є фотоматеріали мобільного телефону TECNO T473, д/в невідомо, ІМЕІ 1: НОМЕР_1, з яких вбачається достатні розміри, відповідний матеріал та інші параметри, що в повній мірі дають можливість для зазначення видимої, розбірливої і незмивної інформації на самій продукції.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано ані до контролюючого органу, ані до суду відповідних доказів щодо неможливості розміщення інформації на самій продукції.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що доводи позивача стосовно того, що в цьому випадку інформація про виробника товару та імпортера може бути зазначена на пакуванні, є не підтвердженими належними доказами по справі.

Доводи позивача про те, постанова була винесена передчасно, а саме до можливості позивачу виконати рішення по вжиття обмежувальних коригувальних заходів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки постанова про накладення штрафних санкцій прийнята у зв`язку з порушенням вимог п. 2 ч. 2 статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції", а саме за введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, а не за фактом невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, як помилково вважає позивач.

В свою чергу, притягнення до відповідальності саме за невиконання рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів визначено частиною 4 ст. 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", на чому обґрунтовано зауважив суд першої інстанції.

Щодо доводів позивача про те, що він не є суб`єктом господарювання, що ввів в обіг мобільний телефон TECNO T473 , д/в невідомо, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 5 та ч. 6 статті 8 Закону №2735- I VI суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на вимогу органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати: 1) будь-який суб`єкт господарювання, який поставив їм відповідну продукцію; 2) будь-який суб`єкт господарювання, якому вони поставили відповідну продукцію.

Суб`єкти господарювання зобов`язані зберігати документацію, визначену в частині п`ятій цієї статті, протягом строку, встановленого відповідним технічним регламентом, а якщо такий строк технічним регламентом не встановлено: 1) виробник - протягом десяти років з дня введення ним відповідної продукції в обіг; 2) уповноважений представник, імпортер або розповсюджувач - протягом десяти років з дня одержання ним відповідної продукції.

Крім того, відповідно до ч. 7 вказаної статті 8 у разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом строку проведення перевірки не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.

В даній справі позивач ні до перевірки, ні до суду не надав документів (накладних, актів переміщення продукції, інше), які б могли ідентифікувати виробника та суб`єкта господарювання, який поставив їм продукцію, тому за результатами розгляду справи відповідачем було притягнуто позивача до відповідальності як особу, що ввела продукцію в обіг.

Враховуючи викладене у сукупності, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, які мають значення для її вирішення, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП Плюс"- залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Є.О.Сорочко

А.Ю. Коротких