Справа № 200/4969/25
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 травня 2026 року

м. Київ

справа №200/4969/25

адміністративне провадження № К/990/19804/26

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А.перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.11.2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2026 у справі № 200/4969/25 за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, в липні 2025 року Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому, враховуючи уточнення позовних вимог просило суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Донецький області щодо не здійснення коригування у інтегрованій картці платника податку Селидівського виробничого управління водопровідно каналізаційного господарства Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу () з єдиного соціального внеску дійсного стану зобов`язань зі сплати єдиного соціального внеску;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Донецький області внести зміни до інтегрованої картки платника податку Селидівського виробничого управління водопровідно каналізаційного господарства Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу () з єдиного соціального внеску шляхом виключення суми боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 2 157 673,64 грн станом на 31 липня 2019 року, на суму 1 329 776,74 грн станом на 30 листопада 2019 року, на суму 881 523,29 грн станом на 31 січня 2020 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.11.2025, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2026, позов задоволено.

Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.

До Верховного Суду 30.04.2026 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.11.2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2026 у справі № 200/4969/25.

Підставою касаційного оскарження скаржником зазначено пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України з посиланням на порушення судами норм процесуального права, зокрема ст.ст.90, 242 КАС України, а також неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме вимог пп. 87.9 ст.87 ПК України, ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VІ, без урахування висновків, викладених в постанові Верховного Суду у зразковій справі №812/292/18 від 30 березня 2018 року (відносно того, що Закон № 2464-VІ не скасовує обов`язків платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі), а також і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022 у справі № 9901/276/19, відносно загального визначення протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яка у даній справі з боку контролюючого органу відсутня.

Зокрема, в доводах касаційної скарги скаржник доводить суду касаційної інстанції, що у даній справі з боку контролюючого органу відсутня протиправна бездіяльність, оскільки ним на виконання судових рішень у справах №200/11142/19-а, №200/1853/20-а та №200/4075/20-а, які набрали законної сили, відкликані вимоги зі сплати єдиного внеску, тоді, як коригування інтегрованої картки платника контролюючим органом не передбачено.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зазначає, що відповідно пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1, частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку суду, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

До того ж, у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Повертаючись до зазначеної скаржником підстави касаційного оскарження, колегія суддів звертає увагу, що як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суди попередніх інстанцій встановили, що КП Компанія Вода Донбасу звернулося до Головного управління ДПС у Донецький області з заявою про коригування даних інтегрованої картки платника податків від 05.12.2024 року № 27.07-874, шляхом зменшення розміру боргу на суму скасованої частини боргу штрафів та пені відповідно до судових рішень у справах № 200/11142/19-а, № 200/1853/20-а та № 200/4075/20-а. Однак, листом від 03 січня 2025 року № 53/6/05-99-24-04-05 відповідач повідомив про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки в рішеннях Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/11142/19-а від 07 листопада 2019 року, справі № 200/1853/20-а від 28 квітня 2020 року, справі № 200/4075/20-а від 12 серпня 2020 року зазначено тільки про скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, без визначення інших зобов`язань щодо вчинення певних дій податковому органу.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій, враховуючи правові позиції Верховного Суду, викладені у подібних правовідносинах в постановах від 19.02.2019 у справі № 825/999/17, від 26.02.2019 у справі № 805/4374/15-а, від 30.11.2021 у справі № 300/3157/20, а також від 13.02.2018 у справі №816/2042/16, дійшли висновку про протиправну бездіяльність контролюючого органу та зобов`язали останнього внести відповідні коригування до інтегрованої картки платника, оскільки вимоги положення Порядку № 422 та Порядку № 5 (Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) свідчать про те, що у разі скасування вимоги про сплату недоїмки, контролюючий орган для забезпечення достовірності та повноти обліку платників податків, повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці платника податку дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Однак скаржником не наведено підстав щодо помилковості таких висновків судів попередніх інстанцій, враховуючи застосовані ними правові позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах, або необхідності відступу від такої практики Верховного Суду чи спростування подібності правовідносин у справах, а лише зазначено про необхідність врахування інших правових позиції Верховного Суду, без доведення подібності правовідносин у справах, що не є належним викладенням підстави касаційного оскарження, передбаченої п. 1 ч. 4 статті 328 КАС України, враховуючи водночас межі касаційного перегляду, визначені статтею 341 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

До того ж, колегія суддів звертає увагу, що посилаючись на порушення судами норм процесуального права скаржник не вказує відповідний пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України, а обґрунтування необхідності касаційного оскарження таким пунктом можливе лише у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт та частину статті 353 КАС України, однак скаржником відповідні норми КАС України не вказані та не обґрунтовані.

Тоді, як суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина 3 статті 334 КАС України).

Отже перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.11.2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2026 у справі № 200/4969/25, повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

І.А. Васильєва,

Суддя Верховного Суду