Справа № 520/1279/26
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 травня 2026 року № 520/1279/26

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 пов.,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61022, ) про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.01.2026 №/ пс43 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 12.01.2026 року (з наступного дня після виповнення 57 років);

-понесені судові витрати відповідно ЗУ Про судовий збір, судовий збір - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з урахуванням знижуючого коефіцієнту у разі подання позову засобами Електронний суд у розмірі 1064,96 грн - зобов`язати Відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області - компенсувати Позивачу у повному обсязі.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі.

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (далі Позивач), у зв`язку з досягнення 11.01.2026 (57 років) звернулася 06.01.2026 року через Портал Пенсійного фонду зі заявою про призначення пенсії на підставі наявності пільгового стажу, який надає право жінкам (працівникам за Списком №2) виходити на пенсію працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Заява Позивача від 06.01.2026 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах в порядку екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Харківській області (далі - Відповідач).

До заяви були надані всі необхідні відскановані документи у повному обсязі.

Відповідач Рішенням від 14.01.2026 №/пс43 відмовив Позивачу у призначенні пенсії і зазначив наступне:

«Вік заявника 56 років 11 місяць 25 днів.

Страховий стаж особи становить 36 років 11 місяців 24 дні.

Результати розгляду документів доданих до заяви:

До загального страхового стажу зараховано всі періоди роботи.

Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з недосягненням пенсійного віку передбаченого ч, 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов 'язкове державне пенсійне страхування». Право на отримання пенсійної виплати - 12.01.2029 році.

Позивачка не погоджується з Рішенням Відповідача, вважає його не правомірними та таким що підлягає скасуванню, а тому звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Щодо права позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах

Суд вказує, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Щодо посилання Відповідача у оскаржуваному рішенні на частину 1 статті 26 саме Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - закон №1058) .

Суд вказує, що відповідно п. З резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року за справою № 1-5/2018(746/15) застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б», «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-УІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць ;

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до записів Трудової книжки НОМЕР_2 від 05.10.1987, довідки з ПАО «Дружківського машинобудівного заводу» з інформацією про роботу на посадах за Списком №2 від 24.12.2020 № 23/125 24/12/2020 та даних ОК-5, Позивачка працювала до 01.04.2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, що відображені у Додатку №3 Довідника кодів для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, а саме:

Код підстави - ЗПЗО1Б1 (Працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам).

Період роботи на таких посадах за даними Трудової книжки, довідки та відомостей ОК-5:

Запис № 5 трудової книжки: 04.08.1998 року - Прийнята в механозбірковий цех №10 токарем ЧПУ 2 розряду (Наказ №153 від 03.08.1988 р)

Запис № 6 трудової книжки: 09.07.1990 - Переведена в цех металоконструкцій № 6 комплектувальником виробів і інструментів 2 розряду на час відпустки жінки у зв`язку з народженням дитини та догляду за ним (Наказ №1304 від 06.07.1990 р.)

Запис № 7 трудової книжки: 29.10.1990 - Переведена у відділ технічного контролю цех №6 контролером зварних робіт 2 розряду на час відпустки жінки у зв`язку з народженням дитини та догляду за ним (Наказ №1991 від 24.10.1990 р.)

Запис № 8 трудової книжки: 20.02.1991 - Переведена в цех металоконструкцій № 6 комплектувальником виробів та інструментів 2 розряду (Наказ №256 від 19.02.1991 р.)

Запис № 9 трудової книжки: 14.02.1992 - Переведена у той саме цех №6 учнем електрозварювальником ручної зварки (Наказ №250 від 13.02.1992 р.)

Запис № 10 трудової книжки: 23.06.1992 - Присвоєно 3 розряд електрозварювальника ручної зварки (Наказ № від 23.06.1992 р.)

Запис № 11 трудової книжки: 27.06.1995 - Звільнена за власним бажанням, ст. 38 Кзот України (Наказ №916 від 28.06.1995 р.)

Запис № 18 трудової книжки: 17.10.2007 - Прийнята у сталелетійний цех на посаду стерженщиком машинного формування 1 розряду (Наказ №642 від 17.10.2007 р.).

Запис № 19 трудової книжки: Перейменовано підприємство

Запис № 20 трудової книжки: 25.04.2013 - Присвоєно 2 розряд стерженщиком машинного формування (Наказ №89 від 30.04.2013 р.)

Запис № 21 трудової книжки: 03.12.2014 - Переведена у зовні цеха комірником (Наказ №201 від 16.12.2014 р.)

Починаючи з 2007 року, Відомості по спеціальному стажу зазначені у формі ОК-5, а Відомості до 2007 року зазначені у трудовій книжці і Довідці, що надана підприємством.

Таким чином, пільговий стаж за Списком №2 складає не менше 6 років 10 місяців. Пільговий стаж за періодами складає 6 років 10 місяців, зокрема:

з 14.02.1992 по 27.06.1995 - 3 роки 4 місяці 14 днів;

з 17.10.2007 по 31.12.2007 - 2 місяці 15 днів;

з 01.01.2008 по 31.12.2008 - 12 місяців;

з 01.01.2009 по 17.04.2009 - 3 місяці 17 днів;

з 01.01.2010 по 31.12.2010 - 12 місяців;

з 01.01.2011 по 15.12.2011 - 11 місяців 15 днів

Отже, на думку суду, у Позивачки наявні всі підстави для призначення пенсії на пільгових умовах, а саме Позивач входить до кола працівників які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи - жінкам). Таким чином так як Позивачу 11.01.2026 року виповнилося 57 років, а загальний вік виходу на пенсію складає 60 років, то таким чином при призначенні пенсії за віком, Відповідачем має бути зменшено вік на 3 роки, що відповідає статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788), а також п. З резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року за справою №1-5/2018(746/15).

Велика Палата Верховного Суду, в постанові від 03.11.2021 року у справі №360/3611/20, також вказала на те, що не погоджується з посиланням скаржника на абзац 2 пункту 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ГУ, відповідно до якого положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом №2148- VIII мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. На думку скаржника, це положення свідчить про обмеження сфери застосування Закону №1788-ХІІ відносинами, про які йдеться в цьому пункті. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що якби таким був намір законодавця, то він мав би виключити із Закону №1788-ХІІ всі інші положення, чого зроблено не було.

При цьому, в постанові від 03.11.2021 року у справі №360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що зміни до Закону №1058-ІУ (зокрема щодо доповнення його статтею 114) внесено Законом №2148-УШ від 03.10.2017 року, тобто раніше ухвалення КСУ Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 року. Тому відсутні підстави стверджувати про повторне запровадження правового регулювання, яке КСУ раніше визнав неконституційним. При цьому рішення КСУ про визнання неконституційними та втрату чинності положеннями одного закону не тягне втрату чинності положеннями іншого закону, який не був предметом конституційного контролю.

Також з приводу Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 перевіряючи статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону N° 1788 зі змінами, внесеними Законом N° 213, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.

Вказаними положеннями Закону N° 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 13, частиною другою статті 14, пунктами „б-„г статті 54 Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом N° 213 у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону N° 213 змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону N° 1788 у редакції до внесення змін Законом N° 213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року), запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття.

Конституційний суд України в рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визначається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах при цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий спосіб, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Окрім цього. Позивач звертає увагу на те, що у справах Щокін проти України (заяви № 23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та Серков проти України (заява № 39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі якості закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу якості закону. В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.01.2026 №/ пс43 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

Щодо вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 12.01.2026 року (з наступного дня після виповнення 57 років).

З системного аналізу положень ст.2 КАС України в кореспонденції з приписами ст.6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади та ст.8 Конституції України, якою запроваджений принцип верховенства права, слідує, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб`єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб`єкта владних повноважень, а правовим мотивуванням спірного рішення додатковими фактичними підставами, що не відповідає запровадженому ст. 6 Конституції України принципу розподілу державної влади та запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права. При цьому, суд зауважує, що приписи перелічених норм права встановлюють, що суд не має прав перебирати на себе функції органів державної влади, на які законами України покладені певні обов`язки, надані повноваження та віднесені до виключної компетенції такого суб`єкта.

Отже, суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України зазначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур (частина перша статті 124 Конституції України, частина друга статті 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Суд є конституційно визначеним державним інститутом, який правомочний захищати права і свободи людини і громадянина, завданням якого є здійснення правосуддя, забезпечення права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (стаття 55, розділ VIII Конституції України, стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"). Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що судом скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , а тому суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, заявлених позивачем, шляхом зобов`язання саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, частково підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2,,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61022, ) про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії -задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.01.2026 №/ пс43 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2,,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн.96 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.