Справа № 752/26780/24
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2026-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 травня 2026 року

м. Київ

справа №752/26780/24

адміністративне провадження №К/990/17328/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Соколова В.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лошкарьов Федір Анатолійович, на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 грудня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третьої особи - Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання рішення протиправним, визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, третьої особи - Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просила:

- визнати протиправним рішення Державної служби України з безпеки на транспорті (заяву вих. № 7361/3.7/14-24 від 06.06.2024) про примусове виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованому в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстраційне місце проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України № AA 00019239 від 30.04.2024;

- визнати виконавчий документ, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованому в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстраційне місце проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, № AA00019239 від 30.04.2024, таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з порушенням строків пред`явлення до виконання.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07.08.2025 позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправним рішення Державної служби України з безпеки на транспорті (заяву вих. № 7361/3.7/14-24 від 06.06.2024) про примусове виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованому в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстраційне місце проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, № AA 00019239 від 30.04.2024;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

11.08.2025 від ОСОБА_1 до Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України на користь останньої понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30.12.2025 заяву про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30.12.2025 залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лошкарьов Федір Анатолійович, звернулася через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду (далі - Суд) із касаційною скаргою.

У зв`язку з перебуванням у відрядженні судді Соколова В.М. з 02.05.2026 по 10.05.2026 (наказ голови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29.04.2026 № 1382/0/6-26) та судді Мельник-Томенко Ж.М. з 02.05.2026 по 10.05.2026 (наказ голови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.04.2026 № 1400/0/6-26), питання щодо відкриття касаційного провадження вирішується колегією суддів після повернення суддів з відрядження.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статті 330 КАС України, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без руху, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України передбачено, що у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що скаржник оскаржує ухвалу суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви позивачки про ухвалення додаткового судового рішення, після її перегляду в апеляційному порядку, зазначену в частині другій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених, зокрема у частині другій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (абзац 2 частини четвертої статті 328 КАС України).

Скаржниця належно не обґрунтовує наявність підстав для касаційного оскарження вказаних судових рішень, визначених у частині четвертій статті 328 КАС України (абзац 2). Натомість наводить доводи про те, що суди попередніх інстанцій неправильно встановили фактичні обставини справи та проігнорували докази, наявні у матеріалах справи, чим, на його думку, допустили порушення положень статті 242 КАС України.

Між тим варто зауважити, що як убачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, залишаючи без розгляду заяву позивачки про ухвалення додаткового судового рішення, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, установив, що протягом розгляду цієї адміністративної справи позивачка та її представник не заявляли клопотань про стягнення або про намір стягнути з відповідача витрати на правову допомогу із зазначенням поважних причин, через які докази на підтвердження таких витрат не можуть бути надані до вирішення справи по суті. Також представник позивачки не наводив в заяві про ухвалення додаткового рішення жодного обґрунтування щодо поважних причин з яких сторона позивачки не мала можливості вчасно подати до суду документи на підтвердження понесених судових витрат до вирішення справи по суті. Також суд указав, що у позовній заяві попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на правничу допомогу не наведений. За таких обставин суд першої інстанцій, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про наявність підстав для залишення без розгляду заяви позивачки про ухвалення додаткового судового рішення.

У касаційній скарзі позивачка наводить доводи щодо незгоди із встановленими фактичними обставинами справи, водночас, як зазначено вище, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині другій статті 328 КАС України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (абзац 2 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, положенням частини четвертої статті 330 КАС України передбачено, що до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

У касаційній скарзі скаржниця подала клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої та частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» та стверджує, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивачки - фізичної особи за попередній календарний рік.

Вирішуючи питання щодо звільнення скаржниці від сплати судового збору Суд виходить із наступного.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Питання, пов`язані із розміром ставок судового збору, порядком сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються Законом України «Про судовий збір».

Підпунктом 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під дію зазначеної норми підпадають ухвали місцевих адміністративних судів, визначені частиною другої статті 328 КАС України, та прийняті за результатом їх апеляційного перегляду постанови апеляційних адміністративних судів, а також ухвали апеляційних адміністративних судів, наведені в частині третій зазначеної норми процесуального закону.

Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» установлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 01.01.2026 встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3328,00 грн.

Отже розмір судового збору за подання цієї касаційної скарги становить 3328,00 грн.

З урахуванням того, що касаційна скарга подана в електронній формі, тому розмір судового збору з пониженням становить 2662,40 грн (3328,00 грн * 0,8).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У клопотанні про звільнення від сплати судового збору скаржниця стверджує, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік.

Водночас, як убачається із доданих до касаційної скарги відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків на запит у електронному вигляді від 16.04.2026, ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за період з січня 2025 по грудень 2025 року отримала суму доходу 112 381,44 грн. Отже, розмір судового збору за подання до адміністративного суду касаційної інстанції на ухвалу суду у цій справі - 2662,40 грн не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивачки за попередній календарний рік.

Інших підстав для звільнення від сплати судового збору скаржниця не вказала.

За таких обстави клопотання ОСОБА_2 про звільнення її від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої та частини другої статті 2 Закону України «Про сплату судового збору» не підлягає задоволенню.

Відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням про допущені судами попередніх інстанцій порушення конкретних норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, а також надання копій уточненої касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи та документа про сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись частиною 4 статті 330, статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 грудня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року у справі 752/26780/24.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якї діє адвокат Лошкарьов Федір Анатолійович, на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 грудня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року - залишити без руху.

Надати скаржниці строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Недоліки необхідно усунути шляхом подання до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:

1) уточненої касаційної скарги із зазначенням про допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення конкретних норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, а також надання копій уточненої касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи;

2) оригіналу документа про сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»); призначення платежу - *;101;___(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом _____ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскарження справи) по справі _____(Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд) (назва суду, де розглядається справа)) або доказів наявності підстав для звільнення від сплати судового збору.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

В.М. Соколов

Ж.М. Мельник-Томенко ,

Судді Верховного Суду