Справа № 520/29278/25
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 травня 2026 року

м. Київ

справа № 520/29278/25

адміністративне провадження № К/990/17460/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів: Желєзного І.В., Соколова В.М.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2026 у справі №520/29278/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національної поліції України, в якому просив визнати бездіяльність Національної поліції України у вирішенні питання подальшого проходження служби полковника поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_2) протиправною.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

17.12.2025 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 14.03.2023 № 1054/55/119/01 -2023 та невирішення питання подальшого проходження служби в органах Національної поліції України полковника поліції ОСОБА_1 (№ НОМЕР_1);

- зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України розглянути рапорт ОСОБА_1 від 14.03.2023 № 1054/55/119/01-2023;

- скасувати наказ начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 390 о/с від 05.07.2023 про звільнення зі служби в поліції полковника поліції ОСОБА_1 , начальника управління стратегічних розслідувань у Харківській області;

- поновити полковника поліції ОСОБА_1 (№ НОМЕР_1) на посаді начальника управління стратегічних розслідувань у Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 . Вилучено з кола відповідачів Національну поліцію України. Визначено відповідачем по справі Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України.

02.01.2026 до суду від Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 заяву Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною залишено без задоволення.

Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України оскаржив указане рішення суду першої інстанції до апеляційного суду.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2026 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 на підставі пункту 1 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погодившись із ухвалою суду апеляційної інстанції, 17.04.2026 Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України через підсистему «Електронний Суд» подав касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 01.05.2026 зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі.

07.05.2026 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію про сплату судового збору.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції, керуючись пунктом 1 частини першої статті 299 КАС України, виснував, що відповідачем подано апеляційну скаргу на ухвалу, яка не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Положеннями статті 294 КАС України передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 1) забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 2) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови у забезпеченні позову, відмови у заміні заходу забезпечення позову або скасуванні забезпечення позову; 3) повернення заяви позивачеві (заявникові); 4) відмови у відкритті провадження у справі; 6) передачі справи на розгляд іншого суду; 7) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 8) затвердження умов примирення сторін; 9) призначення експертизи; 10) визначення розміру судових витрат; 11) зупинення провадження у справі; 12) залишення позову (заяви) без розгляду; 13) закриття провадження у справі; 14) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; 15) відмови ухвалити додаткове рішення; 16) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; 17) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 18) відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; 19) відстрочення і розстрочення, зміни або встановлення способу і порядку виконання судового рішення; 20) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 21) повороту виконання рішення суду або відмови у повороті виконання рішення; 22) внесення чи відмови у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмови у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 23) окрема ухвала; 24) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 25) накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу; 26) відмови у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження; 27) відновлення або відмови у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження; 28) залишення без задоволення заяви, поданої в порядку, визначеному статтею 383 цього Кодексу; 29) відмови у задоволенні заяви про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення; 30) прийняття або відмови у прийнятті звіту суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення.

Системне тлумачення положень частини першої статті 294 КАС України дає підстави для висновку, що законодавець використав різні конструкції, визначаючи перелік ухвал, зокрема, в одних випадках вживається слово: "відмови" (пункти 1, 2, 4, 7, 14, 15, 16, 17, 18, 21, 22, 26, 27,29), а в інших - вказується на сутність процесуального рішення (пункти 3, 6, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 19, 20, 23, 24, 25).

Водночас обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 294 КАС України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Суд апеляційної інстанції, покликаючись на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 520/10/20, зазначив, що за правилами частини третьої статті 293 КАС України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Отже, незгода із такою ухвалою суду першої інстанції може бути висловлена заявником в обґрунтуванні вимог апеляційної скарги особи на судове рішення суду першої інстанції, ухвалене по суті позовних вимог.

Конституційний Суд України, зокрема, вказав, що заперечення на ухвали, які не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Це положення слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац 5 пункту 3.2. рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року у справі № 3-рп/2010).

Учасники справи мають реалізовувати право на апеляційне оскарження у порядку, визначеному процесуальним законом, утримуючись від зловживання процесуальними правами, зокрема шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу, яка не підлягає апеляційному оскарженню до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від такого рішення.

Досліджуючи електронні матеріали справи, апеляційний суд убачав, що Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України не погоджується з ухвалою суду першої інстанції про залишення без задоволення його заяви про залишення без розгляду позовної заяви у справі № 520/29278/25.

Водночас суд апеляційної інстанції зазначив, що системний аналіз положень КАС України свідчить, що законодавцем передбачено можливість апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про залишення позову (заяви) без розгляду (пункт 12 статті 294 КАС України), тоді як право на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про залишення позову (заяви) без розгляду процесуальним законом не передбачено.

Аналізуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що з аналізу положень статті 294 КАС України випливає, що оскарженню підлягає судове рішення (ухвала), яким на якийсь певний час припиняється рух правовстановлювальних, правозобов`язальних чи будь-яких інших значимих дій у справі [див. ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2023 у справі № 990/124/22].

Коли ж ухвалюється судове рішення, зокрема як у цій справі, про залишення без задоволення заяви про залишення позовної заяви без розгляду, після якого рух справи не зупиняється і не створюється перешкод для здійснення провадження у ній, то таке рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Тобто оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду по суті спору. Аргументи учасників процесу стосовно наявності підстав для закриття провадження у справі мають розглядатися судом, якому такі аргументи заявлені.

Установлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема, права на апеляційне оскарження ухвал про залишення без задоволення заяви про залишення позовної заяви без розгляду), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у статті 294 КАС України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом.

Зважаючи на викладене, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у цій справі суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права, оскільки Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України оскаржив у апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 329, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2026 у справі №520/29278/25.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко І.В. Желєзний В.М. Соколов