Справа № 600/2252/26-а
Суддя: Сіжук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 травня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/2252/26-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Сіжук О.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и Л А:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з такими позовними вимогами: про визнання протиправними та скасування рішення про перерахунок пенсії №48 від 20.01.2026 та від 08.04.2026, а також рішення про відмову в перерахунку пенсії від 10.04.2026, прийняті територіальними органами Пенсійного фонду України, в частині зменшення розміру щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 №656, у зв`язку з нарахуванням надбавки на непрацездатного члена сім`ї; зобов`язання здійснити з 01.01.2026 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, шляхом нарахування та виплати надбавки на непрацездатного члена сім`ї у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як самостійної складової пенсійної виплати понад гарантований мінімальний розмір пенсійних виплат (державної адресної допомоги), визначений Постановою КМУ від 28.07.2010 №656, без зменшення розміру такої державної адресної допомоги на суму встановленої надбавки на утриманця.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши наявність передумов та існування правових підстав для відкриття провадження в адміністративній справі, визначених пунктом 3 частини першої статті 171 КАС України, суддя зазначає наступне.

Згідно з пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, відповідно до частини першої статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Відповідачем є суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача (пункт 9 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно із частиною четвертою статті 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Суддя зазначає, що позивач просить суд, зокрема: визнати протиправним та скасувати рішення про перерахунок пенсії №48 від 20.01.2026 та від 08.04.2026, а також рішення про відмову в перерахунку пенсії від 10.04.2026.

Дослідженням змісту рішення №48 від 10.04.2026 суддею встановлено, що таке прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області.

Однак, позивачем не вказано в суб`єктному складі учасників справи Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області в якості відповідача.

Згідно з пунктами 5, 8 частини п`ятої статті 160 КАС України позовна заява має містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до частини четвертої статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною першою статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина перша статті 78 КАС України).

Згідно із частинами першою та другою статті і 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідно до частин першою та другої статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Як слідує із змісту позовних вимог, позивач не погоджується із рішенням про перерахунок пенсії №48 від 20.01.2026 та від 08.04.2026, а також рішенням про відмову в перерахунку пенсії від 10.04.2026.

Дослідженням матеріалів позовної заяви, суддею встановлено, що позивачем додано до позовної заяви тільки рішення №48 від 10.04.2026, в той час як рішення від 20.01.2026 та від 08.04.2026 до матеріалів позовної заяви не додано та не зазначено причини неможливості їх подання.

Частиною третьою статті 161 КАС України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI).

Судовий збір згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно статті 9 Закону № 3674-VI суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Розміри ставок судового збору визначено статтею 4 цього Закону.

Так, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем - ставка судового збору становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, а майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзаців першого та другого частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно частини третьої статті 4 Закону №3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» установлено з 01.01.2026 прожитковий мінімум для працездатних осіб на рівні 3328,00 грн.

Суддею встановлено, що позовна заява містить три вимоги немайнового характеру, а саме: 1). визнання протиправним та скасування рішення про перерахунок пенсії №48 від 20.01.2026; 2) визнання протиправним та скасування рішення про перерахунок пенсії №48 від 08.04.2026; 3) визнання протиправним та скасування рішення про перерахунок пенсії №48 від 10.04.2026.

Таким чином, розмір судового збору за три вимоги немайнового характеру становить 3197,28 грн (1332,20 х 3 х 0,8).

Однак, як слідує із матеріалів позовної заяви, позивачем до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору.

Натомість, у поданій позовній заяві позивачем зазначено, що він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону №3674-VI.

Суддя зазначає, що статтею 5 Закону №3674-VI визначено вичерпний перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору.

Пунктом 8 частини першої статті 5 Закону №3674-VI визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

На підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору за вищезазначеним пунктом позивачем до матеріалів позовної заяви долучено посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 19.10.2023, з якого встановлено, що позивач є особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни-осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Згідно пункту 2 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

При цьому, особи з інвалідністю 3 групи, які мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни третьої групи, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у встановленому порядку не прирівнюються до осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни.

Тобто, від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону №3674-VI звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи, а не особи з інвалідністю 3 групи, які мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни третьої групи.

Позивачем не надано суду доказів стосовно того, що саме він є особою з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та членом сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, або є прирівняною до зазначених осіб у встановленому порядку особи.

Своєю чергою за змістом статті 5 Закону №3674-VI пільг щодо сплати судового збору для інвалідів 3 групи, ветеранів війни - інвалідів війни не встановлено.

Отже, положення пункту 8 частини першої статті 5 Закону №3674-VI не розповсюджуються на позивача.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, у суду відсутні підстави вважати, що позивач підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону №3674-VI.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в ухвалі від 29.01.2025 у справі №340/5507/24.

Доказів наявності у позивача пільг щодо сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону №3674-VI до позову не долучено.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, відсутні підстави вважати, що позивач підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону №3674-VI.

Згідно із частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, її належить залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у цей строк необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом подання (надіслання) до суду: позовної заяви із зазначенням у суб`єктному складі Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області в якості відповідача; належним чином засвідчених копій оскаржуваних рішень про перерахунок пенсії №48 від 20.01.2026 та від 08.04.2026, а також належних та допустимих доказів сплати судового збору в розмірі 3197,28 грн, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 248 КАС України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Сіжук Ольга Володимирівна