Справа № 420/37482/25
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2026-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

12 травня 2026 року

м. Київ

справа №420/37482/25

адміністративне провадження №К/990/20093/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Берназюка Я.О., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2026 у справі №420/37482/25 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанови та рішення, стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області (далі - відповідач, ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 09.10.2025 №152 про накладення штрафу у розмірі 17000 грн та стягнення моральної шкоди у розмірі 100 тис грн.

21.11.2025 позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог шляхом викладення позовних вимог наступним чином:

визнати протиправною та скасувати постанову ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області від 09.10.2025 №152 про накладення штрафу у розмірі 17000 грн;

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області від 03.10.2025 №51 про внесення змін до рішення;

стягнути з ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області на користь позивача завдану протиправними діями моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 26.11.2025 прийняв до розгляду заяву про збільшення позовних вимог від 21.11.2025.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 14.01.2026, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2026, позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного Управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 03.10.2025 №51 про внесення змін до рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 25.07.2025 №375 шляхом продовження до 20.01.2026 терміну виконання рішення та терміну письмового повідомлення органу ринкового нагляду про виконання цього рішення до 20.01.2026. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, позивач оскаржив їх у касаційному порядку, просив їх скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Підставою касаційного оскарження судових рішень попередніх інстанцій, скаржник визначає положення пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

На обґрунтування цієї підстави скаржник посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень частини п`ятої статті 23-1, частини сьомої статті 33, 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 №2735-VI (далі - Закон №2735-VI) без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах:

від 14.07.2020 у справі №808/1485/16, від 31.07.2020 у справі №815/4129/17, від 31.03.2021 у справі №676/752/17 у яких наведено про те, що плановий чи позаплановий захід повинен здійснюватися у присутності керівника або уповноваженої особи суб`єкта господарювання і посадові особи контролюючого органу повинні вжити усі можливі заходи для встановлення особи керівника суб`єкта господарювання або його уповноваженої особи, повідомлення його про проведення перевірки будь-яким доступним способом;

від 11.02.2025 у справі №340/1859/22 у якій Суд дійшов висновку, що усунення порушення прямо залежить від чіткого визначення суб`єктом владних повноважень конкретного заходу, яких слід вжити суб`єкту господарювання для усунення порушень;

від 19.01.2023 у справі №520/6006/21 у якій наведено, що вилучення з обігу продукції, направлення повідомлення постачальнику з вимогою привести продукцію у відповідність та надання органу ринкового нагляду повідомлення з детальним описом цих дій є належним виконанням рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.

Скаржник посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень частини першої статті 9 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 02.12.2020 №2736-VI (далі - Закон №2736-VI) без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07.09.2022 у справі №440/539/21, від 16.09.2024 у справі №160/7457/21 у яких Суд дійшов висновку, що Закон не обмежує розповсюджувача у виборі способів взаємодії з учасниками ланцюга постачання з метою усунення формальної невідповідності.

Одночасно, як на підставу касаційного оскарження, скаржник покликається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що на даний час відсутній усталений правовий висновок та однозначний підхід Верховного Суду щодо правильного застосування положень пункту третього частини четвертої статті 44 Закону №2735-VI, стосовно того, чи є вилучення продукції з обігу шляхом утилізації належним виконанням рішення органу ринкового нагляду; чи може суб`єкт господарювання нести відповідальність за неповне виконання рішення органу ринкового нагляду, виконання якого залежить від дій третіх осіб; чи допускається притягнення до відповідальності за відсутності вини суб`єкта господарювання та фактичного усунення ним ризиків для споживачів шляхом повного виведення продукції з обігу; чи є порушення проведення перевірки, допущені відповідачем, формальними, або такими, що тягнуть недійсність її результатів.

У касаційній скарзі скаржник, окрім наведеного, покликається на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України і зауважує, що ця справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес, оскільки стосується меж втручання держави у господарську діяльність, стандартів здійснення державного ринкового нагляду та гарантій захисту прав суб`єктів малого та середнього бізнесу.

Також у якості підстави касаційного оскарження рішення суду першої та апеляційної інстанції скаржник покликається на частини другу і третю статті 353 КАС України та зазначає, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення не встановив фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та не дослідив зібрані у справі докази, відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України.

Наведені аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підстави на яких подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд судових рішень попередніх інстанцій.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підстави на яких подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів вважає за необхідне здійснити касаційний перегляд судових рішень попередніх інстанцій у цій справі.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Перешкоди для прийняття касаційної скарги до провадження Верховним Судом та відкриття касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 330, 334 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2026 у справі №420/37482/25.

Витребувати з Одеського окружного адміністративного суду справу №420/37482/25.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя О.П. Стародуб