Справа № 460/1373/25
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2026-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 травня 2026 року

м. Київ

справа №460/1373/25

адміністративне провадження № К/990/10578/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Шишова О.О., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2026 у справі №460/1373/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 09.03.2026 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2026 у справі №460/1373/25.

Ухвалою Верховного Суду від 19.03.2026 касаційну скаргу залишено без руху, встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом належного викладення підстав касаційного оскарження, сплати судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 5 914,12 грн та надання оригіналу платіжного документа.

На виконання вимог вказаної ухвали контролюючим органом надіслано уточнену касаційну скаргу, в якій підставою касаційного оскарження визначено п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України фактично з тим самим обґрунтуванням, як і в поданій касаційній скарзі (по п. 1, 2 ч. 4 ст. 328 КАС України), та заявлено клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору на тридцять днів, яке обґрунтовано воєнним станом на території України, а також відсутністю коштів на рахунках ГУ ДПС у Рівненській області згідно КЕКВ 2800 для сплати судового збору, що підтверджено випискою з рахунку від 02.03.2026 («судовий збір» - залишок коштів 472,39 грн).

Ухвалою Верховного Суду від 16.04.2026 задоволено вищенаведене клопотання і продовжено Головному управління ДПС у Рівненській області строк для усунення недоліків касаційної скарги на десять днів з дня отримання копії даної ухвали, шляхом належного викладення підстав касаційного оскарження, сплати судового збору та надання оригіналу платіжного документа.

На виконання вищенаведеної ухвали суду, скаржником надіслано уточнену касаційну скаргу, в якій підставою касаційного оскарження зазначено п. 3 ч. 4 статті 328 КАС України з посиланням на неправильне застосування судами пп. «ж» пп. 266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України, та відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування цієї норми у випадку, коли право на пільгу заявляє фізична особа-підприємець, чий основний вид економічної діяльності не належить до сектора сільського господарства, а об`єкти нерухомості використовуються не за їх спеціалізованим функціональним призначенням.

За доводами скаржника, судом апеляційної інстанції залишено без уваги ключові доводи відповідача, що визначальним при застосуванні пільги для визначення податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, зокрема пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК, є виконання таких умов: власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником; таке майно не здається в оренду чи лізинг.

Також, підставою касаційного оскарження скаржником вказано п. 4 ч. 4 статті 328 КАС України з посиланням на те, що у межах цієї справи суд апеляційної інстанції не дотримався обов`язку із безпосереднього, всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, а також правової оцінки усім доводам учасників справи.

Крім цього, скаржником заявлено клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору на тридцять днів, яке обґрунтовано воєнним станом на території України, а також відсутністю коштів на рахунках ГУ ДПС у Рівненській області згідно КЕКВ 2800 для сплати судового збору, що підтверджено випискою з рахунку від 03.04.2026 ("судовий збір" - залишок коштів 0 грн).

Вирішуючи питання про можливість відкриття касаційного провадження за поданою скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Так, продовжуючи скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги в частині належного викладення підстав касаційного оскарження, судом зазначалось, що як встановлено зі змісту оскаржуваних рішень, суди попередніх інстанцій, проаналізувавши подані в сукупності сторонами докази, а також врахувавши правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду, викладені у постановах від 21.05.2024 у справі №600/5153/23-а, від 27.06.2025 у справі №821/415/18, від 18.09.2025 у справі №340/4394/24, від 04.03.2021 у справі №500/2782/18 дійшли висновків, що нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності, не є об`єктами оподаткування, відповідно до пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

При цьому оцінюючі докази у справі, судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем до матеріалів справи додано довідку від 28.01.2025, що він в 2023 році будівлі курятників в селі Кораблище Дубенського району Рівненської області використовував для забезпечення здійснення сільськогосподарської діяльності, у тому числі для розміщення там вирощених зернових культур, посівного матеріалу, зберігання техніки, обладнання, інструментів тощо. При цьому зазначені нежитлові сільськогосподарські будівлі в оренду, лізинг, позичку не передавалися (зворотнього відповідачем не доведено).

Крім того, на виконання протокольної ухвали суду про витребування доказів, представником позивача подано апеляційному суду акт про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин від 16.10.2023, витяг про реєстрацію позивача у державному аграрному реєстрі, Інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки (інформація про наявність посівних площ), акт приймання передачі майна на отримання позивачем добрив азотно-фосфатно-калійно-сірчаних, акти витрат насіння та садівного матеріалу за 22.09.2022 та 20.04.2023, товарно-транспортні накладні, згідно яких пшениця озима з поля перевозилась саме за адресою приміщень, за які позивачу нараховано спірні податки (вул. Сонячна, 4-9, с. Кораблище, Дубенський район, Рівненська область), книги складського обліку, а також свідоцтво про реєстрацію сільськогосподарської техніки (трактор колісний). Наведені докази за висновками суду апеляційної інстанції повністю підтверджують використання приміщень, за які позивачу нараховано спірні податки (за адресою: вул. Сонячна, 4-9, с. Кораблище, Дубенський район, Рівненська область) як складські приміщення для зберігання пшениці та сої.

Проте доводами касаційної скарги не спростовано правильність таких висновків судів, враховуючи застосовані судами правові позиції Верховного Суду, а фактично зазначені скаржником нові підстави касаційного оскарження зводяться до незгоди з наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами та переоцінки доказів у справі, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження і виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 341 КАС України.

Тоді, як враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Повертаючись до заявленого скаржником клопотання про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Приймаючи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не є поважною причиною при вирішенні питання про поновлення чи продовження строку, встановленого законом або судом.

Відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Однак клопотання скаржника про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору, є ідентичним попередньо поданому клопотанню, розгляд якого вже слугував підставою для продовження ухвалою суду від 16.04.2026 процесуального строку скаржнику на усунення недоліків даної касаційної скарги, які в свою чергу не усунуті скаржником як в частині сплати судового збору, так і в частині викладення підстав касаційного оскарження.

Відповідно до частини 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно положень пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги, які були підставою для залишення її без руху.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 169, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Рівненській області про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2026 у справі №460/1373/25, повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Судді І.А. Васильєва
О.О. Шишов М.М. Яковенко