Справа № 380/18926/25
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 травня 2026 року

м. Київ

справа №380/18926/25

адміністративне провадження №К/990/19053/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желєзного І.В.,

суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2026 року у справі № 380/18926/25 за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року задоволено позов частково.

Визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону щодо незарахування у стаж роботи позивача , що дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років, пільгової вислуги за період безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на територіях Луганської та Донецької областей з 08 вересня 2014 року по 25 грудня 2014 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби.

Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Західного регіону зарахувати у стаж роботи позивача, що дає право на одержання щомісячної надбавки за вислугу років, пільгової вислуги за період йог безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на територіях Луганської та Донецької областей з 08 вересня 2014 року по 25 грудня 2014 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби.

Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Західного регіону здійснити перерахунок та виплату заробітної плати позивачу за час роботи у Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Західного регіону та Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Західного регіону у період: до 19 липня 2022 року та, починаючи із 17 червня 2025 року, з урахуванням вислуги років, обрахованої у пільговому порядку, за період безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на - територіях Луганської та Донецької областей з 08 вересня 2014 року по 25 грудня 2014 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2026 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року у справі №380/18926/25 скасовано в частині зобов`язання Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснення перерахунку та виплати заробітної плати позивача за час роботи у Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Західного регіону та Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Західного регіону у період: до 19 липня 2022 року та, починаючи із 17 червня 2025 року, з урахуванням вислуги років, обрахованої у пільговому порядку, за період безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на - територіях Луганської та Донецької областей з 08 вересня 2014 року по 25 грудня 2014 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби та ухвалено в цій частині нову постанову, якою позов задоволено.

Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Західного регіону здійснити перерахунок та виплату заробітної плати позивача за час роботи у Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Західного регіону та Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Західного регіону з урахуванням вислуги років, обрахованої у пільговому порядку, за період безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на - територіях Луганської та Донецької областей з 08 вересня 2014 року по 25 грудня 2014 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби.

В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року у справі №380/18926/25 залишено без змін.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 КАС України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За наслідками перевірки касаційної скарги суддею-доповідачем встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 330 КАС України.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

В касаційній скарзі відповідач із посиланням на постанови Верховного Суду від 21 лютого 2020 року №340/1019/19, від 10 березня 2025 року № 520/28829/24, від 21 березня 2025 року у справі 460/21394/23 зазначає, що позовну заяву подано із порушенням строку звернення до суду.

Щодо підстави касаційного оскарження передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, Суд зазначає таке.

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

Так, при встановленні доцільності посилання скаржника на постанови Верховного Суду у касаційній скарзі як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається "не відірвано" від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин») у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Частинами першою та другою статті 233 КЗпП України, у редакції, чинній на момент звернення до суду з цим позовом, встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Такі висновки Верховного Суду викладені, зокрема у постановах від 24 березня 2025 року у справі № 520/3477/23, від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23 та від 28 березня 2025 року у справі № 400/6758/24.

Водночас, як зазначено судами попередніх інстанцій згідно з матеріалами справи, позивач 19 серпня 2025 звернувся до відповідача з інформаційним запитом. 29 серпня 2025 року позивач отримав відповідь у якій зазначено про не врахування пільгового обчислення вислуги років за час виконання обов`язків військової служби в зоні проведення антитерористичної операції при нарахуванні надбавки за вислугу років, у зв`язку із чим суди дійшли висновку, що позивач звернуся з цим позовом до суду у межах місячного строку звернення.

Крім того, як встановлено судами попередніх інстанцій 09 серпня 2019 року наказом військового прокурора Західного регіону України позивач звільнений з військової служби, після чого працює на прокурорських посадах у Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Західного регіону і Спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Західного регіону, а тому відсутні підстави вважати, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Зміст касаційної скарги зводиться до викладення фактичних обставин справи та цитування норм права з посиланням на невірну оцінку судами попередніх інстанцій доказів у справі, однак, у силу частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Отже, у разі незазначення в касаційній скарзі підстав, на якій вона подається з визначенням передбаченої статтею 328 цього Кодексу підстави, така касаційна скарга залишається без руху.

Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Частинами першою, другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без руху та надати скаржнику строк десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Недоліки касаційної скарги слід усунути шляхом подання уточненої касаційної скарги із обґрунтуванням наявності підстав передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

У випадку неусунення недоліків касаційної скарги, така буде повернута особі, яка її подала, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 та частини другої статті 332 КАС України.

Керуючись статтями 169, 248, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2026 року у справі № 380/18926/25 за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Надати скаржнику строк десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний

Судді Ж. М. Мельник-Томенко

В. М. Соколов