Справа № 520/28086/24
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2026-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

18 травня 2026 року

м. Київ

справа №520/28086/24

адміністративне провадження № К/990/21686/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області

на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року (суддя Пасечнік О.В.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2026 року (колегія у складі суддів Жигилія С.П., Макаренко Я.М., Перцової Т.С.)

у справі № 520/28086/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі також - ГУ ПФ України в Закарпатській області, відповідач, скаржник) та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФ України в Харківській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ України в Закарпатській області від 15.08.2024 № 43 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 08.08.2024;

- зобов`язати ГУ ПФ України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 50% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідках ТУ ДСА України в Харківській області, а саме: довідці № 04-49/356 від 24.07.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2021, довідці № 04-49/357 від 24.07.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2022, довідці № 04-49/358 від 24.07.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2023, довідці № 04-49/359 від 24.07.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2024.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 17.02.2025, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2026, позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФ України в Закарпатській області від 15.08.2024 № 43 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 08.08.2024. Зобов`язати ГУ ПФ України в Закарпатській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 50% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідках ТУ ДСА України в Харківській області, а саме: довідці № 04-49/356 від 24.07.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2021, довідці № 04-49/357 від 24.07.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2022, довідці № 04-49/358 від 24.07.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2023, довідці № 04-49/359 від 24.07.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.01.2024. Відмовив у задоволенні іншої частини позовних вимог.

13.05.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУ ПФ України в Закарпатській області, в якій останнє з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2026, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У цій справі оскаржуються дії територіального органу Пенсійного фонду України щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді місцевого суду у відставці з 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 і 01.01.2024, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених ст. 7 відповідних закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Харківський окружний адміністративний суд в ухвалі від 11.10.2024 про відкриття провадження вирішив питання про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У такому разі ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Зокрема, для підтвердження фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики скаржник має сформулювати проблемне правове питання, вирішення якого у випадку відкриття Верховним Судом касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Проте ГУ ПФ України в Закарпатській області у касаційній скарзі не обґрунтовує, у чому саме полягає фундаментальне значення розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, не вказує приклади неоднакового застосування судами в інших справах у подібних правовідносинах норм матеріального чи процесуального права.

Загалом зміст доводів касаційної скарги зводиться до незгоди відповідача із наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, тобто - до їх переоцінки, що не узгоджується із правовим визначенням заявлених скаржником підстав касаційного оскарження та у силу приписів ст. 341 КАС України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Крім того, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.02.2026 у справі № 200/2309/25, переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.11.2025 у справі № 520/32171/24 (у якій викладено правовий висновок про те, що для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та, відповідно, що з 01 січня 2024 року не відбулась зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а отже відсутні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачці як судді у відставці) та сформулював новий висновок у подібних правовідносинах про те, що: « у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік станом на 1 січня, а також зумовленим цим зростанням розміру суддівської винагороди, розрахунок якої здійснюється на основі прожиткового мінімуму, у суддів у відставці виникає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання;

для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік та, відповідно, у разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.».

Такий підхід неодноразово викладалася Верховним Судом у постановах, зокрема від 12.09.2024 у справі № 580/2522/24, від 13.11.2024 у справі № 200/1707/24, від 20.02.2025 у справі № 420/3716/24, від 09.03.2026 у справі № 560/12157/24.

В цілому мотиви судів першої і апеляційної інстанцій, якими вони керувалися, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову у справі № 520/28086/24, відповідають наведеній вище правовій позиції Верховного Суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За викладених обставин ГУ ПФ України в Закарпатській області слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ст.ст. 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2026 року у справі № 520/28086/24.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб