Справа № 320/14709/24
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2026-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду

11 травня 2026 року справа № 320/14709/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, висновку про службове розслідування,

в с т а н о в и в :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач та/або ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі відповідач та/або ГУНП у м. Києві), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в м. Києві №10 від 04.01.2024 «Про призначення службового розслідування»;

- визнати незаконним і скасувати висновок службового розслідування від 01.02.2024 "Про результати службового розслідування за фактом ДТП за участю лейтенанта поліції ОСОБА_1 та отримання ним тілесних ушкоджень";

- стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті правничої допомоги у сумі 15 000,00 грн, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в м. Києві.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.05.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову, протягом якого необхідно було надати докази ознайомлення (отримання) із копією наказу Головного управління Національної поліції в м. Києві №10 від 04.01.2024 «Про призначення службового розслідування», та при необхідності - клопотання про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску (у кількості примірників відповідно до кількості учасників справи та для суду); надати суду уточнену позовну заяву із зазначенням відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету сторін (у кількості примірників для суду та відповідача), в якій привести у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України позовні вимоги в частині оскарження висновку службового розслідування від 01.02.2024 «Про результати службового розслідування за фактом ДТП за участю лейтенанта поліції ОСОБА_1 » та отримання ним тілесних ушкоджень».

22.06.2024 на адресу суду від позивача надійшли документи по справі, дослідивши які суд дійшов висновку про виконання позивачем вимог ухвали суду від 06.05.2024 та усунення недоліків позовної заяви у повному обсязі.

В уточненій позовній заяві до Головного управління Національної поліції у м. Києві від 19.05.2024 позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві №10 від 04.01.2024 «Про призначення службового розслідування»;

- визнати незаконним і скасувати наказ про реалізацію висновку службового розслідування від 01.02.2024 «Про результати службового розслідування за фактом ДТП за участю лейтенанта поліції ОСОБА_1 та отримання ним тілесних ушкоджень»;

- стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті правничої допомоги у сумі 15 000,00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у м. Києві.

При цьому позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду від 19.05.2024, в якій просить суд визнати поважними причини пропуску строку для звернення до суду та поновити даний строк, посилаючись на те, що з висновком службового розслідування за фактом ДТП за участю позивача останній був ознайомлений під підпис 14.02.2024, з наказом про призначення службового розслідування позивач не ознайомлений під підпис по теперішній час.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 у справі № 320/14709/24 відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено, що справа буде розглядатися одноособово суддею Кушновою А.О. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано докази від сторін.

Крім цього в ухвалі суду від 08.07.2024 суд зазначив, що клопотання про поновлення строку звернення до суду від 19.05.2024 буде вирішено судом після надання відповідачем доказів у справі, зокрема доказів ознайомлення позивача із оскаржуваними наказами.

30.07.2024 канцелярією суду зареєстровано клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, в якому останній заперечує проти поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказуючи на те, що про проведення службового розслідування позивачу було відомо 08.01.2024, оскільки в цей день від нього в рамках проведення службового розслідування, призначеного наказом ГУНП у м. Києві від 04.01.2024, було відібрано пояснення працівниками Управління головної інспекції у м. Києві.

Представник відповідача звертає увагу суду, що пояснення від 08.01.2024 відібрано від позивача на бланку пояснення, зразок якого наведено у додатку до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893. Також відповідач наголошує, що і 26.01.2024 позивача було опитано в межах службового розслідування. Крім цього ГУНП у м. Києві стверджує, що позивач протягом проведення щодо нього службового розслідування будь-яких документів чи клопотань та скарг, які б свідчили про його незгоду з оскаржуваним наказом, або про необізнаність з його існуванням не подавав (т. 1, а.с. 66-72).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 5 (п`тиденний) строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання пояснень щодо дотримання строку звернення з позовом до суду та/або належно оформлену заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням обставин, які перешкоджали своєчасному зверненню, та доказами, що підтверджують ці обставини.

Як свідчать матеріали справи до суду 01.04.2026 надійшла заява від 17.03.2026, підписана адвокатом Володіною О.О. про поновлення строку звернення до суду та виконання вимог ухвали суду (далі Заява). Вказана заява була направлена на адресу суду у рекомендованому листі 17.03.2026.

У поданій Заяві позивач стверджує про протиправність повторного залишення позовної заяви без руху та наголошує, що внаслідок прийняття судом ухвали від 08.07.2024 про відкриття провадження у справі судом вже надана оцінка заяві про поновлення строку звернення до суду, яка була подана разом з позовною заявою. Своєю чергою повторне повернення до стадії усунення недоліків через два роки розгляду справи порушує принцип правової визначеності, згідно з яким остаточні процесуальні рішення суду не можуть бути переглянуті без вагомих підстав.

Також у Заяві позивач посилається на надмірну тривалість розгляду справи та стверджує про поважність пропуску строку звернення до суду, що підтверджується висновком військово-лікарської комісії від 01.03.2026, та є беззаперечною підставою, з урахуванням висновків Верховного Суду, сформованих у справі № 420/15413/21, для поновлення строку звернення до суду.

Крім цього позивач зауважує, що з висновком про проведення службового розслідування він був ознайомлений під підпис 14.02.2024, а з наказом про його провадження не ознайомлений під підпис і на даний час, про що зазначено ним у заяві про поновлення строку звернення до суду від 19.05.2024.

Резюмуючи викладене, позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та продовжити розгляд та вирішення спору по суті.

Вирішуючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, а також враховуючи надані відповідачем докази по справі після відкриття провадження у справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи спір виник у зв`язку з призначенням ГУНП у м. Києві стосовно позивача службового розслідування, та складання за його результатами висновку. Водночас позивач вважає, що службове розслідування призначено відповідачем протиправно, а висновок, складений за результатами проведення службового розслідування, не є належним чином мотивованим.

Отже, в цій справі спір виник щодо проходження позивачем публічної служби в розумінні пункту 17 частини першої статті 4 КАС України, а тому до спірних відносин застосовується місячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Частиною першою статті 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Установлення законом строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

З аналізу зазначених вище законодавчих норм убачається, що у випадку, коли особа вважає, що її права під час прийняття на публічну службу, проходження чи звільнення з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду в більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2024 у справі № 990/135/22.

Досліджуючи матеріали справи, суд зауважує, що представником відповідача подано до суду копію наказу ГУНП у м. Києві від 04.01.2024 № 10 «Про призначення та проведення службового розслідування» та копію наказу ГУНП у м. Києві від 18.01.2024 № 154 «Про продовження строку проведення службового розслідування» (т. 1, а.с. 101-103) (далі Накази).

Разом з цим окреслені Накази не містять в собі відмітки про ознайомлення з ними позивача під підпис.

Суд враховує, що рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року № 340/1019/19).

При цьому право на суд, аспектом якого є доступ до суду, є однією із гарантій основоположного права на справедливий суд. За усталеною практикою Європейського суду з прав людини рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Так, у рішенні від 4 грудня 1995 року у справі "Bellet v. France" ("Беллет проти Франції", Серії A №333B, пункт 36) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - "Конвенція") містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 25 січня 2000 року у справі "Miragall Escolano and Othersv. Spain" ("Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії", заяви №38366/97, №38688/97, №40777/98, №40843/98, №41015/98, №41400/98, №41446/98, №41484/98, №41487/98, №41509/98) і у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі "Pйrez de Rada Cavaniles v. Spain" ("Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії", заява №3256-57) Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Беручи до уваги те, що матеріали справи не містять в собі належних та достатніх доказів на підтвердження ознайомлення позивача під підпис з наказом ГУНП у м. Києві від 04.01.2024 № 10 «Про призначення та проведення службового розслідування» та з наказом ГУНП у м. Києві від 18.01.2024 № 154 «Про продовження строку проведення службового розслідування», суд вважає за можливе заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задовольнити, визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити такий строк.

Як наслідок суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника ГУНП у м. Києві про залишення позовної заяви без розгляду.

При цьому доводи відповідача про обізнаність позивача із Наказами, оскільки останнім надавались письмові пояснення в ході службового розслідування, не спростовують висновків суду про обов`язок відповідача ознайомити позивача з Наказами, інакше нивілюється право особи на оскарження в суді таких наказів.

Керуючись статтями 121, 122, 123, 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву позивача про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

2. Визнати поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, висновку про службове розслідування, та поновити строк звернення до адміністративного суду з цим позовом.

3. У задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції у м. Києві про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 320/14709/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, висновку про службове розслідування, - відмовити.

4. Копію ухвали суду надіслати (надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Кушнова А.О.