Справа № 140/9127/25
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 травня 2026 року

м. Київ

справа №140/9127/25

адміністративне провадження № К/990/19664/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Тацій Л.В.,

суддів: Коваленко Н.В., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2026 у справі № 140/9127/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України (далі - МОУ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2026 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства оборони України, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2026 у справі № 140/9127/25 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Як вбачається з відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень та матеріалів касаційної скарги, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2025, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2026, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом № 68/в від 18.07.2025, в частині відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як членам сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_3 .

Зобов`язано комісію МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з доданими документами про призначення та виплату дноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3 , з урахуванням висновків суду, що викладені у судовому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Міністерство оборони України не погодилося з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і 30.04.2026 через підсистему «Електронний суд» подало касаційну скаргу.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.

Згідно частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Таким чином, справа в силу пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України віднесена до справ незначної складності, яку суд першої інстанції розглянув в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Дослідивши касаційну скаргу суд установив, що скаржник у касаційній скарзі вказує, що вона подається на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: в оскаржуваному судовому рішенні суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 120/4628/18-а, від 18.03.2024 у справі № 120/13997/21-а, від 18.05.2022 у справі № 640/2324/19.

Так, в оскаржуваній постанові апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність права позивачів на отримання одноразової грошової допомоги, як членам сім`ї загиблого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби на підставі пункту 1 частини другої статті 16 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII), оскільки причина смерті ОСОБА_3 не пов`язана з його перебуванням в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, а відповідач ні у спірному рішенні, ні в ході розгляду даної справи не довів наявності причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою ОСОБА_3 (у тому числі, перебуванням його у стані алкогольного сп`яніння) та його смертю.

Тоді як:

- у постанові Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 120/4628/18-а, на яку посилається скаржник, висновок касаційного суду ґрунтується на тому, що суди попередніх інстанцій встановили, що згідно із витягом з протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, смерть солдата строкової служби є наслідком дорожньо-транспортної пригоди в результаті порушення правил дорожнього руху. Тобто внаслідок адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 127 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому не може мати наслідком призначення та виплату позивачам одноразової грошової допомоги;

- у постанові від 18.03.2024 у справі № 120/13997/21-а Верховний Суд із системного аналізу положень Закону № 2011-ХІІ та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975) сформулював правовий висновок про те, що законодавством передбачено обмеження у виплаті гарантованої державною одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, зокрема, внаслідок наявності доведеного факту вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння. Така допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця або втрата ним працездатності є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Отже, Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що оскаржуване рішення відповідача прийнято в межах повноважень та у спосіб передбачений Законом № 2011-ХІІ і Порядком № 975 на підставі досліджених судами документів, що визначають причини смерті військовослужбовця, а саме: смерть військовослужбовця знаходилася у прямій залежності із тривалим вживанням ним спиртних напоїв.

- у постанові від 18.05.2022 у справі № 640/23247/19 Верховний Суд зазначив про відсутність підстав для призначення і виплати одноразової грошової допомоги батьку загиблого військовослужбовця Збройних Сил України, оскільки суди встановили, що його смерть у період виконання ним обов`язків військової служби була наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, правовідносини у справі, в якій оскаржено рішення суду апеляційної інстанції, та правовідносини у справах, в яких ухвалено постанови Верховного Суду, на які послався заявник, не є подібними, що виключає касаційний перегляд оскаржуваних судових рішень з підстави та у випадку, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Разом з тим пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Так, у своїй касаційній скарзі заявник покликається на положення підпункту «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпункту «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України є необґрунтованими.

Так, процесуальний закон передбачає умови, за наявності яких справи незначної складності можуть переглядатися в касаційному порядку.

Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить посилання на підстави незгоди з рішеннями судів попередніх інстанцій щодо застосування нормативно-правових актів. Крім того, відповідач на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпункті «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 257, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2026 у справі № 140/9127/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику у спосіб їхнього надходження до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.В. Тацій Н.В. Коваленко О.П. Стародуб