Справа № 320/15119/25
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2026-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року м. Київ справа №320/15119/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у м. Києві
третя особаАкціонерне товариство «Сенс Банк»
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення №685324024 від 30.01.2025 р.; №684624024 від 30.01.2025 р.; №686024024 від 30.01.2025 р.; №685724024 від 30.01.2025 р., які сформовано щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2025 позовну заяву розподілено судді Жуковій Є.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі №320/15119/25 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «Сенс Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд.100, ), також задоволено клопотання позивача, викладене в тексті позовної заяви, витребувано від ГУ ДПС у м. Києві: завірені належним чином матеріали перевірки позивача (документи на підтвердження існування фактичних підстав призначення перевірки, накази, направлення, акт проведеної перевірки з додатками; обґрунтований та вмотивований розрахунок спірних податкових повідомлень рішень; засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст.94 КАС України докази, які слугували підставою для прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень рішень), від Акціонерного Товариства «Сенс Банк»: належним чином завірені копії (рішення керівника (рішення акціонерів, правління, дирекції, тощо) про прощення (анулювання) боргу ОСОБА_1 ; договору, укладеного з ОСОБА_1 про прощення боргу; повідомлення про прощення (анулювання) боргу ОСОБА_1 ; доказів надіслання ОСОБА_1 повідомлення про прощення (анулювання) боргу ОСОБА_1 з копією конверту, чеком, квитанцією, описом вкладення до конверту, копією повідомлення про вручення.

Станом на 04 червня 2025 року третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача Акціонерним Товариством «Сенс Банк» ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року виконано не було та витребувані судом докази до суду не надано.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року повторно витребувано від Акціонерного Товариства «Сенс Банк»: належним чином завірені копії (рішення керівника (рішення акціонерів, правління, дирекції, тощо) про прощення (анулювання) боргу ОСОБА_1 ; договору, укладеного з ОСОБА_1 про прощення боргу; повідомлення про прощення (анулювання) боргу ОСОБА_1 ; доказів надіслання ОСОБА_1 повідомлення про прощення (анулювання) боргу ОСОБА_1 з копією конверту, чеком, квитанцією, описом вкладення до конверту, копією повідомлення про вручення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «Сенс Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд.100, ) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з клопотанням від 30.07.2025 року про долучення до матеріалів справи документів у якості доказів, а саме: копії довіреності представника АТ «Сенс Банк»; копії довідки про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу; копії повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки; копій конвертів; копій рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення; копій чеків; копій описів вкладення всього на 27 аркушах, яке протокольною ухвалою суду від 03.09.2025 року було задоволено та надані третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, документи долучені до матеріалів справи.

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з клопотанням від 19.08.2025 року про приєднання до матеріалів справи доказів, а саме, додатків, долучених відповідно до тексту зазначеного клопотання у кількості 34 штук.

Протокольною ухвалою від 03.09.2025 року зазначене клопотання позивача було задоволено, надані у якості доказів документи долучено до матеріалів справи, закрито підготовче провадження, суд перейшов до судового розгляду справи по суті.

Позивач звернувся до суду з клопотанням про витребування оригіналів документів від 03.09.2025 року у третьої особи АТ «Сенс Банк» для огляду, в задоволенні якого протокольною ухвалою суду було відмовлено.

В судовому засіданні учасниками справи заявлені клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Після надання пояснень учасниками справи у відкритому судовому засіданні та дослідження матеріалів справи, протокольною ухвалою суду від 03.09.2025, із занесенням до протоколу судового засідання, вирішено здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне.

26.12.2024 року ГУ ДПС у м. Києві складено Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання ОСОБА_1 вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податків, прощеного (анульованого) кредитором АТ «СЕНС БАНК» (), на підставі якого відповідачем винесено оскаржувані податкові повідомлення рішення.

Відповідач в оскаржуваних рішеннях зазначає, що ОСОБА_1 не задекларував дохід у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованого (прощеного) кредитором АТ «СЕНС БАНК» (), що підлягає оподаткуванню на загальну суму 4000657,23 грн., та, відповідно, ним занижено суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету за 2023 рік, на загальну суму 721198,30 грн., а також занижено суму військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за 2023 рік, на загальну суму - 60099,86 грн.

Позивач при цьому вважає, що він не отримував від кредитора будь яких документів на підтвердження прощення його боргових зобов`язань, що, на думку позивача покладає обов`язок зі сплати відповідних податків на АТ «СЕНС БАНК». Кредитор прийняв рішення про прощення боргу в односторонньому порядку, без згоди ОСОБА_1 , а тому, оскільки відсутній двосторонній підписаний акт про прощення боргу, то є відсутнім і прибуток ОСОБА_1 , який міг би підлягати оподаткуванню, що, за твердженнями позивача має наслідком неправомірність висновків відповідача, викладених останнім в оскаржуваних податкових повідомленнях рішеннях.

Також позивач зазначає, що кредитор не повідомляв ОСОБА_1 про анулювання (прощення боргу) рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто; договорами (договір про кредит, іпотечний договір), які укладені між позивачем та кредитором, не передбачена можливість прощення боргу (боргів); з документів, які складені відповідачем, неможливо встановити, коли саме кредитор простив борг ОСОБА_1 (невідомими є число, місяць, рік прощення боргу та чи таке прощення відбулось взагалі), крім того, відповідачем під час перевірки не було встановлено, з чого саме складається сума прощеного боргу (чи наявні там проценти, штрафні санкції); не встановлено чи враховано курсову різницю при переведенні боргу із валютного у гривневий; відповідачем не доведено, чи перевищує сума прощеного (анульованого кредитором боргу за таким кредитним договором суму курсової різниці, обрахованої за правилами, передбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Крім того, в межах повідомлення суду про правовідносини кредитора з боржником, позивачем було зазначено наступне.

17 липня 2007 року між УніКредитБанк ТзОВ () та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит №MRTG-64, відповідно до якого Банк зобов`язувався надати позичальнику 167692 (сто шістдесят сім тисяч шістсот дев`яносто два) євро 00 центів, зі сплатою 11,0% процентів річних строком до 17 липня 2022 року.

26 липня 2007 року між УніКредитБанк ТзОВ () та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 про зміну процентної ставки до договору про іпотечний кредит №MRTG-64 від 17 липня 2007 року, згідно з яким було змінено процентну ставку до 10,0% річних.

15 листопада 2007 року між УніКредитБанк ТзОВ () та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2, згідно з якою зазначалося, що виконання позичальником зобов`язань за цим договором (в тому числі і додатковими договорами до нього) забезпечується нотаріально посвідченим іпотечним договором №MRTG64/S від 17.07.2007 року, договором застави №CLTR-11/S від 15.11.2007 року, договором поруки №MRTG-64/P від 17.07.2007 року. Також на підставі рішення кредитного комітету від 13 листопада Банк надав позичальнику новий транш №CLTR-11 у розмірі 37000 євро на строк 5 років з терміном остаточного погашення не пізніше 15 листопада 2012 року, при цьому загальна сума кредиту становила 204 692,00 євро (двісті чотири тисячі шістсот дев`яносто два євро 00 центів).

У якості забезпечення виконання зобов`язань за наведеним вище договором №MRTG64 між позивачем та УніКредитБанк з ТзОВ () було укладено відповідні іпотечні договори (№MRTG64/S, №MRTG64/S-1, №MRTG64/S-2 ) відповідно до умов яких позивач передавав в іпотеку УніКредитБанк з ТзОВ () земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: :01:003:0057; :01:003:0077; :01:003:0074, що, 19.03.2021 року мало наслідком реєстрацію права власності на означені земельні ділянки за АТ «Альфа-Банк», оскільки право вимоги за кредитним договором було відступлене УніКредитБанк з ТзОВ () на користь АТ «Укрсоцбанк», далі на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (), яке змінило назву на АТ «Сенс Банк».

Позивач зазначає, що такі дії з перереєстрації земельних ділянок ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» були вчинені у порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку» та оскаржено позивачем в судовому порядку (справи №372/1658/21, №372/1711/21, №372/1748/21), станом на момент звернення з даним позовом до Київського окружного адміністративного суду розгляд зазначених справ не завершено, вони перебувають на розгляді в Верховному Суді. Тобто, як зазначає позивач, відсутні будь які підстави для дій банку, спрямовані на прощення боргу, оскільки спірні процедури з перереєстрації можуть бути скасовані згідно з судовими рішеннями.

Також 25.11.2025 року представником позивача було подано до суду додаткові пояснення у справі, відповідно до тексту яких зазначено наступне.

11.11.2025 року Верховним Судом ухвалено постанову у цивільній справі №372/1711/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа Банк» («Сенс Банк»), яка має значення для розгляду справи №320/15119/25, оскільки стосується ОСОБА_1 та спірних правовідносин, які склались між ним та банком.

Представник позивача зазначає, що, оскільки банк не повідомляв ОСОБА_1 про прощення боргу, як це передбачено чинним законодавством (ПК України), і вказані обставини зазначені у тексті постанови Верховного Суду у цивільній справі №372/1711/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа Банк» («Сенс Банк»), а документи, які надавались Банком податковій про надіслання повідомлення про прощення боргу Позивачу є неналежними та, ймовірно, на думку представника позивача, є підробленими, просить не брати до уваги документи «реєстр №35 від 24 березня 2023 року, список №5361 без дати, фіскальний чек від 29.03.2023 року ПН 55, виданий АТ «Укрпошта», які знаходяться на аркуші 107, том 1 судової справи.

Відтак, позивач зазначає, що дії АТ «Сенс Банк» щодо не надіслання повідомлень, кореспонденції ОСОБА_1 носять систематичний, протиправний характер, що прослідковується як у справі №320/15119/25, так і у справі №372/1711/21, а прийняті щодо ОСОБА_1 рішення є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач в поданому відзиві від 28.04.2025 року проти задоволення позовних вимог заперечував, просив у задоволенні позову відмовити з підстав правомірності спірних податкових повідомлень-рішень, прийнятих у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв`язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог законодавства з боку позивача.

Зокрема, наголошував на наступному. АТ «СЕНС БАНК» () відповідно до вимог п.п. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу та з дотриманням порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, подано до контролюючого органу податковий розрахунок за формою 1-ДФ за II кв.2023 р., в якому відображено нарахований та виплачений дохід у вигляді анулювання (прощення) боргу за ознакою доходу 126 (дохід, отриманий як додаткове благо) ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) в загальній сумі 4006657,23 гривень.

На лист Головного управління ДПС у м.Києві №9999/I/26-15-24-01-17-07 від 30.05.2024 року АТ «СЕНС БАНК» () надано відповідь від 07.10.2024р. №45925-46/2024 (вх. ГУ ДПС у м.Києві №89343/6 від 07.10.2024 р.) та підтверджено інформацію щодо прощеної (анульованої) основної кредитної заборгованості за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності позичальнику ОСОБА_1 в загальній сумі 4006657,23 гривень.

Фізичній особі ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) направлено лист ГУ ДПС у м. Києві від 10.10.2020 р. №13036/Д/26-15-24-01-17-08 щодо виконання обов`язку подання декларації про майновий стан та доходи за 2023 рік та декларування доходу як додаткового блага, який повернувся до податкового органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання» 31.10.2024р.

Як зазначає відповідач, платником податків фізичною особою ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) не було подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2023 рік, та, відповідно, не включено до загального річного оподатковуваного доходу за 2023 рік доходи, отримані у вигляді додаткового блага у загальній сумі 4006657,23 гривень, які підлягають відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи, та не сплачено податок на доходи фізичних осіб з такого доходу до бюджету, чим порушено п.п. «д» п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.п.168.2.1 п.168.2 ст.168 Податкового кодексу України.

Відтак, за наслідками означеного недекларування відповідачем було встановлено заниження з боку позивача як суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету за 2023 рік на загальну суму 721198,30 гривень, так і заниження суми військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за 2023 рік в загальній сумі 60099,86 гривень.

Відповідач також зазначає, що до перевірки АТ «СЕНС БАНК» () було надано лист від 07.10.2024 №45925-46/2024 (вх.№89343/6 від 07.10.2024) щодо отриманого доходу за 2023 рік як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) фізичній особі ОСОБА_1 на 2-х аркушах.

Так, ГУ ДПС у м. Києві зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення рішення є правомірними та такими, що прийняті з урахуванням вимог чинного законодавства.

У відповіді на відзив від 06.05.2025 року позивач додаткового вказує наступне.

Підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень стало те, що за твердженнями відповідача ОСОБА_1 не задекларував дохід у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованого (прощеного) кредитором АТ «СЕНС БАНК» (), що підлягає оподаткуванню на загальну суму 4 006 657,23 гривень та, відповідно, ним занижено суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету за 2023 рік, на загальну суму 721 198, 30 гривень, а також занижено суму військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за 2023 рік, на загальну суму 60 099,86 гривень.

При цьому, правова позиція позивача полягає в тому, що ОСОБА_1 не було повідомлено належним чином про прощення боргу, між сторонами відсутній двосторонній підписаний акт про прощення боргу, а також ОСОБА_1 не надсилалось, і він не отримував будь яких повідомлень про прощення боргу.

Позивач наголошує, що, з огляду на викладене, при неповідомленні кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному абз.д пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, всі обов`язки податкового агента щодо доходів зобов`язаний виконати кредитор.

Також позивач, аналізуючи відповідь АТ «СЕНС БАНК» () від 07.01.2025 року №771-46/2025, висловлює припущення щодо підробки зазначеного документу або формування його за допомогою комп`ютерних технологій, зазначаючи про сумнівну якість означеного документа та вказує, що АТ «СЕНС БАНК» () надало таку відповідь із сумнівною документацією відповідачу лише 07.01.2025 року, що, на думку позивача додатково вказує на незаконність оскаржуваних податкових повідомлень рішень.

Головним управлінням ДПС у м. Києві подані додаткові пояснення у справі від 21.08.2025 року, в яких відповідач додатково акцентує увагу суду на наступному.

Відповідно до п. «д» п.п.164.2 17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній в 2023 році) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, зокрема, у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі, якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку за рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Фізичній особі ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) направлено лист ГУ ДПС у м. Києві від 10.10.2020 р. № 13036/Д

26-15-24-01-17-08 щодо виконання обов`язку подання декларації про майновий стан та доходи за 2023 рік та декларування доходу як додаткового блага.

Згідно корінця поштового повідомлення про вручення лист повернуто до відповідача з відміткою «за закінченням терміну зберігання» - 31.10.2024 р.

На зазначений вище лист ГУ ДПС у м. Києві від 10.10.2020 р. № 13036/Д

26-15-24-01-17-08 фізичною особою ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) будь якої відповіді та інформації не надано.

Посилаючись в контексті наведеного на п.79.1, 79.2, 79.3 ст.79 Податкового кодексу України, підпункт 75.1.2 п.75.1 ст.75 цього ж кодексу, відповідач вказує, що виконання умов наведених норм надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки, присутність платника податків під час проведення якої не є обов`язковою, що, на думку представника відповідача свідчить про правомірність дій ГУ ДПС у м. Києві в межах своїх повноважень та за завчасного повідомлення платника податків про початок здійснення такої перевірки.

Позивачем подано до суду додаткові пояснення від 03.09.2025 року, відповідно до тексту яких зазначено про необґрунтованість та неправильність розрахунків АТ «СЕНС БАНК» () щодо прощеної суми боргу, неможливість оскарження таких розрахунків позивачем з огляду на не надіслання йому повідомлення від банку, а також пояснення позивача щодо наданих до суду документів з боку АТ «СЕНС БАНК» (). Також позивач, посилаючись на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01.10.2018 року у справі №757/62155/17-ц, яким відмовлено у позові ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з огляду на те, що право на позов виникло у ПАТ «Укрсоцбанк» в лютому 2014 року, а з позовними вимогами позивач звернувся лише в жовтні 2017 року, зазначив про пропуск третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача строків позовної давності як кредитором, що, на думку позивача унеможливлює застосування процедури анулювання (прощення) боргу з боку АТ «СЕНС БАНК» до позивача.

Крім того, позивачем в додаткових поясненнях деталізовано процес оскарження рішень державного реєстратора про реєстрацію за банком об`єктів іпотеки, зазначено, що станом на 24.03.2023 року у провадженні Обухівського районного суду Київської області перебували справи №372/1711/21, №372/1748/21, №372/1658/21, у межах яких ОСОБА_1 оскаржував рішення про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, які йому належали, за АТ «СЕНС БАНК», та у жодній із яких станом на 24.03.2023 року рішення не набрало законної сили, що, на думку позивача, нівелює твердження банку про задоволення своїх вимог за рахунок відчуження об`єктів іпотеки.

Також позивачем було подано додаткові пояснення у справі з додатками постановами Верховного Суду від 11.11.2025 року та зазначено наступне.

Постановою Верховного Суду від 11.11.2025 року у справі №372/1711/21 встановлено, що апеляційний суд правильно виходив з того, що всупереч пункту 9.3.1 договору іпотеки, оцінка спірного майна (предмету іпотеки) на момент переходу права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0074 з власником майна позивачем ОСОБА_1 іпотекодержателем АТ «Альфа Банк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») не погоджувалась.

Підтвердженням надіслання банком іпотекодавцю письмової вимоги щодо усунення невиконання договору кредиту, а отже, і завершення 30 денного строку з моменту її отримання, має бути повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та сформоване відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, однак таке повідомлення про вручення вимоги боржнику (іпотекодавцю) ОСОБА_1 кредитор (іпотекодержатель) АТ «Альфа Банк» разом з іншими документами для проведення державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку не надав.

При оформленні вказаних поштових відправлень банком було допущено помилки та неточності. Зокрема, примірники опису не містять номеру поштового відправлення, який, відповідно до положень пункту 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, зазначається працівником поштового зв`язку при перевірці відповідності вкладення опису; при оформленні вказаних поштових відправлень вказано неправильний номер телефона позивача, що позбавило можливості працівника поштового відділення зв`язатися з цим адресатом, тощо.

Тобто, апеляційним судом надано оцінку наданим стороною відповідача доказам виконання вимог ст.35 Закону України «Про іпотеку» та направлення іпотекодавцю повідомлень про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З викладеного представник позивача виснуває, що дії АТ «Сенс Банк» щодо не надіслання повідомлень, кореспонденції ОСОБА_1 носять систематичний, протиправний характер, що прослідковується як у справі №372/1711/21, так і у справі №320/15119/25.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.05.2024 року ГУ ДПС у м. Києві було направлено запит про надання інформації та її документального підтвердження до АТ «СЕНС БАНК» () відповідно до тексту якого було зазначено, про факт виявлення ГУ ДПС у м. Києві за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, фактів, які свідчать про порушення громадянами податкового законодавства, а саме: неподання декларації про майновий стан і доходи за звітний 2023 рік та не декларування сум доходу у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126), відображених АТ «СЕНС БАНК» () у податковому розрахунку (форма №4ДФ) за 2013 рік та запропоновано підтвердити правильність відображення АТ «СЕНС БАНК» () інформації щодо нарахування/виплати доходу громадянам у 2023 році за ознакою 126, а також надати інформацію щодо отримання громадянами, зазначеними в додатку, додаткового блага.

07.10.2024 року АТ «СЕНС БАНК» () надало відповідь за №45925-46/2024 на запит ГУ ДПС у м. Києві від 30.05.2024 року №9999/1/26-15-24-01-17-07 в якій зазначило наступне. АТ «СЕНС БАНК» () підтверджує, що по вказаних у запиті фізичних особах (серед яких і ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) сума нарахованого та виплаченого доходу у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості, відображена в додатку 4-ДФ - ) банком у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (додаток 4-ДФ) за 2023 рік відображено нарахований та виплачений дохід з ознакою доходу « 126» у вигляді основної кредитної заборгованості, прощеної (анульованої) за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства до закінчення строку позовної давності.

Відповідно до наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 05.11.2024 р. № 7348-п Головним управлінням ДПС у м. Києві було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податків, прощеного (анульованого) кредитором АТ «СЕНС БАНК» () фізичною особою платником податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року.

За наслідками проведеної перевірки ГУ ДПС у м. Києві було складено акт №134125/Ж5/26-15-24-02-04/ від 26.12.2024 року, відповідно до висновків якого встановлено наступні порушення:

- п.179.1 ст.179 розділу IV Податкового кодексу України з урахуванням вимог п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, - не подано до ДПІ у Печерському районі ГУ ДПС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи з відповідними додатками за 2023 рік;

- п.п. «а» п.176.1 п.176, п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, - не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

- п.п. 168.2.1 п.168.2 ст.168 з урахуванням вимог п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, - не задекларовано дохід у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованого (прощеного) кредитором АТ «СЕНС БАНК» (), що підлягає оподаткуванню на загальну суму 4006657,23 грн. та, відповідно, занижено суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету за 2023 рік, на загальну суму 721198,30 грн.;

- п.п. 1.2, п.п.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, не задекларовано дохід у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованого (прощеного) АТ «СЕНС БАНК» (), що підлягає оподаткуванню на загальну суму 4006657,23 грн. та, відповідно, занижено суму військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за 2023 рік, на загальну суму 60099,86 грн.

30.01.2025 року ГУ ДПС у м. Києві було винесено оскаржувані податкові повідомлення рішення № 685324024; №684624024; №686024024; №685724024.

Відповідно до податкового повідомлення рішення № 685324024 від 30.01.2025 року на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, ч.1 п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України до позивача було застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 340,00 грн (триста сорок гривень, 00 копійок) за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500).

Відповідно до податкового повідомлення рішення № 684624024 від 30.01.2025 року на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, пункту 121.1 ст.121 Податкового кодексу України до позивача було застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн (одна тисяча двадцять гривень, 00 копійок) за платежем - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500).

Відповідно до податкового повідомлення рішення № 686024024 від 30.01.2025 року на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, пункту 58.1 статті 58 та п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України щодо позивача було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500) на загальну суму 901 497, 88 грн ( дев`ятсот одна тисяча чотириста дев`яносто сім гривень, 88 копійок), з якої за податковими та/або іншими зобов`язаннями збільшено на суму 721 198,30 грн (сімсот двадцять одна тисяча сто дев`яносто вісім гривень, 30 копійок), за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 189 299,58 грн (сто вісімдесят дев`ять тисяч двісті дев`яносто дев`ять гривень, 58 копійок).

Відповідно до податкового повідомлення рішення № 685724024 від 30.01.2025 року на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, пункту 58.1 статті 58 та п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України щодо позивача було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 1101001) на загальну суму 75 124,83 грн (сімдесят п`ять тисяч сто двадцять чотири гривні, 83 копійок), з якої за податковими та/або іншими зобов`язаннями збільшено на суму шістдесят тисяч дев`яносто дев`ять гривень, 86 копійок), за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 15 024,97 грн (п`ятнадцять тисяч двадцять чотири гривні, 97 копійок).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Позивачем складено та направлено на адресу ГУ ДПС у м. Києві заперечення на акт документальної позапланової виїзної перевірки від 26.12.2024 року №134125/Ж5/26-15-24-02-04/ з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу, як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податків, прощеного (анульованого) кредитором АТ «СЕНС БАНК» () фізичною особою платником податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р.

27.02.2025 року Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві надано відповідь на адвокатський запит від 20.02.2025 р. №20-02/Д3 щодо надання інформації та повідомлено наступне.

За результатами розгляду заперечення на акт документальної позапланової виїзної перевірки від 26.12.2024 року №134125/Ж5/26-15-24-02-04/ платнику податків надано відповідь листом від 30.01.2025 р. №2583/Ж12/26-15-24-02-04-07, направлену рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою платника податків, який повернувся до ГУ ДПС у м. Києві з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (довідка про причини повернення Ф-20).

На підставі висновків про розгляд заперечення від 30.01.2025 р. №2583/Ж12/26-15-24-02-04-07 ГУ ДПС у м. Києві винесено податкові повідомлення рішення від 30.01.2025 р. № 685324024; №684624024; №686024024; №685724024, направлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою платника податків, які повернуто до ГУ ДПС у м. Києві по причині «за закінченням терміну зберігання» відповідно до довідки про причини повернення (Ф-20).

06.03.2025 року Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві надано відповідь на додатковий адвокатський запит від 20.02.2025 р. №20-02/Д3 з наданням копій зазначених у відповіді документів.

Передумовою для проведення зазначеної вище перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень стали наступні обставини.

17.07.2007 року між громадянином ОСОБА_1 (Позичальником) та ТзОВ УніКредит Банк (Банком) було укладено договір про іпотечний кредит №MRTG 64, відповідно до п.п.1.1, 1.2 п.1 якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 167 692 (сто шістдесят сім тисяч шістсот дев`яносто два) євро 00 центів (кредит), а Позичальник зобов`язувався прийняти, використати за цільовим призначенням, передбаченим п.1.2 цього договору (на споживчі цілі строком на 15 (п`ятнадцять) років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 17 липня 2022 року), та повернути кредит в сумі 167 692 (сто шістдесят сім тисяч шістсот дев`яносто два) євро 00 центів, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11,0% (одинадцять цілих нуль десятих) процентів річних та інші обов`язкові платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.

Відповідно до п.п.7.3 п.7 договору про іпотечний кредит №MRTG 64 від 17.07.2007 року визначено особливі положення договору та зазначено, що будь які повідомлення, які направляються сторонами одна одній в рамках цього договору, повинні бути здійснені в письмовій формі та будуть вважатись зробленими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом на адресу сторін або вручені особисто.

В подальшому, до договору про іпотечний кредит №MRTG 64 від 17.07.2007 року були внесені зміни відповідно до змісту укладених додаткових угод: додаткової угоди №1 від 26.07.2007 року про зміну процентної ставки (якою було змінено розмір процентної ставки з 11,0% до 10,0%), додаткової угоди №2 від 15.11.2007 року (якою виконання позичальником зобов`язань за цим договором (в тому числі і додатковими договорами до нього) забезпечувалося нотаріально посвідченим іпотечним договором №MRTG-64/S від 17.07.2007 р., договором застави №CLTR-11/S від 15.11.2007 р. та договором поруки №MRTG-00000000/P від 17.07.2007 р., а також зазначалося про надання позичальнику нового траншу №CLTR-11 у розмірі 37 000 (тридцять сім тисяч євро 00 центів на строк 5 (п`ять) років з терміном остаточного погашення не пізніше 15.11.2012 року, при цьому нова загальна сума кредиту визначається як 204 692,00 євро (двісті чотири тисячі шістсот дев`яносто два євро 00 центів).

В подальшому, що не оспорюється сторонами, право вимоги за кредитним договором відступлене УніКредитБанк ТзОВ () на користь АТ «Укрсоцбанк», а далі на користь Акціонерного товариства «Альфа Банк» (), яким згодом було змінено назву на АТ «Сенс Банк».

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені пояснення, доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом.

Особливості проведення документальної позапланової перевірки визначені у статті 79 Податкового кодексу України.

Відповідно до пунктів 79.1, 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 20.02.2020 у справі №826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові від 28.09.2022 у справі № 160/2552/21 Верховний Суд зауважив, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формального порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, відповідно до наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 від 05.11.2024 № 7348-п документальна позапланова невиїзна перевірка здійснювалася згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст.79, п.82.2 ст.82 ПК України у зв`язку з не відображенням позивачем суми прощеного боргу у річній податковій декларації.

Копія наказу про перевірку та повідомлення про її проведення надсилалися податковим органом за адресою платника: вул. Руставелі Шота, 20, 20, м. Київ, 01-33 та повернуті з поштовою відміткою про закінчення терміну зберігання, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи,

Так, у повідомленні про проведення перевірки місцем розташування контролюючого орану зазначена адреса: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116.

При цьому, фактично перевірка проводилася у приміщенні Головного управління ДПС у м. Києві.

Суд зауважує, що Головне управління ДПС у м. Києві є територіальним органом Державної податкової служби України, структурним підрозділом якого є Головне управління ДПС у м. Києві, відтак проведення перевірки в приміщенні контролюючого органу, розташованого в м. Києві, не суперечить приписам Податкового кодексу України щодо порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, не впливає на результати перевірки, а також не порушує права позивача на подання витребуваних контролюючим органом документів за адресою податкового органу: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача щодо порушення порядку проведення перевірки та порушення порядку повідомлення про проведення перевірки.

При вирішенні питання щодо правомірності оскаржуваних податкових повідомлень рішень, суд виходить з того, що основним питанням, яке потребує вирішення у даній справі, є правомірність віднесення контролюючим органом суми прощеної (анульованої) кредитором заборгованості до складу оподаткованого доходу позивача як додаткового блага на підставі підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Так, згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Законом України від 28.12.2014 №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Підпунктами 14.1.47, 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відсутність в підпункті "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, була усунута шляхом внесення змін Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 № 71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015.

Зокрема, відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже, додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі, коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

З викладеного слідує, що під додатковим благом розуміється основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 28.07.2021 у справі №826/12872/17, від 16.09.2021 у справі № 826/15158/16, від 16.05.2023 у справі № 820/880/16, від 18.12.2024 у справі № 816/208/17.

Крім цього, 07.05.2015 набув чинності Закон України від 09.04.2015 №321-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" (далі - Закон №321-VIII), згідно з яким підрозділ 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України доповнено пунктом 8 у наступній редакції: не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися, починаючи з 1 січня 2015 року.

Із системного аналізу правових норм Верховний Суд в постанові від 28.07.2021 у справі №826/12872/17 дійшов висновку, що у разі, якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Отже для правильного встановлення правової природи анульованого (прощеного) кредитором боргу (кредиту) позивача (як курсової різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, або додаткового блага, яке підлягає включенню до загального оподатковуваного доходу фізичної особи) необхідною умовою є дослідження судом характеру угоди між кредитором та позичальником щодо відповідної реструктуризації боргу та прощення його частини, зокрема, чи було змінено валюту зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню.

В силу колізійного принципу пріоритету норми акта, виданого пізніше, до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 01 січня 2015 року боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 01 січня 2014 року, та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Застосування вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу над сумою курсової різниці, обрахованої за правилами, передбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Такий правовий висновок Верховного Суду викладено в постановах від 15.05.2018 у справі № 821/1594/17, від 19.07.2019 у справі № 826/4240/18, від 14.11.2019 у справі № 520/10880/18.

Для правильного встановлення правової природи анульованого (прощеного) кредитором боргу (кредиту) позивача (як курсової різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, або додаткового блага, яке підлягає включенню до загального оподатковуваного доходу фізичної особи) необхідною умовою є дослідження судом характеру угоди між кредитором та позичальником щодо відповідної реструктуризації боргу та прощення його частини.

При вирішенні питання про можливість застосування преференцій щодо сплати податку на доходи фізичних осіб слід з`ясувати, чи відбулась зміна валюти зобов`язання на гривню, а також, чи є більшою різниця, що розрахована у відповідності до пункту 8 підрозділу І розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, яка не підлягає оподаткуванню, ніж сума боргу, що прощена кредитором позивачу.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 20.10.2020 у справі № 640/4857/19.

Отже, визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Основна сума боргу платника податку анульована (прощена) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника. Законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором. Курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що між УніКредитБанк ТзОВ () та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит №MRTG-64 від 17 липня 2007 року, відповідно до якого Банк зобов`язувався надати позичальнику 167692 (сто шістдесят сім тисяч шістсот дев`яносто два) євро 00 центів, зі сплатою 11,0% процентів річних строком до 17 липня 2022 року, до якого було укладено додаткову угоду №1 від 26.07.2007 р. про зміну процентної ставки до договору про іпотечний кредит №MRTG-64 від 17 липня 2007 року, згідно з яким було змінено процентну ставку до 10,0% річних.

15 листопада 2007 року між УніКредитБанк ТзОВ () та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2, згідно з якою зазначалося, що виконання позичальником зобов`язань за цим договором (в тому числі і додатковими договорами до нього) забезпечується нотаріально посвідченим іпотечним договором №MRTG64/S від 17.07.2007 року, договором застави №CLTR-11/S від 15.11.2007 року, договором поруки №MRTG-64/P від 17.07.2007 року. Також на підставі рішення кредитного комітету від 13 листопада Банк надав позичальнику новий транш №CLTR-11 у розмірі 37000 євро на строк 5 років з терміном остаточного погашення не пізніше 15 листопада 2012 року, при цьому загальна сума кредиту становила 204 692,00 євро (двісті чотири тисячі шістсот дев`яносто два євро 00 центів).

Третьою особою направлено позивачу повідомлення про прощення заборгованості (довідка від 24.03.2023 №2023/40), яким ОСОБА_1 повідомлено, АТ «СЕНС БАНК», який є правонаступником АТ «Альфа-Банк», відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» 19.03.2021 задовольнив забезпечену іпотекою вимогу, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (рішення державного реєстратора приватний нотаріус Теплюк Галина Михайлівна, Вишгородський районний нотаріальний округ, Київська обл., №57235847 від 23.03.2021 р.; № 57235186 від 23.03.202ір.; 57234468 від 23.03.2021р.), а саме; земельна ділянка, Кадастровий номер: :01:003:0074, Площа: 0.25, га, цільове призначення: Для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, село Великі Дмитровичі, вулиця Польова; земельна ділянка, Кадастровий номер: :01:003:0057, Площа: 0.25, га, цільове призначення: Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; та земельна ділянка, Кадастровий номер: :01:003:0077, Площа: 0.1758, га, цільове призначення: Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (Предмет іпотеки), яка знаходилась в іпотеці Банку відповідно до умов Іпотечних договорів: № MRTG-64/S-2 від 17.07.2007 р., посвідченого 17.07.2007р., Русанюком З.З., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №2904; № MRTG-64/S від 17.07,2007р., посвідченого 17.07.2007р., Русанюком З.З., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №2900; № MRTG-64/S-1 від 17.07.2007р., посвідченого 17.07.2007р., Русанюком З.З., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №2902 та Договору про іпотечний кредит № MRTG-64 від 17.07.2007р.

Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ринкова вартість Предмета Іпотеки визначена на рівні 1 515 000,00 (один мільйон п`ятсот п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Зазначено, після здобуття Банком права власності на Предмет іпотеки, залишок заборгованості за Договором про іпотечний кредит № MRTG-64 від 17.07.2007 р. (за основною сумою, процентами та пенею) за офіційним курсом НБУ станом на 19.03.2021 р. склав 9 322 783,61 (дев`ять мільйонів триста двадцять дві тисячі сімсот вісімдесят три гривні 61 копійка).

У зв`язку із задоволенням вимог Іпотекодержателя в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» прощенно (анульовано) залишок заборгованості за Договором про іпотечний кредит № MRTG-64 від 17.07.2007.

У відповідності до вимог Податкового кодексу України, до складу річного доходу включається дохід у вигляді основної суми прощеного (анульованого) боргу в розмірі 4 006 657,23 грн (чотири мільйона шість тисяч шістсот п`ятдесят сім гривень 23 коп.).

Таким чином, у даному випадку відсутні відповідні умови, за яких підлягають застосуванню положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме - зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти в гривню та прощення розміру різниці, відповідно розрахованої.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що сума основного боргу (тіла кредиту), анульованого кредитором за його самостійним рішенням до закінчення строку позовної давності, відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є додатковим благом, а тому підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, як і з твердженням про виконання банком свого обов`язку щодо повідомлення позивачу про прощення (анулювання) основної суми боргу у розмірі 2 912 166,05 грн, тобто дотримання умови, з якою положення підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України пов`язує обов`язок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу.

Проте, позивачем у встановлений строк податкова декларація не подана, податки не сплачені. За таких обставин, податковий орган дійшов обґрунтованих висновків про збільшення позивачу грошового зобов`язання з податку на доход фізичних осіб та військового збору, а також застосування фінансових санкцій за неподання подання платником податків податкової декларації.

При цьому суд зазначає, що обґрунтованим є й відхилення доводів позивача про поширення на анульовану банком суму положень пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, адже, у даному випадку, відсутні відповідні умови (зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню та прощення розміру різниці, відповідно розрахованої), за яких застосовуються вказані положення законодавства.

Такий же підхід висловлено Верховним Судом у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 28.07.2021 у справі №826/12872/17, у постанові Верховного Суду від 14.07.2023 у справі № 160/19333/21.

У даному спорі відсутні й передумови для застосування підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, у відповідності з яким до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити), адже в ході розгляду справи судами не встановлено наявності обставин, за яких діють вказані положення законодавства, зокрема прощення (анулювання) кредитором боргу у порядку реструктуризації зобов`язань.

Щодо неодноразових посилань представника позивача, в тому числі і в додаткових письмових поясненнях від 25.11.25 р. на «надання апеляційним судом оцінки доказам виконання третьою особою вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» та направлення іпотекодавцю повідомлень про звернення стягнення на предмет іпотеки….», а саме: допущення помилок та неточностей, зокрема, відсутність номеру поштового відправлення, зазначення неправильного номеру телефона позивача, що зафіксовано в постанові Верховного Суду від 11.11.25 року у справі №372/1711/21, як на підставу позову та «неповідомлення Банком (третьою особою) ОСОБА_1 про прощення боргу, як це передбачено чинним законодавством (ПК України), а також покладення обов`язків податкового агента саме на Банк (третю особу), як і неналежність документів, які надавались Банком податковій, та, ймовірність їх підроблення, суд зазначає наступне.

Доказів протиправності дій ГУ ДПС у м. Києві при здійсненні аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку щодо виявлення фактів щодо порушення громадянином ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) податкового законодавства , а саме: недекларування суми доходу у вигляді додаткового блага, відображених АТ «СЕНС БАНК» () у податковому розрахунку (форма №1-ДФ) за II квартал 2023 року, матеріали справи не містять.

Доказів порушення третьою особою АТ «СЕНС БАНК» () вимог п.п. «д» п.164.2.17 ст.164 Податкового кодексу щодо повідомлення фізичної особи ОСОБА_1 про прощення основної суми кредитної заборгованості, матеріали справи аналогічно не містять.

Посилання позивача на «неналежність документів, які надавались Банком податковій, та, ймовірність їх підроблення», носять характер припущень та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 73 75 Кодексу адміністративного судочинства України, а також спростовуються листом АТ «СЕНС БАНК» від 07.10.2024 №45925-46/2024 (вх.№89343/6 від 07.10.2024 р.) щодо отриманого доходу за 2023 рік як додаткового блага у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) фізичній особі ОСОБА_1 (на 2-х аркушах), копія якого міститься в матеріалах справи, який прямо свідчить щодо повідомлення АТ «СЕНС БАНК» фізичної особи ОСОБА_1 про прощення боргу, та спростовує твердження позивача про «неповідомлення кредитором ОСОБА_1 про анулювання (прощення боргу) рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто».

Крім того, надаючи оцінку доводам позивача про те, що ОСОБА_1 взагалі не був обізнаний про факт прощення боргу, необхідність сплати податків, а також зазначення представником останнього про відсутність такого положення щодо прощення (анулювання) кредиту безпосередньо в тексті укладеного кредитного договору та додатків до нього, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.202 Цивільного Кодексу України визначається поняття та види правочинів, зокрема, зазначається, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до змісту ст.203 Цивільного Кодексу України визначаються загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зазначається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до змісту ст.1054 Цивільного Кодексу України визначається поняття кредитного договору та вказується наступне. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до змісту ст.1055 Цивільного Кодексу України визначається форма кредитного договору та зазначається, що кредитний договір укладається у письмовій формі. А кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до п.п.49.1, 49.2. ст.49 Податкового кодексу України унормовано порядок подання податкової декларації до контролюючих органів та встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до ст.162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є:

162.1.1. фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;

162.1.1-1. фізична особа - резидент, яка володіє та/або користується (орендує (суборендує), на умовах емфітевзису, постійно користується) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, у частині мінімального податкового зобов`язання;

162.1.2. фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні;

162.1.3. податковий агент.

Відповідно до п.164.1, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України визначено базу оподаткування та зазначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються:

164.2.17. дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді:

а) вартості використання житла, інших об`єктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, наданих платнику податку в безоплатне користування, або компенсації вартості такого використання, крім випадків, коли таке надання зумовлено виконанням платником податку трудової функції відповідно до трудового договору (контракту) чи передбачено нормами колективного договору або відповідно до закону в установлених ними межах;

б) вартості майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених цим Кодексом для оподаткування прибутку підприємств.

д) основної суми боргу (кредиту) платника податку (крім суми прощеного (анульованого) основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків розміру однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, а також основної суми боргу платника податку перед кредитором - фінансовою установою при виконанні таким кредитором рішення суду про звільнення боржника - фізичної особи від боргів у справі про неплатоспроможність, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків розміру однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу, виконання кредитором - фінансовою установою рішення суду про звільнення боржника - фізичної особи від боргів у справі про неплатоспроможність. Кредитор, у тому числі кредитор - фінансова установа, зобов`язаний включити суму боргу, прощеного (анульованого) за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, суму боргу згідно з рішенням суду про звільнення боржника - фізичної особи від боргів у справі про неплатоспроможність до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено (анульовано), виконано рішення суду про звільнення боржника - фізичної особи від боргів у справі про неплатоспроможність. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу, а також неповідомлення кредитором - фінансовою установою про виконання рішення суду про звільнення боржника - фізичної особи від боргів у справі про неплатоспроможність у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до п.п. 167.1., 168.2.1 п.168.2 ст.167 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Відповідно до ст.179 Податкового кодексу України визначено порядок подання річної декларації про майновий стан і доходи (податкової декларації) та зазначено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відтак, нормами чинного податкового законодавства України чітко встановлено як алгоритм дій платника податків при отриманні доходу (додаткового блага), так і порядок оподаткування такого доходу, а також порядок повідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу, незалежно від умов укладеного договору.

Крім того, відповідно до п.п. «а» п.176.1 п.176 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла в 2023 році) на платників податку покладається обов`язок ведення доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі, якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форма зазначеного обліку та порядок його ведення затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 23.06.2017 року №591 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу та Порядку ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.07.2017 за №871/30739.

Відповідно до п.п.44.1, 44.3 ст.44 Податкового кодексу України встановлюється порядок ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу.

При цьому, доказів надання фізичною особою платником податків ОСОБА_1 до перевірки Книги обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу до матеріалів справи позивачем не надано, що підтверджує порушення останнім вимог п.п. «а» п.176.1 п.176, п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (ПК України).

Згідно з пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Так, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 533-IX підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено, зокрема, п. 52-2, відповідно до якого установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 цього Кодексу.

Суд акцентує, спірні у цій справі правовідносини охоплюються сферою дії ПК України, який відповідно до приписів п. 1.1 ст. 1 цього Кодексу регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податкові відносини є окремим і самостійним різновидом відносин, урегульованих, окрім Конституції України, спеціальними актами законодавства за вичерпним і остаточним переліком, не належать ані до господарських відносин, ані до адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання.

Відповідно до п. 3.1 ст. 3 ПК України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України; чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Також, відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приймаючи рішення за результатами розгляду даної справи, суд виходить з того, що контролюючий орган, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення діяв у межах та у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що банком було здійснено прощення (анулювання) позивачу основної суми боргу (кредиту), а з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом та включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті Податкового кодексу України. Позивач, отримавши у перевіряємому періоді дохід у вигляді суми боргу (кредиту), прощеної (анульованої) кредитором, не виконав встановленого законом обов`язку щодо подання до контролюючих органів декларації про майновий стан і доходи та самостійної сплати податку з доходів фізичних осіб за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, а також - сплати військового збору. Таким чином, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах факт порушення права позивача у сфері публічних правовідносин не знайшов свого підтвердження у ході розгляду справи.

Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог, не підлягають відшкодуванню і зазначені в ст.139 КАС України судові витрати.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України Київський окружний адміністративний суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.