Справа № 640/22083/21
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2026-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 р. № 640/22083/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Трипільської ТЕС до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками ДПС України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської ТЕС звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №4 від 06.04.2021.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.08.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, до Харківського окружного адміністративного суду згідно супровідного листа № 01-19/1430/25 від 31.01.2025 передано 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2025 вказана справа передана на розгляд судді Панова М.М.

Ухвалою суду адміністративну справу прийнятно до розгляду в порядку спрощеного провадження, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія, вищезазначеної ухвали, надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до Електронного кабінету, яка міститься в матеріалах справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення рішення, прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області, є протиправним та таким, що суперечить нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

У період з 27.04.2026 по 11.05.2026 суддя Панов М.М. перебував у щорічній відпустці, тому вирішення вказаної справи здійснюється в перші робочі дні після відпустки.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 25.02.2021 р. Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків (далі ДПС) було видано наказ №165, згідно з яким працівники Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків повинні провести фактичну перевірку з 26.02.2021 р тривалістю не більше 10 діб приватного акціонерного підприємства «Центренерго» (податковий номер 129270045) з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері ліцензування, обліку, зберігання, транспортування та обігу пального за адресою : Київська область, Обухівський район, м.Українка, вул. Приозерна, 46Б за період діяльності з 01.07.2020 по дату закінчення перевірки.

За результатами проведеної фактичної перевірки акцизного складу №1002100 04.03.2021 р посадовими особами органу ДПС було видано Акт (довідку) фактичної перевірки, відповідно до якого Закон України від 06.07.95 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» із змінами і доповненнями та ст.15 Закону України від 19.12.05 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» із змінами і доповненнями, а також Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України від 29.12.17 №148 із змінами і доповненнями не порушено.

В ході перевірки, з наданих документів було встановлено, що станом на 01.07.2019 р. Трипільською ТЕС підприємством використовувалося для зберігання пального та заправки транспортних засобів 5 ємностей та 4 паливороздавальні колонки, які були введені в експлуатацію та пройшли повірку.

Відповідно до висновку перевіряючого органу Трипільською ТЕС на акцизному складі № 1002100 Трипільською ТЕС з 01.07.2019 використовувалися 5 ємностей та 4 паливороздавальні колонки без реєстрації в Єдиному державному реєстрі рівнемірів-лічильників та витратомірів-лічильників, які були встановлені та зареєстровані лише 29.10.2020 р., чим порушено вимоги п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПКУ.

Ознайомившись з Актом (довідкою) фактичної перевірки акцизного складу АТЦ, уніфікований №1002100, від 04.03.2021 р. та не погоджуючись із висновком контролюючого органу Трипільською ТЕС ПАТ «Центренерго» були подані Заперечення до Акту №06-1348 від 16.03.2021 р , які були направлені разом із підтверджуючими документами на 33 аркушах на ім`я начальника та заступника начальника Офісу великих платників податків ДПС України, що підтверджується накладними №255 і № 263 та фіскальними чеками №0743 і №0744 відділу поштового зв`язку м. Українка.

Заперечення були розглянуті. На підставі акта перевірки № 247/31-00/07-04-03-02 від 04.03.2021 року з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 01.04.2021 №81/31-00/07-04-03 Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків 06.04.2021 р. видало податкове повідомлення-рішення № 4, за яким до підприємства Трипільської ТЕС застосовано штрафні санкції у сумі 180000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. За приписами пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом (пункт 61.2 статті 61 ПК України).

Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідні функції контролю передбачені підпунктом 19-1.14 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, зокрема, контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Таким чином, контролюючий орган має право на проведення перевірки господарюючого суб`єкта у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права.

Як свідчать матеріали справи, контролюючим органом було проведено фактичну перевірку Публічного акціонерного товариства "Центренерго".

Даною перевіркою встановлено факт порушення підприємством вимог пп.230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України у зв`язку з порушенням строку реєстрації рівнемірів лічильників в Єдиному державному реєстрі витратомірів лічильників та рівнемірів лічильників рівня пального. Встановлено, що Позивачем використовувалось 5 ємностей та паливо-роздавальних колонок з реєстрацією витратомірів лічильників та рівнемірів лічильників рівня пального лише 29.10.2020 року.

Також, Позивач не звільняється від відповідальності за неможливість своєчасної реєстрації лічильників, зумовленої недостатнім фінансуванням.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 Кодексу контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Кодексу фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки передбачено нормами ст. 80 Кодексу.

Пунктом 80.1 ст. 80 Кодексу встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав передбачених п. 80.2 ст. 80 Кодексу, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами- лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального ( п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Кодексу).

Згідно з пп. 80.5 ст. 80 Кодексу передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 Кодексу.

Реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу / акцизного складу пересувного:

до акцизного складу; до акцизного складу пересувного;

для власного споживання чи промислової переробки;

будь-яким іншим особам.

Відповідно до п. 12 підрозділу 5 розділу ХХ Перехідних положень ПКУ розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами- лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:

- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року;

- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року;

- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Також, Законом України від 18 грудня 2019 року №391 Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування акцизного податку до п. 18 підрозділу 5 розділу ХХ Перехідних положень ПКУ внесені зміни, а саме в абзаці 4 слово січня словом квітня.

Згідно з п. 230.1 ст. 230 ПКУ визначено, що акцизні склади утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходжень до бюджету акцизного податку.

Відповідно до п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПКУ, акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами- лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі.

Акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Відповідно до п. 128.1.1 ст. 128.1 ПК необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір- лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник / витратомір-лічильник спирту етилового.

Повторне протягом року вчинення на тому самому акцизному складі будь-якого з порушень, передбачених абзацом першим цього пункту, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50000 гривень за кожний необладнаний резервуар або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового або незареєстрований витратомір-лічильник / витратомір-лічильник спирту етилового.

Таким чином, в диспозиції п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПКУ та п. 18 підрозділу 5 розділу ХХ Перехідних положень ПКУ передбачений обов`язок розпорядників акцизних складів обладнання та реєстрації витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарів строк не пізніше 1 квітня 2020 року (для акцизних складів, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів.)

Постановою КМУ від 22 листопада 2017 р. N 891, затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів (далі Порядок).

Згідно з пп. 2 п. 2 Порядку рівнемір - лічильник рівня пального у резервуарі (далі- рівнемір) - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для вимірювання рівня пального, за яким обчислюється об`єм пального, що перебуває у резервуарі, за градуювальною таблицею резервуара.

Відповідно до пп. 3 п. 5 Порядку електронні документи для наповнення Реєстру, які формуються розпорядниками акцизних складів та надсилаються до Реєстру за кожним місцем розташування акцизного складу, містять інформацію про акцизний склад з уніфікованим номером в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, розташовані на такому акцизному складі резервуари з уніфікованою нумерацією, про назви, моделі, серійні (ідентифікаційні) номери витратомірів, установлених у кожному місці відпуску пального шляхом наливу з акцизного складу, та назви, моделі, серійні (ідентифікаційні) номери рівнемірів, установлених на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на такому акцизному складі.

Так, Верховний Суд в постанові від 04 квітня 2024 року у справі № 420/20864/23 дійшов висновку про те, що положеннями п. п. 12 та 18 підрозділу 5 розділу XX ПК України встановлено строки для виконання обов`язку платником податку для облаштування акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками рівня пального у резервуарі та реєстрації таких в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а також передбачено дату, з якої до таких платників застосовуються норми п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України.

Верховний Суд у вказаному судовому рішенні акцентував увагу на тому, що складом правопорушення, визначеного п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України, за яке передбачена штрафна санкція, є саме необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників.

Окрім того, у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 580/9246/21 Верховний Суд сформував правову позицію, яка зводиться до того, що застосування п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України можливе виключно у випадку необладнання та/або відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, як передбачено диспозицією вказаної норми.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність податкового податкове повідомлення-рішення №4 від 06.04.2021 року.

Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Трипільської ТЕС задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської ТЕС (вул. Промислова, буд. 1, м. Українка, Обухівський р-н, Київська обл., 08720, ) до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Дегтярівська, буд. 11Г, м. Київ, 04119, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов