Справа № 260/89/25
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2026-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 травня 2026 року

м. Київ

справа №260/89/25

адміністративне провадження №Зі/990/68/26

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н. В., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кравчука В.М. від касаційного розгляду справи №260/89/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

08.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 32 Протоколу Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 20.09.2024 №20/8 про повторну відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги вперше як інваліду 1 групи з 30.10.2017;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу вперше, у зв`язку із встановленням інвалідності 1 групи;

- стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі місячної мінімальної заробітної плати.

Закарпатський окружний адміністративний суд рішенням від 27.03.2025, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2026, у задоволенні позову відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2026 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючого суддю (суддю-доповідача) Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П. для розгляду судової справи № 260/89/25.

Верховний Суд ухвалою від 15.04.2026 касаційну скаргу позивача залишив без руху та надав скаржнику десятиденний строк з дня вручення йому ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення недоліків, шляхом надання до суду: документа про сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, або документ, який підтверджує про наявність пільг встановлених законом для звільнення від сплати такого, обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції, зазначивши підстави і причини його пропуску, надавши належні докази, що унеможливили своєчасне вчинення процесуальної дії зі звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою у строк, визначений законом та зазначити підстави касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої за результатами перегляду рішення суду першої інстанції, передбачені частинами четвертою та п`ятою статті 328 КАС України з їх належним обґрунтуванням.

04.05.2026 на адресу Верховного Суду на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 15.04.2026 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, в якій скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження рішення судів попередніх інстанцій, звільнити від сплати судового збору та уточнює підстави касаційного оскарження.

Разом із заявою про усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді, в якій позивач просить відвести суддю судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Кравчука В.М. від розгляду справи №260/89/25.

За наслідками вирішення питання про обґрунтованість заявленого відводу Верховний Суд ухвалою від 13.05.2026 визнав необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кравчука В.М. від розгляду справи №260/89/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії та передав заяву до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду питання про відвід.

За наслідками автоматизованого розподілу заяву ОСОБА_1 передано на розгляд судді-доповідачу Шевцовій Н. В.

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кравчука В.М. від касаційного розгляду справи №260/89/25, суддя-доповідач виходить з такого.

У заяві про відвід заявник зазначає, що суддя Кравчук В.М. був головуючим суддею та брав участь у касаційному розгляді та вирішенні справи №260/1173/19 за результатами якої ухвалив постанову від 04.12.2020 у справі №260/1173/19, якою, у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 відмовив. Заявник стверджує, що суддя Кравчук В.М. у справі №260/1173/19 заперечив твердження ОСОБА_1 , що норма пункту чотири статті 16-6 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) та пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок №975), щодо дворічного строку стосується виключно доплати до вже отриманої раніше одноразової грошової допомоги, а не щодо отримання одноразової грошової допомоги вперше, натомість при ухваленні іншої постанови від 13.04.2022 у справі №240/12378/19, де суддя Кравчук В.М. був учасником колегії, ухвалено протилежне рішення, колегія суддів дійшла висновку, що дворічний строк дійсно стосується доплати до вже отриманої раніше одноразової грошової допомоги, а не щодо отримання одноразової грошової допомоги вперше.

Заявник вважає, що суддя Кравчук В.М. безпідставно відмовив позивачу в отриманні одноразової грошової допомоги вперше у справі №260/1173/19 та може бути упереджений при розгляді цієї справи. Зазначає, що суддя Кравчук В.М., відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 та частини третьої статті 37 КАС України підлягає відводу від розгляду цієї касаційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості Суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Білух проти України", заява №33949/02, пункт 49; "Fey v. Austria", заява №14396/88, пункти 27, 28 та 30; "Wettstein v. Switzerland", заява №33958/96, пункти 42-43, "Pullar v. United Kingdom", заява №22399/93, пункт 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Зазначені ж у заяві ОСОБА_1 про відвід судді Кравчука В.М. аргументи фактично зводяться до незгоди з судовими рішеннями, які були ухвалені суддею, про відвід якого порушується питання.

Однак Верховний Суд підкреслює, що незгода сторони з рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можуть слугувати підставою для відводу в силу прямої (імперативної) вказівки процесуального закону (частина четверта статті 36 КАС України).

Приписами пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 (Схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23) визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи також в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Однак, вказані у заяві ОСОБА_1 підстави для відводу судді, а саме, незгода з рішеннями судді, самі собою не є самостійною підставою для відводу судді, якщо такі факти не пов`язані з існуванням об`єктивних обставин, що можуть свідчити про упередженість судді, його необ`єктивність, зацікавленість у результатах розгляду справи, викликати недовіру до нього, сумніви щодо безсторонності в очах стороннього спостерігача.

Аналогічна позиція щодо застосування критерію "неупередженості" судді висловлена Верховним Судом в ухвалах від 27 жовтня 2020 року у справі № 826/8426/14, від 06 жовтня 2022 року у справі № 640/17351/19, від 24 січня 2023 року у справі № 826/9693/13-а, від 11 липня 2023 року у справі № 200/5179/22, від 13 травня 2024 року у справі № 215/2945/23 та від 23 липня 2024 року у справі № 990/217/24.

Підсумовуючи викладене, Суд зазначає про відсутність підстав, передбачених статтями 36, 37 КАС України, для відводу судді Кравчука В.М. від участі в розгляді справи № 260/89/25.

Керуючись статтями 36, 37, 40 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Кравчука В.М. від касаційного розгляду справи №260/89/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

Н.В. Шевцова,

Суддя Верховного Суду