Справа № 420/19845/25
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надіслана засобами поштового зв`язку 20.06.2025 року) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якій позивач просить суд (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10.07.2025 року):

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, які полягають у відмові ОСОБА_1 :

- у зарахуванні до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 05.08.1993 року по 03.08.1996 року на посаді лікаря-інтерна за спеціалізацією анестезіологія та реаніматологія в Одеській обласній клінічній лікарні та з 05.08.1996 року по 31.12.2003 року на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога в Комунальному некомерційному підприємстві «Кілійська багатопрофільна лікарня Кілійської міської ради» з дати призначення пенсії з 05.02.2025 року;

- у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати:

- Головне правління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі з дати призначення пенсії з 05.02.2025 року періодів роботи з 05.08.1993 року по 03.08.1996 року на посаді лікаря-інтерна за спеціалізацією анестезіологія та реаніматологія в Одеській обласній клінічній лікарні та з 05.08.1996 року по 31.12.2003 року на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога в Комунальному некомерційному підприємстві «Кілійська багатопрофільна лікарня Кілійської міської ради»;

- Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами;

судові витрати стягнути в порядку ст. 139 КАС України;

повістки та копії процесуальних документів, відзив відповідача надсилати на поштову адресу позивача, а судові повістки надсилати у вигляді SMS - повідомлень на номер: .

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалами суду:

- від 30.06.2025 року позовну заяву залишено без руху;

- від 11.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (ст.262 КАС України); витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.02.2025 позивач звернувся з метою призначення пенсії за віком до Пенсійного фонду України шляхом подання звернення через веб-портал електронних послуг ПФУ. Рішенням від 07.03.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області пенсію за віком було призначено з 05.02.2025 в розмірі 16768,08 грн, з урахуванням 47 років 11 місяців 7 днів страхового стажу, з урахуванням стажу з ознакою «працівник охорони здоров`я» 38 років 10 місяців 24 дня, стаж враховано по 31.01.2025. 21.03.2025 позивач звернувся до ПФУ із заявою щодо перерахунку пенсії допризначення, у зв`язку з наданням додаткових документів (виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій), відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058. Рішенням відділу перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 20 від 28.03.2025 було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки відсутній необхідний страховий стаж на відповідних посадах робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 35 років та відсутня уточнююча довідка про те, чи перебувала особа у відпустці без збереження заробітку за періоди роботи на спеціальних посадах з 03.08.1993 року. 30.05.2025 позивач звернувся до ПФУ із заявою за вих. № 944 щодо перерахунку пенсії допризначення, у зв`язку з наданням додаткових документів (зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога), відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058. Рішенням відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 38 від 06.06.2025 було відмовлено у застосуванні норм статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога) у зв`язку з відсутністю підтвердження про відділення. Після проведених перерахунків пенсії, проведених без звернення та відповідно до даних розрахунку пенсії від 06.05.2025 розмір пенсії складає 14257,22 грн з урахуванням стажу, без врахування періодів стажу в подвійному розмірі 40 років 6 місяців 10 днів, з урахуванням стажу з ознакою «працівник охорони здоров`я» (посада із пост.909) 31 рік 5 місяців 27 днів, (коефіцієнт -0,40500) та середньомісячного заробітку, розрахованого за період роботи з 01.07.1995 по 31.01.2025-34911,52000.

26.08.2026 року надійшли пояснення ГУПФ України у Львівській області, у яких зазначено, що цей орган ПФУ не розглядав заяв ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком чи про перерахунок пенсії, ані документів доданих до цих заяв, відповідно й не приймав жодних рішень щодо цього питання, а також не вчиняв жодних протиправних дій та не порушував прав позивача.

01.09.2025 року представник Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області подав суду відзив на позов, просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що з 05.02.2025 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 30.05.2024 року позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії (допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами). Разом з вказаною заявою позивачем була надана довідка №407 від 04.04.2025 року видана КНП «Кілійська багатопрофільна лікарня». За принципом екстериторіальності вказану заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та за результатами такого розгляду прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії від 06.06.2025 №38. При розгляді поданої заяви відповідачем було встановлено, що довідка надана позивачем не містить інформації щодо підтвердження відділення, у якому працює позивач.

Разом з відзивом надано копії матеріалів пенсійної справи позивача.

12.09.2025 року представник ГУПФ України в Рівненській області подав суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що 21.03.2025 року позивач звернувся із заявою та документами до територіального органу ПФУ про перерахунок пенсії. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було розглянуто заяву Позивача і долучені до заяви документи, та було прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії відповідно до статті 60 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується рішенням від 28.03.2025 № 20. 30.05.2025 року позивач повторно звернувся із заявою та документами до територіального органу ПФУ про перерахунок пенсії. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області було розглянуто заяву Позивача і долучені до заяви документи, та було прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії відповідно до статті 60 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується рішенням від 06.06.2025 № 38. ГУПФУ в Рівненській області розглянули матеріали електронної пенсійної справи позивачки, та винесли обґрунтоване рішення про відмову в проведені перерахунку, оскільки до заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 не надав уточнюючу довідку про те, чи перебувала особа у відпустці без збереження заробітку за період роботи на спеціальних посадах на дату звернення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10), з 05.02.2025 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.21).

21.03.2025 року позивач звернувся із заявою та документами до територіального органу ПФУ про перерахунок пенсії.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було розглянуто заяву позивача і долучені до заяви документи, та було прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії відповідно до статті 60 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується рішенням від 28.03.2025 № 20 (а.с.18).

У рішенні зазначено:

«Розглянувши матеріали електронної пенсійної справи, прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в перерахунку пенсії, оскільки відсутній необхідний страховий стаж на відповідних посадах робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення"- 35 років та відсутня уточнююча довідка про те, чи перебувала особа у відпустці без збереження заробітку за період роботи на спеціальних посадах з 03.08.1993 по дату звернення» (а.с.18-19).

30.05.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просив стаж роботи на посаді лікаря-анестезіолога-реаніматолога з 05.08.1996 року по 31.12.2003 року зарахувати в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

До заяви надав: заяву, паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного коду, довідки, що визначають право на пільги відповідно о ст.60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», документи про місце проживання.

За принципом екстериторіальності цю заяву розглянуто та прийняте рішення ГУПФ України у Полтавській області про відмову у перерахунку пенсії №38 від 06.06.2025 року (а.с.17).

У рішенні, зокрема зазначено:

«Оскільки з 01.01.2004 року згідно статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку, для застосування норм статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» немає підстав.

30.05.2025р. із заявою № 944 звернувся гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ), житель м. Кілія 2 Одеської області відповідно до статті 60 Закону України.

В ході розгляду заяви встановлено, що гр. ОСОБА_1 з 05.02.2025 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно електронної пенсійної справи стаж із застосуванням норм статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не враховано, оскільки відсутнє підтвердження про відділення.

Розглянувши надані документи, управлінням вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 в перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю законних підстав».

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 4.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» відносяться лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санаторно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

02.08.2002 року за вих. № 03-2/1751-02-4 Міністерство праці та соціальної політики спрямувало до територіальних управлінь праці та соціального захисту населення спільний лист Мінпраці, Пенсійного фонду та Міністерства охорони здоров`я щодо зарахування часу роботи у патологоанатомічних відділеннях (бюро), відділеннях (групах) анестезіології та інтенсивної терапії та відділеннях інтенсивної терапії лікувальних закладів до стажу роботи у подвійному розмірі, для використання у практичній роботі (копія додається).

Згідно ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що згідно:

трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 (дата заповнення 20.03.1984 року) позивач з 03.08.1993 року по 03.08.1996 року працював на посаді в Одеській обласній клінічній лікарні лікарем-інтерном за спеціальністю анестезіолог та реаніматолог; з 05.08.1996 року працював на посаді лікаря анестезіолога та реаніматолога; з 23.07.2004 року переведений на посаду лікаря анестезіолога (а.с.13-14);

довідки Комунального некомерційного підприємства «Кілійська багатопрофільна лікарня» Кілійської міської ради від 14.02.2025 року №184 ОСОБА_1 з 05 серпня 1996 р. по 22 липня 2004 р. на посаді лікаря-анестезіолога та реаніматолога Кілійської центральної районної лікарні; з 23 липня 2004 р. переведено на посаду лікаря- по теперішній час анестезіолога Кілійської центральної районної лікарні, у зв`язку із змінами до штатного розпису. Довідка видана на підставі книг наказів за 1996-2025 роки (а.с.16).

З аналізу положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV слідує, що вказаний Закон не зупиняє дію норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.02.2020 року по справі № 462/1713/17, від 23.01.2019 року по справі № 485/103/17, від 04.12.2019 року по справі № 689/872/17.

Також, у постанові від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV та Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 був прийнятий раніше за Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», то він мав би виключити із Закону України «Про пенсійне забезпечення» усі інші положення, чого зроблено не було.

В той же час, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що в електронній пенсійній справі наявна довідка від 14.02.2025 року №184, яка видана Комунальним некомерційним підприємством «Кілійська багатопрофільна лікарня» Кілійської міської ради про періоди роботи позивача на посаді лікаря-анестезіолога-реаніматолога, оскільки згідно записів трудової книжки та довідки окремого відділення не існувало.

Згідно ст. 101 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Відповідно до ст. 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Будь-яких доказів на підтвердження звернення пенсійного органу щодо отримання документів щодо роботи позивача в період з 0.08.1993 по 03.08.1996 року, з 05.08.1996 року по 22.07.2004 року на посаді лікаря-анестезіолога-реаніматолога відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суду не надано.

За таких підстав, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача в подвійному розмірі періодів роботи з 0.08.1993 по 03.08.1996 року, з 05.08.1996 року по 22.07.2004 року .

Отже, наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФ України у Полтавській області про відмову у перерахунку пенсії №38 від 06.06.2025 року.

Щодо призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 24 Закону №1058, страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2 статті 24 Закону №1058).

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з наступними змінами та доповненнями, визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; - не менше 28 років 6 місяців.

Згідно положень пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Підстави призначення, передбаченої Законом №3668-VI грошової допомоги та механізм її виплати врегульований підзаконними актами, зокрема "Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 (надалі також - Порядок №1191).

Згідно з пунктом 2 Порядку №1191, до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (надалі також Перелік №909).

Пунктом 5 Порядку №1191 передбачено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Абзацом 2 статті 56 Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Суть зазначеної грошової допомоги полягає в додатковій гарантії для працівників, які працювали в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Наявність такої гарантії спонукає осіб працювати саме в установах державної або комунальної форми власності і набувати необхідний стаж у зазначених установах.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 (далі Порядок).

Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже, суд зазначає, що норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати, її право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних, визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Синтаксичний аналіз пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, дає підстави для висновку, що умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. При цьому законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

За змістом вказаної норми отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під час ухвалення рішення у даній справі суд враховує позицію Верховного Суду, яка викладена у постановах суду від 27.11.2018 у справі №328/1619/17 та від 22.02.2018 у справі №310/3774/17.

Суд зазначає, що пункт 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пов`язує позбавлення права на отримання одноразової грошової допомоги з фактом отримання особою будь-якої іншої пенсії до виходу на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не з фактом призначення іншої пенсії.

Відповідно до розрахунку стажу позивача, станом на 25.02.2024 року страховий стаж позивача становить 47 роки, 11 місяців, 7 днів (а.с.27).

Згідно п. 5-7 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Відповідно до п «е» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 визначено, що для спеціального стажу зараховується період роботи особи, які працювали лікарями та середнім медичним персоналом (незалежно від найменування посад).

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 20.03.1984 року та довідки від 14.02.2025 року №184 наявний такий стаж роботи: з 05 серпня 1996р. по 22 липня 2004р. на посаді лікаря-анестезіолога та реаніматолога Кілійської центральної районної лікарні; з 23 липня 2004 р. лікаря по теперішній час анестезіолога Кілійської центральної районної лікарні.

При цьому, з аналізу приписів ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку № 1191 та Переліку № 909 слідує, що зарахування періоду роботи на посадах пов`язаних із охороною здоров`я до страхового стажу при призначенні пенсії за віком та вирішення питання про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення не ставиться в залежність від того, було це основним місцем роботи особи чи за сумісництвом, оскільки виконання посадових обов`язків на посадах, передбачених вищевказаним Порядком, незалежно від того, як виконувались такі посадові обов`язки на умовах основної роботи чи за сумісництвом, дозволяє зарахування такого періоду роботи до стажу, що дає право на призначення грошової допомоги.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (далі Перелік №909), до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах: - лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно - епідеміологічних закладах, діагностичних центрах. - фармацевтів, асистентів фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, в контрольно-аналітичних лабораторіях. - лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у Медико-соціальних експертних комісіях, бюро судово-медичної експертизи.

Згідно з п.2 примітки до Переліку №909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком дає право на пенсію за вислугу років, незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Із змісту трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що протягом своєї трудової діяльності він займав посади лікаря у закладах, що входять до вищенаведеного Переліку № 909 і на момент досягнення пенсійного віку, займав посаду лікаря.

З аналізу наведених норм законодавства суд дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Така правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17.

Матеріалами адміністративної справи встановлено доведеність факту дотримання умов, передбачених ст.26 Закону № 1058, в тому числі, досягнення пенсійного віку; обіймання посад, передбачених пунктами «е»-«ж» статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення"; наявності страхового стажу на таких посадах; неотримання (не призначення) до моменту звернення за пенсією за віком будь-якої іншої пенсії, що дає право на отримання грошової допомоги відповідно до вимог п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ч.2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування рішень:

- Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії від 28.03.2025 №20;

- Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про відмову у перерахунку пенсії №38 від 06.06.2025 року.

З метою ефективного захисту прав ОСОБА_1 суд вважає також за необхідне задовольнити позовні вимоги у редакції уточненої позовної заяви.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами законність оскаржуваних дій не доведена, а їх доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у сумі 2422,40грн., ці витрати суд покладає пропорційно на ГУПФ України у Рівненській області у сумі 1211,20 грн. та ГУПФ України в Полтавській області у сумі 1211,20 грн. згідно ч.1 ст.139 КАС України, оскільки спір в суді виник внаслідок неправильних дій обох відповідачів.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову в перерахунку пенсії № 20 від 28.03.2025 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області про відмову у перерахунку пенсії №38 від 06.06.2025 року.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у вигляді відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у вигляді відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 03.08.1993 року по 03.08.1996 року на посаді лікаря-інтерна за спеціалізацією анестезіологія та реаніматологія в Одеській обласній клінічній лікарні та з 05.08.1996 року по 22.07.2004 року на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога в Комунальному некомерційному підприємстві «Кілійська багатопрофільна лікарня Кілійської міської ради» з дати призначення пенсії з 05.02.2025 року.

Зобов`язати Головне правління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі з дати призначення пенсії з 05.02.2025 року періодів роботи з 03.08.1993 року по 03.08.1996 року на посаді лікаря-інтерна за спеціалізацією анестезіологія та реаніматологія в Одеській обласній клінічній лікарні та з 05.08.1996 року по 22.07.2004 року на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога в Комунальному некомерційному підприємстві «Кілійська багатопрофільна лікарня Кілійської міської ради».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті двадцять дві) гривень 20 копійок.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті двадцять дві) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст.293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (; місцезнаходження: вул. Борисенка Олександра, буд.7, м. Рівне, 33028).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; місцезнаходження: вул.Гоголя, буд.34, м.Полтава, 36000).

Суддя М.М. Аракелян