Справа № 560/3463/26
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3463/26
РІШЕННЯ

іменем України

13 травня 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Ф» від 07 січня 2026 року № 1124-2410-2209-UA0069135, №1128-2410-2209-UA0069135, №1139-2410-2209-UA0069135, №1152-2410-2209-UA0069135, №1188-2410-2209-UA0069135.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.12.2025 року ОСОБА_1 було подано до ГУ ДПС у Хмельницькій області заяву про перерахунок земельного податку за земельну ділянку загальною площею 0,6908 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , визначеного податковим повідомленням-рішенням від 14.04.2025 року № -2209-UA0069135 в сумі 38367,70 грн. За наслідками розгляду, відповідач своїм листом від 09.01.2026 року № 353/6/22-01-24-10 Додаток № 6) скасував вищезазначене податкове повідомлення-рішення та повідомив про формування нових ППР щодо вищезазначеної земельної ділянки за 2021 рік від 07.01.2026 року № 1188-2410-2209-UA0069135 на суму 10713,64 грн., за 2022 рік від 07.01.2026 року № 1152-2410-2209-UA0069135 на суму 33345,16 грн., за 2023 рік від 07.01.2026 року № 1139-2410-2209-UA0069135 на суму 38346,94 грн., за 2024 рік від 07.01.2026 року № 1128-2410-2209-UA0069135 на суму 40302,63 грн., за 2025 рік від 07.01.2026 року № 1124-2410-2209-UA0069135 на суму 44520,60 грн.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, що зазначено пп.14.1.147 п. 14.1 ст.14 та пп.14.1.72 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України. Згідно інформаційних баз даних ДПС України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) був власником земельної ділянки площею 0,6908 га з кадастровим номером :01:002:0408 (призначення - земельні ділянки промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з 25.08.2021. Вказує, що заяву про об`єкти оподаткування або об`єкти, що пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність за формою 20-ОПП, що використовуються у підприємницькій діяльності на земельній ділянці площею 0,6908 га, подана позивачем до ГУ ДПС у Хмельницькій області лише 08.12.2025 року та зазначено дату зняття з обліку 23.12.2025.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що позивач із 18.07.2000 року по 23.12.2025 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебував на обліку в ГУ ДПС у Хмельницькій області з 01.01.2012 року як платник податків на спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку 2 групи), що підтверджується Витягом з реєстру платників єдиного податку N 19208 від 11.12.2025 року. У зазначеному витязі вказана податкова адреса позивача: АДРЕСА_2 , а місцем провадження господарської діяльності визначено адресу: АДРЕСА_1 .

Видами економічної діяльності позивача за КВЕД відповідно до інформації з ЄДР та Витягу з реєстру платників єдиного податку були: 25.73 «Виробництво інструментів» з ознакою «основний»; 47.99 «Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами», 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна», 77.30 «Надання в оренду інших машин, ї устаткування та товарів, н.в.і.у».

Позивач 07 серпня 2001 року набув право власності на земельну ділянку загальною площею 0,6908 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Державним актом на право власності на землю серії ХМ № 047336 від 07.08.2001 року.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.02.2026 року, відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0408 заг. площею 0,6908 га, власником якої був ОСОБА_1 , були включені до реєстру 25.08.2021 року.

26.12.2025 року земельна ділянка була відчужена на користь ОСОБА_2 відповідно до умов договору дарування від 26.12.2025 року, про що у реєстрі зроблено відповідний запис.

30.01.2003 року позивач набув право власності на механічну майстерню № 1 та механічну майстерню № 2 загальною площею 925,8 м.кв. які розташовані на даній земельні ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . що підтверджується Свідоцтвом про право власності на приміщення від 31.01.2003 року.

27.04.2007 року позивач набув право власності на нежиле приміщення, цех по виготовленню метало-пластикових та алюмінієвих вікон, виробничий цех зі складом загальною площею 1821,6 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.04.2007 року серії НОМЕР_2 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14407421 від 27.04.2007 року

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно від 20.02.2026 року до 26.12.2025 року позивач був власником нежилого приміщення, цеху по виготовленню метало-пластикових та алюмінієвих вікон загальною площею 790,7 кв.м., літера А-1, будівлі виробничого цеху зі складом загальною площею 11031,2 кв.м., літера Б-2 за адресою: АДРЕСА_1 та механічної майстерні № 1 загальною площею 517,8 кв.м., літера А-2, механічної майстерні № 2 загальною площею 408,0 кв.м., літера Б-1, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач стверджує, що належні йому об`єкти нерухомого майна протягом 2021-2025 років він використовував виключно для здійснення підприємницької діяльності за КВЕД 25.73 «Виробництво інструментів» та не здавав ці приміщенні ні в оренду, ні в лізинг, ані в позичку.

За вказану земельну ділянку ГУ ДПС у Хмельницькій області обчислено податкові зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб за 2025 рік та сформовано податкове повідомлення рішення від 14.04.2025 №-2209-UA0069135 на суму 38 376,70 грн., яке надіслано ОСОБА_1

ОСОБА_1 до ГУ ДПС в області надано заяву від 15.12.2025 (вх. ГУ ДПС у Хмельницькій області від 16.12.2025 №72810/6) щодо проведення перерахунку по земельному податку, оскільки земельна ділянка, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , використовується ним при здійсненні підприємницької діяльності.

За наслідками розгляду, відповідач своїм листом від 09.01.2026 року № 353/6/22-01-24-10 відкликав вищезазначене податкове повідомлення-рішення та повідомив про сформовані податкові повідомлення-рішення щодо вищезазначеної земельної ділянки за 2021 рік від 07.01.2026 року № 1188-2410-2209-UA0069135 на суму 10713,64 грн., за 2022 рік від 07.01.2026 року, № 1152-2410-2209-UA0069135 на суму 33345,16 грн., за 2023 рік від 07.01.2026 року, № 1139-2410-2209-UA0069135 на суму 38346,94 грн., за 2024 рік від 07.01.2026 року, №1128-2410-2209-UA0069135 на суму 40302,63 грн., за 2025 рік від 07.01.2026 року №1124-2410-2209-UA0069135 на суму 44520,60 грн.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано положеннями Податкового кодексу України від 02.-12.2010 N 2755-VI (далі - ПК України).

Згідно з п. п. 14.1.72, ,п. п. 14.1.73, п. п. 14.1.74, п. п. 14.1.147, п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди; земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами (підпункт); плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт).

Підпунктом 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 ПК України передбачено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).

Згідно п.269.2 ст. 269 ПК України, особливості справляння податку суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 269.1.1, п. 269.1 ст. 269 ПК України платники земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) (підпункт); землекористувачі (підпункт 269.1.2).

Згідно п.п.270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України передбачено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

За правилами абз. 1 п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 287.1і статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з положеннями ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єктив До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, платником земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, які зобов`язані сплачувати земельний податок за земельні ділянки, що перебувають у їх власності або користуванні. Обов`язок сплачувати земельний податок виникає у власників земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачів з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У власника будівлі, споруди (їх частини) обов`язок зі сплати земельного податку за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), виникає з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

При цьому, у разі набуття права власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення (нежитлові будівлі), що розміщені на землі, та не оформлення права власності або права користування на таку земельну ділянку обов`язок зі сплати податку за землю виникає з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення, що розміщено на цій землі, адже якщо фізична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Користувач має сплачувати земельний податок за фактичне використання землі.

Пунктом 269.2 статті 269 ПК України передбачено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, сплачують земельний податок особливому порядку, передбаченому главою 1 розділу цього Кодексу (за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності).

Відповідно до п.п. 4 п. 297.1 ст. 297 ПК України (в редакції від 01.01.2021 року) платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм, позичку) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Згідно до п.п. 4 п. 297.1 ст. 297 ПК України (в редакції від 01.01.2022 року) платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Отже, умовою несплати земельного податку за зазначеною системою оподаткування є те, що суб`єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності. При цьому можливість звільнення від сплати цього податку за інших умов, наприклад, коли окремо надається в найм будівля, її частина чи нежиле приміщення без земельної ділянки, на якій розміщена перелічена нерухомість, не встановлена.

Згідно із ст.3 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року, діючого протягом спірного періоду, господарська діяльність - це діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

При цьому, п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Правове відношення між власністю на земельну ділянку чи користування нею та обов`язком сплати земельного податку не припиняється у разі набуття власником чи користувачем земельної ділянки статусу суб`єкта господарювання та обрання ним виду економічної діяльності і системи оподаткування, які не передбачають використання земельної ділянки в господарській діяльності.

Тобто, з набуттям, ознак (якості) суб`єкта господарювання фізична особа, яка ним стала, не перестає бути власником чи користувачем земельної ділянки і не звільняється від обов`язку сплати земельного податку.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2024 року у справі № 560/2530/22.

Тобто, основною умовою за якої земельний податок не нараховується, є використання земельних ділянок платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких. земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування).

Умовою несплати земельного податку за спрощеною системою оподаткування є те, що суб`єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки використовує цю землю для проведення господарської діяльності.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 826/13115/16.

Суд встановив, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0408, яка перебуває у власності позивача знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни Ленінського комсомолу), 12, тобто за тією ж адресою, що й об`єкти нерухомості, які використовуються позивачем у його господарській діяльності, з урахуванням також тієї обставини, що земельна ділянка придбана позивачем з цільовим призначенням: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

При цьому, видами економічної діяльності позивача за КВЕД відповідно до інформації з ЄДР та Витягу з реєстру платників єдиного податку були: 25.73 «Виробництво інструментів» з ознакою «основний»; 47.99 «Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами», 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна», 77.30 «Надання в оренду інших машин, ї устаткування та товарів, н.в.і.у»

Із зазначених вище видів діяльності протягом 2021-2025 років безпосередньо у механічних майстернях, розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0408 за адресою: Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, село Кам`янка, вул.Свободи, 12, позивач вказує, що займався виробництвом навісного обладнання до деревообробних та металообробних верстатів (фрези, ножі та різальні деталі для машин, а також змінні частини для верстатів), при цьому такий вид економічної діяльності Національним класифікатором України «Класифікація видів економічної діяльності» ДК 009:2010 класифікований за кодом 25.73««Виробництво інструментів».

Крім того, здійснювана позивачем вищевказана підприємницька діяльність була задекларована шляхом подання до контролюючого органу податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за період 2021 -2025 роки та шляхом фіксації готівкової виручки від підприємницької діяльності із застосуванням Програмного- реєстратора розрахункових операцій «Checkbox» ФН ПРРО протягом 2023-2025 років.

Згідно Податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за 2021 рік позивачем було відображено дохід в сумі 3860000,0 грн. виключно від виду діяльності за КВЕД 25.73 «Виробництво інструментів» (рядок 10 розділ І Декларації).

Згідно податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за 2022 рік позивачем було відображено дохід в сумі 1100200,0 грн. виключно від виду діяльності за КВЕД 25.73 «Виробництво інструментів» (рядок 10 розділ І Декларації).

Згідно податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за 2023 рік позивачем було відображено дохід в сумі 709000,00 грн., із зазначенням у розділі 1 Декларації видів діяльності 68.20, 25.73, 47.99, 77.39 (рядок 10 розділ І Декларації).

Проте як вказує позивач, що весь дохід в сумі 709000,00 грн. протягом 2023 року був отриманий виключно від виробництва інструментів, про що свідчать фіскальні чеки ПРРО, в яких відображалися суми отриманої готівки виключно від реалізації навісного обладнання для металообробних та деревообробних верстатів.

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за 2024 рік позивачем було відображено дохід в сумі 1812620,00 грн., із зазначенням в розділі 1 Декларації видів діяльності 68.20, 25.73, 47.99, 77.39 та зазначено, що весь дохід в сумі 1812620,00 грн. протягом 2024 року був отриманий виключно від виробництва інструментів, про що свідчать фіскальні чеки ПРРО, в яких відображалися суми отриманої готівки виключно від реалізації навісного обладнання для металообробних та деревообробних верстатів.

Також, згідно податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за 2025 рік позивачем було відображено дохід в сумі 2305610,0 грн., із вказанням в розділі 1 Декларації видів діяльності 25.73, 47.99, 77.39. Також зазначено, що фактично весь дохід протягом 2025 року був отриманий ним виключно від виробництва інструментів, про що свідчать фіскальні чеки ПРРО, в яких відображалися суми отриманої готівки виключно від реалізації навісного обладнання для металообробних та деревообробних верстатів.

Суд звертає увагу відповідача, що оскільки вищевказані обставини та документи підтверджують здійснення позивачем протягом 2021-2025 років господарської діяльності на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0408 загальною площею 0,6908 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 як фізичною особою - підприємцем, яка перебувала на спрощеній системі оподаткування та була платником єдиного податку 2 групи, без надання об`єктів нерухомості, розташованих на цій ділянці ні в оренду, ні в лізинг, ані в позичку.

Доказів, щодо надання вказаних об`єктів нерухомості, розташованих на цій ділянці в оренду, в лізинг, чи в позичку суду сторонами не надано.

З огляду на наведене вище, суд вважає, що податковим органом, безпідставно нараховано спірними податковими повідомленнями-рішеннями земельний податок з фізичних осіб на земельну ділянку площею 0,6908 га із кадастровим номером :01:002:0408, оскільки у вказаний період позивач як суб`єкт господарювання, який є власником означеної земельної ділянки, використовував цю землю для проведення господарської діяльності.

Отже, відповідач безпідставно визначив спірними податковими повідомленням-рішенням від 107 січня 2026 року №1124-2410-2209-UA0069135, №1128-2410-2209-UA68 02135, №1139-2410-2209-U А0069135, №1152-2410-2209-UA0069135, №1188-2410-2209-UA0069135 податкове зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб всього в сумі 167228,97 грн. за період 2021-2025 роки, а тому такі рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню.

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

В процесі судового розгляду відповідач не довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "Ф" від 07 січня 2026 року №1124-2410-2209-UA0069135, №1128-2410-2209-UA0069135, №1139-2410-2209-UA0069135, №1152-2410-2209-UA0069135, №1188-2410-2209-UA0069135, а суд дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "Ф" від 07 січня 2026 року №1124-2410-2209-UA0069135, №1128-2410-2209-UA0069135, №1139-2410-2209-UA0069135, №1152-2410-2209-UA0069135, №1188-2410-2209-UA0069135.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1672,29 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя О.П. Шевчук