Справа № 160/18908/25
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2026-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 травня 2026 року

м. Київ

справа №160/18908/25

провадження № К/990/18960/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Кашпур О. В., Мацедонської В. Е.,

перевіривши касаційну скаргу Дніпровське міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов,

у с т а н о в и в :

22 квітня 2026 року зазначену скаргу подано засобами поштового зв`язку.

27 квітня 2026 року скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області, в якій просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження № 26/2025, винесеної 19 червня 2025 року в.о. заступником начальника міжрегіонального управління - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Юлією Запорожець;

- визнати протиправною та скасувати постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження № 40/05/2025, винесену 23 травня 2025 року заступником начальника Управління - начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Світланою Гуленко;

- визнати незаконною та скасувати постанову про відкладення проведення виконавчих дій ВП НОМЕР_1 від 13 травня 2025 року, винесену заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ольги Міхіної;

- зобов`язати посадових осіб Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити контроль за законністю виконання рішення суду та провести виконавчі дії в межах ВП№НОМЕР_1 в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 29 січня 2026 року позовні вимоги задовольнив частково.

Визнав протиправною та скасувати постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження № 26/2025, винесеної 19 червня 2025 року в.о. заступником начальника міжрегіонального управління - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Юлією Запорожець.

Визнав протиправною та скасувати постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження № 40/05/2025, винесену 23 травня 2025 року заступником начальника Управління - начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Світланою Гуленко.

Визнав незаконною та скасувати постанову про відкладення проведення виконавчих дій ВП НОМЕР_1 від 13 травня 2025 року, винесену заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ольги Міхіної.

В іншій частині позовних вимог - відмовив.

Не погодившись із судовим рішенням, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 23 лютого 2026 року подав апеляційну скаргу.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 02 березня 2026 року апеляційну скаргу залишив без руху та надав десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, а саме: - надати заяву про поновлення строку апеляційного оскарження, в якій вказати поважні підстави для поновлення строку з наданням відповідних доказів на обґрунтування заяви; - надати документ про сплату судового збору у розмірі 5450,40 грн.

16 березня 2026 року на виконання вимог ухвали суду від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшло клопотання про долучення доказів, а саме платіжної інструкції №75 від 10 березня 2026 року про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі в сумі 5450,40 грн.

Проте, вимоги ухвали суду в частині надання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням поважних підстав для поновлення строку з наданням відповідних доказів на обґрунтування заяви у встановлений судом строк, а також станом на день постановлення цієї ухвали, скаржником не виконано.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27 березня 2026 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі № 160/18908/25 на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Не погодившись із вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, Дніпровське міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області оскаржило його у касаційному порядку.

Перевіряючи доводи касаційної скарги на предмет обґрунтованості, Верховний Суд зазначає таке.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За приписами частини першої статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другої статті 299 цього Кодексу.

При цьому за приписами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Предметом розгляду цієї справи є правомірність/неправомірність винесення постанов державним виконавцем.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України.

Згідно з частиною шостою статті 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Згідно з частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Судом апеляційної інстанції відмовлено у відкритті апеляційного провадження у цій справі, покликаючись на те, що відповідачем не наведено жодних доводів, які б свідчили про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від його волевиявлення та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою.

В резолютивній частині рішення суду першої інстанції вказано, що рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Однак, колегія суддів зазначає, що зазначення судом першої інстанції загального строку, протягом якого може бути подано апеляційну скаргу, не позбавляє учасників справи обов`язку дотримуватися процесуальних строків, встановлених, насамперед, приписами Кодексу адміністративного судочинства України.

Як слідує зі змісту ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 21 липня 2025 року, розгляд справи відбувався з особливостями розгляду справ, передбаченими статтею 287 КАС України.

Разом з тим, апеляційна скарга надіслана скаржником до суду засобами поштового зв`язку лише 18 лютого 2026 року, тобто з пропуском встановленого частиною шостою статті 287 КАС України десятиденного строку на її подання.

Отже, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження та відсутності підстав для його поновлення (апелянтом не надано заяви про поновлення строку апеляційного оскарження), правильно застосував положення пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, з урахуванням визначених статтею 287 КАС України особливостей, норми якої є спеціальними по відношенню до норм статті 295 КАС України в цій категорії адміністративних справ.

Аналогічна правова позиція щодо предмета спору викладена в постановах Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 160/2762/19 та від 24 червня 2021 року у справі № 160/200/19.

За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною другою статті 333 КАС України встановлено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Дніпровське міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2026 року у справі № 160/18908/25 за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді О. В. Кашпур

В. Е. Мацедонська