Справа № 520/20828/24
Суддя: Семененко М.О.
Дата ухвалення: 2026-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 р. Справа № 520/20828/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Семененко М.О.,

Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., м. Харків, у справі № 520/20828/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН" (далі позивач, ТОВ "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН"), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просив суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №1 від 17.07.2024 в повному обсязі;

- судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, покласти на сторону відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що висновки контролюючого органу за наслідками перевірки не ґрунтуються на приписах чинного законодавства. Вказав про неврахування контролюючим органом приписів підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (далі - ПК України) (в редакції від 16.11.2022), з огляду на які граничні строки щодо остаточних розрахунків по всім вантажно-митним деклараціям, що охоплює період з 03.03.2022 по 14.12.2022 було зупинено. Звернув увагу на втрату позивачем документів, які стосуються предмету перевірки, що не враховано відповідачем в акті від 27.06.2024.

Представником відповідача надіслано відзив на позов разом з доданими до нього документами, в якому він, з посиланням на висновки акта перевірки, заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що згідно з частиною 2 статті 3 Закону України "Про валюту і валютні операції" №2473-VIII від 21.06.2018 (далі - Закон №2473-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно Законом №2473-VIII, а отже вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних санкцій на період дії воєнного, надзвичайного стану та на період дії карантину не застосовуються під час перевірки здійсненого контролю за дотриманням валютного законодавства. Зауважив, що ТОВ "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН" не надало до ГУ ДПС та суду сертифікати про виникнення форс-мажорних обставин або інших доказів, що звільняли від фінансової відповідальності. Звернув увагу, що позивачем визнані та не заперечуються обставини того, що розрахунки за зовнішньоекономічним контрактом контрагентом позивача здійснено з порушенням встановлених строків. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив позивач навів аргументи на користь висновку про те, що відповідач під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки зобов`язаний керуватися всіма нормами ПК України, зокрема і абзацом 11 підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України в частині заборони проведення будь-якої перевірки до винесення судом остаточного рішення по справі з повідомленням про втрату та/або неможливості вивезення документів, чого відповідачем дотримано не було. З огляду на зазначене можна констатувати, що відповідач як податковий орган не дотримався своїх функціональних повноважень на етапі проведення перевірки відносно позивача, що свідчить про необґрунтованість прийнятих відповідачем неправомірних рішень (Акту перевірки №30280/20-40-07-01-05/37394634 від 27.06.2024 та ППР №1 від 17.07.2024)

Щодо тверджень відповідача про ненадання позивачем сертифікату про форс-мажорні обставини на підтвердження власної позиції та про визнання позивачем факту порушення його контрагентом строків розрахунків за експортними операціями, зауважив, що по-перше позивач заперечує проти факту визнання ним порушення з боку контрагента строків розрахунків за експортними операціями. А тому наведене у відзиві твердження відповідача є нічим іншим як намагання ввести суд в оману з огляду на відсутність інших ґрунтовних доказів власної позиції у справі. По-друге, позивачем в позові не згадано про обставини непереборної сили (форс-мажор), як такі, що повинні звільнити позивача від фінансової відповідальності за інкриміноване йому відповідачем порушення валютного законодавства. Відтак, позивач не зобов`язаний доводити та надавати докази на підтвердження обставин, на яких не ґрунтуються його позовні вимоги.

Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких ГУ ДПС у Харківській області зазначило, що документальна позапланова перевірка ТОВ «ЕС ДЖІ ТЕХНОЛОДЖІ» з питання дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 30.06.2016 № SGP-SGPOL-EXP за період з 01.01.2021 по 31.05.2024, не підпадає під мораторій на проведення перевірок за підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. Окрім того, зауважило, що ПК України не регулює відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та відповідальність за порушення ними валютного законодавства. Такі відносини врегульовано виключно Законом №2473-VIII. Отже, підпункт 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України та Закон №2473-VIII, зокрема стаття 13, не є конкуруючими нормами, і те що підпункт 69.9 пункту 69 прийнятий пізніше у часі (03.03.2022) не є підставою для його застосування до спірних правовідносин. А з цього відповідач робить висновок, що положення підпункту 69.9 пункту 69 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, яким зупинено перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не розповсюджуються на строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, що врегульовано законодавством у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН" залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що під час розгляду даної справи по суті судом першої інстанції до спірних правовідносин не було застосовано положення підпункту 69.9 пункту та абзацу 11 підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, які підлягали обов`язковому застосуванню. Ігнорування судом зазначеної норми ПК України призвело до помилкового висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення у вигляді недотримання граничних строків розрахунків по експортно-імпортним операціям. Зазначені дії з боку суду першої інстанції порушують вимогу «якості закону» і прямо суперечать положенням частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), згідно з якою суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Зауважив, що позивач, керуючись прямою нормою підпункту 69.9 ПК України, мав легітимне очікування того, що у період дії воєнного стану перебіг строків розрахунків за валютними операціями (інше законодавство, контроль за яким покладено на податкові органи) зупинено до 1 серпня 2023 року. Відмова суду застосувати цю норму ретроспективно погіршує становище платника податків, який діяв добросовісно, покладаючись на чинну редакцію кодифікованого акта законодавства.

Також, на думку апелянта, оскаржуване рішення від 23.01.2026 суперечить принципу належного врядування. Відповідач, проводячи документальну позапланову перевірку позивача, діяв як суб`єкт владних повноважень, чиї повноваження та порядок дій в межах перевірки регламентовані саме ПК України. А тому, складаючи акт перевірки №30280/20-40-07-01-05/37394634 від 27.06.2024 та спірне ППР від 17.07.2024, відповідач керувався процедурними нормами саме ПК України.

Проте, суд першої інстанції допустив ситуацію, за якої каральні та контролюючі положення податкового законодавства застосовуються до позивача в повному обсязі, тоді як гарантійні та захисні норми того ж самого Кодексу (зокрема, підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України щодо зупинення строків розрахунків за валютними операціями) ігноруються.

Указує, що протягом 2023-2025 років в адміністративному судочинстві складалася стійка та послідовна практика судів, зокрема, апеляційної інстанції, в якій стверджувалось, що дія підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України поширюється на правовідносини у сфері валютного регулювання. Зокрема, у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2024 у справі №320/44802/23, у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 25.01.2024 у справі №160/21571/23, у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2025 у справі №320/48700/23. Однак, у даній справі суд першої інстанції без належного обґрунтування відступив від усталеної практики, що призвело до ухвалення свавільного рішення, яке порушує право позивача на юридичну визначеність.

Окрім зазначеного, суд першої інстанції проігнорував закріплений у підпункті 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України принцип презумпції правомірності рішень платника податків (in dubio pro tributario). Згідно з практикою ЄСПЛ (рішення у справах «Сєрков проти України», «Щокін проти України») та позицією Верховного Суду (постанова від 07.09.2018 у справі №826/18755/15), якщо норми законів припускають неоднозначне тлумачення, рішення повинно прийматися на користь платника податків. Органи влади у цій справі обрали найменш сприятливе тлумачення, що ЄСПЛ кваліфікує як незаконне втручання у майнові права. Необхідність застосування судом саме найбільш сприятливого тлумачення законодавства підтверджено практикою Великої Палати Верховного Суду. Зокрема, у постанові від 30.01.2019 у справі №442/456/17 Велика Палата, відступаючи від позиції Верховного Суду, наголосила на неприпустимості надання переваги найменш сприятливому тлумаченню законодавства, оскільки це суперечить статті 6 КАС України та принципу верховенства права.

Проте, Харківський окружний адміністративний суд у рішенні від 23.01.2026 у даній справі вчинив всупереч зазначеній правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, а саме маючи можливість застосувати норми підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, яка звільняє платника від відповідальності від порушення строків з розрахунків за валютними операціями, суд обрав виключно фіскальний підхід, застосувавши найменш сприятливе тлумачення. Тим самим суд першої інстанції проігнорував принцип верховенства права, безпідставно надавши пріоритет інтересам держави всупереч правам та законним інтересам позивача.

Також апелянт зауважив, що судом першої інстанції у даній справі не було з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а саме суд залишив поза увагою та не надав належної правової оцінки тому, що в матеріалах документальної позапланової перевірки позивача фактично були відсутні первинні документи, на підставі яких відповідач мав би дійти висновку про порушення позивачем валютного законодавства. Відсутність первинних документів в матеріалах перевірки свідчить про порушення відповідачем положень абзацу 4 пункту 1 розділу І Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок, затверджених наказом Державної податкової служби України від 25.02.2021 № 244, в яких визначено, що акт (довідка) перевірки (разом із додатками) має містити вичерпну інформацію щодо відпрацювання конкретних ризиків у діяльності платника податків із посиланням на фактично перевірені відповідні документи бухгалтерського обліку, первинні документи тощо. У даному випадку такі документи не могли бути перевірені, оскільки були втрачені позивачем внаслідок військової агресії рф, про що було детально описано у позовній заяві.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач, діючи добросовісно, повідомив ГУ ДПС у Харківській області про втрату первинних документів (зокрема, договорів ЗЕД за 2016 2022 роки, ВМД за 2020 2021 роки), подавши Повідомлення про неможливість пред`явлення/вивезення/втрату первинних документів від 19.01.2023 року (вх. №3761/6/ЕКПП/76) у порядку підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України (копія якого наявна в матеріалах справи). Однак, дії позивача щодо належного повідомлення відповідача про втрату документів не були взяті до уваги та не отримали належної оцінки Харківським окружним адміністративним судом у рішенні від 23.01.2026 у даній справі.

Водночас, в рамках справи №520/36661/23, де оскаржувалось рішення ГУ ДПС у Харківській області про відмову у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України (прийняте у відповідь на вищезгадане Повідомлення від 19.01.2023), той самий Харківський окружний адміністративний суд у рішенні від 05.02.2026 дійшов діаметрально протилежного висновку. В рамках справи №520/36661/23 суд першої інстанції визнав дії позивача щодо повідомлення про втрату документів належними та достатніми для підтвердження обставин, що унеможливлюють виконання ним своїх податкових обов`язків. Зокрема, у зазначеному рішенні вказано: «Отже, суд дійшов висновку про те, що позивачем, виконано всі дії, які передбачені підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України».

Більше того, суд першої інстанції не надав оцінку тій обставині, що відповідач взагалі не мав законного права ініціювати та проводити спірну документальну позапланову перевірку. Відповідно до абзацу 11 підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України: «Платники податків/податкові агенти, які подали повідомлення про втрату первинних документів відповідно до цього підпункту, не підлягають перевірці контролюючим органом щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, у тому числі після завершення дії воєнного стану». Зазначена норма також встановлює імперативну заборону на проведення будь-яких перевірок у разі оскарження рішення податкового органу: «Рішення контролюючого органу може бути оскаржено в адміністративному чи судовому порядку. До винесення остаточного рішення по справі контролюючий орган не може піддавати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні».

З огляду на викладене, апелянт вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та без урахування вимог статті 6 КАС України, судом не було взято до уваги та неповно з`ясовано обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення спору. Такі порушення, на переконання апелянта, згідно зі статтею 317 КАС України є підставою для його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, позивач зазначив, що судом першої інстанції безпідставно було застосовано практику Верховного Суду, а саме постанову від 23.07.2024 у справі №240/25642/22.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зазначив, що ПК України не регулює відносини у сфері валютних операцій, валютного контролю та відповідальності за їх порушення - ці питання врегульовані виключно Законом №2474-VIII. Відповідно, порушення строків розрахунків за експортно-імпортними операціями не є податковим правопорушенням у розумінні статті 109 ПК України. Постанова Верховного Суду від 23.07.2024 по справі №240/25642/22 підтверджує, що пеня у валютних правовідносинах не тотожна податковій пені, а отже норми ПК України не застосовуються до відповідальності за порушення валютного законодавства. Таким чином, підпункт 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України щодо зупинення строків не поширюється на строки розрахунків у сфері валютних операцій, оскільки ці норми не є конкуруючими.

Також відповідач наголосив, що документальна позапланова перевірка ТОВ «ЕС ДЖІ ТЕХНОЛОДЖІ» з питання дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 30.06.2016 №SGP-SGPOL-EXP за період з 01.01.2021 по 31.05.2024, не підпадає під мораторій на проведення перевірок за підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Вважає, що для правильного вирішення справи №520/20828/24, є доцільним застосування саме практики Верховного Суду.

Позивач подав клопотання про залишення відзиву на апеляційну скаргу без розгляду, в обґрунтування якого зазначив, що відзив подано відповідачем 13.03.2026 (5-денний строк на подання відзиву розпочався наступного дня після оприлюднення ухвали - 05.03.2026 і закінчився 09.03.2026), тобто поза межами встановленого судом строку, а клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку не заявлялось.

Відповідач подав заперечення на клопотання позивача про залишення відзиву на апеляційну скаргу ГУ ДПС без розгляду, в яких зазначив, що в ухвалі Другого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2026 було встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів від дати отримання копії ухвали. Датою отримання даної ухвали є 10.03.2026, що підтверджується штампом на ухвалі, що додається до заперечення. Відповідно відзив було подано у строк.

Щодо вказаних доводів, колегія суддів зазначає, що ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2026 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 у справі №520/20828/24. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу разом з доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом 5 днів від дати отримання копії ухвали.

Документ в електронному вигляді "Відкриття провадження" від 02.03.2026 по справі №520/20828/24 (суддя Семененко М.О.) було надіслано одержувачу Головне управління ДПС у Харківській області в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету: 10.03.2026 о 15:18, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа від 10.03.2026.

Відзив на апеляційну скаргу було подано 16.03.2026, тобто протягом 5 днів від дати отримання копії ухвали (15.03.2026 - вихідний день).

Оскільки відзив було подано у строк, встановлений ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2026, відсутні підстави для залишення його без розгляду.

У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на підставі направлень від 13.06.2024 за №4919, №4920, №4921, виданих ГУ ДПС у Харківській області, посадовими особами ГУ ДПС у Харківській області відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пункту 61.1 та пункту 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статі 82, підпункту 69.35-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України від 02.12.2010 за №2755-VI, із змінами та доповненнями, на підставі наказу ГУ ДПС у Харківській області від 12.06.2024 за №2474-п, проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «ЕС ДЖІ ПРОДАКШН», , з питання дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 30.06.2016 за №SGP-SGPOL-EXP за період з 01.01.2021 по 31.05.2024, відповідно до затвердженого переліку питань документальної позапланової виїзної перевірки (додаток 1 до акта перевірки, який є його невід`ємною частиною).

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 27.06.2024 за №30280/20-40-07-01-05/37394634 (далі акт перевірки) (а.с. 62-75).

За висновками акта перевірки встановлено порушення TOB «ЕС ДЖІ ПРОДАКШН» частини 2 статті 13 Закону №2473-VIII, пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року №5 за зовнішньоекономічним контрактом від 30.06.2016 за №SGP-SGPOL-EXP, який укладено TOB «ЕС ДЖІ ПРОДАКШН» з компанією SG POLAND Spоlka z ograniczonа odpowiedzialnosciа, Польща, за період з 01.01.2021 по 31.05.2024.

На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення №1 від 17.07.2024, яким позивачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньо-економічної діяльності у сумі 1 170 301,24 грн (а.с. 10-11).

Детальний розрахунок пені наведено у Додатку №5 до акту перевірки та у додатку №4 до акту перевірки "Інформація про виконання ТОВ "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН", , експортних контрактів за період з 01.01.2021 по 31.05.2024" (а.с. 9, 12-14).

Скориставшись правом на оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення у судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без задоволення, виходив з того, що позивач не спростував встановлених актом перевірки порушень та не довів неможливості застосування контролюючим органом фінансових санкцій у сфері зовнішньоекономічної діяльності, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №1 від 17.07.2024 прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Підпунктами 20.1.4, 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: - проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; - застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з положеннями пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначені Законом №2473-VIII.

Частиною 1 статті 3 Закону №2473-VIII встановлено, що відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону №2473-VIII питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону №2473-VIII у разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.

Отже, норми статті 3 Закону №2473-VIII не виключають можливості регламентування окремих сфер валютного регулювання і нагляду приписами інших актів права (у тому числі і нормами ПК України) за виключенням недоторканності саме основ валютного регулювання та нагляду.

При цьому, механізми реалізації суб`єктами владних повноважень заходів контролю, процедури притягнення винних учасників суспільних правовідносин до запровадженої законом міри юридичної відповідальності, склад протиправних діянь та обставини, що виключають відповідальність Закону №2473-VIII не віднесені ані до основ валютного регулювання, ані до основ валютного нагляду.

Відповідно до частини 4 статті 11 Закону №2473-VIII органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.

Частинами п`ятою, шостою статті 11 Закону №2473-VIII передбачено, що Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.

Згідно з частиною 9 статті 11 Закону №2473-VIII органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.

За змістом частини 10 статті 11 Закону №2473-VIII у разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 12 Закону №2473-VIII Національний банк України за наявності ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, погіршення стану платіжного балансу України, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та (або) фінансової системи держави, має право запровадити такі заходи захисту: встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону №2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Відповідно до вимог частини 2 статті 13 Закону №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Частина 5 цієї норми визначає, що порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Постановою правління Національного банку України від 02.01.2019 №5 було затверджено Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення НБУ №5).

Згідно із пунктом 21 розділу ІІ Положення НБУ №5 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

У подальшому, відповідно до статті 7 Закону України «Про Національний банк України», 24.02.2022 з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи в період запровадження воєнного стану Правлінням Національного банку України прийнято Постанову "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" №18 від 24.02.2022 (далі - Постанова НБУ №18).

Постановою Правління Національного банку України "Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18" від 04.04.2022 №68 (далі - Постанова НБУ №68) Постанову НБУ №18 було доповнено, зокрема пунктами наступного змісту: «14-2. Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 90 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року»; «14-4. Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 14-2 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні».

Постановою Правління Національного банку України "Про внесення зміни до постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18" від 07.06.2022 №113 (далі - Постанова НБУ №113) та постановою Правління Національного банку України "Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18" від 07.07.2022 №142 (далі - Постанова НБУ №142) до пункту 14-2 Постанови НБУ №18 були внесені чергові зміни і з 07 червня 2022 року цифри "90" було замінено цифрами "120", а з 07 липня 2022 року - цифри "120" замінено цифрами "180".

Таким чином, за загальним правилом у випадку експорту товарів з України розрахунок має відбуватися у строки, зазначені у договорах, але не пізніше граничного строку розрахунків, встановленого Національним банком України, що обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

До 05 квітня 2022 року такі граничні строки розрахунків становили 365 календарних днів.

З огляду на введення в Україні воєнного стану Національний банк України змінив граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту.

Відповідно до вказаних змін у період з 05 квітня 2022 року по 07 червня 2022 року такі строки становили 90 календарних днів, з 07 червня 2022 року по 07 липня 2022 року - 120 календарних днів, з 07 липня 2022 року - 180 календарних днів.

При цьому змінені Постановою НБУ №18 строки застосовуються лише до операцій, що здійснені з 05 квітня 2022 року.

Як свідчать матеріали справи 30.06.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН" (Продавець) та SG POLAND Spolka z ograniczona odpowiedzianlnoscia (Покупець) було укладено контракт №SGP-SGPOL-EXP від 30.06.2016 (далі - Контракт), відповідно до пункту 1.1. якого Продавець продає, а Покупець купує:

1.1. чай та трав`яні суміші торгівельної марки (ТМ) «ТЕТ» і «g`tea!» в асортименті, а також набори чаю торговельної марки «ТЕТ» і чайної ложки в упаковці в асортименті, загальною масою нетто 108 000 кг, на загальну суму 1 080 000,00 USD (один мільйон вісімдесят тисяч доларів США 00 центів), надалі іменовані «Товар», відповідно до Специфікацій до цього Контракту, які є невід`ємною частиною Контракту, на умовах і у строки, визначені цим Контрактом (а.с. 76-81);

1.2. 20 замовлень продукції для просування Товару торговельної марки «g`tea!» і «ТЕТ», надалі - «ПРОДУКЦІЯ ДЛЯ ПРОСУВАННЯ»:

- Буклет «Презентер» з логотипами g`tea! і ТЕТ (в асортименті) на загальну суму 10 000 USD (Десять тисяч доларів США), згідно зі Специфікацією до цього Контракту, яка є невід`ємною частиною Контракту, на умовах і в строки, зазначені в цьому Контракті.

Згідно з пунктом 6.1. Контракту Покупець здійснює передоплату за кожну партію Товару та «Продукції для просування» або оплату після їх отримання, або проводить оплату частинами на підставі виставленого інвойсу. Строк оплати Товару та «Продукції для просування» зазначається у Специфікації до Контракту та в Інвойсі на відповідну партію Товару та «Продукції для просування».

Як встановлено зі змісту акту перевірки, ТОВ "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН" у періоді за який здійснювалась перевірка, на виконання умов Контакту від 30.06.2016 №SGP-SGPOL-EXP, на адресу SG POLAND Spolka z ograniczona odpowiedzianlnoscia (Польща), відвантажено чаї в асортименті торгової марки «ТЕТ» і «g`tea!» на загальну суму 1 155 604,64 дол. США (еквівалент 33 832 067,08 грн), згідно митних декларацій: UA807170/2021/001232 від 13.01.2021 на суму 784094,36 грн; UA807170/2021/004211 від 27.01.2021 на суму 763796,01 грн; UA807170/2021/005741 від 03.02.2021 на суму 674264,35 грн; UA807170/2021/008769 від 17.02.2021 на суму 705624,21 грн; UA807170/2021/010948 від 26.02.2021 на суму 712016,45 грн; UA807170/2021/0011709 від 02.03.2021 на суму 738640,55 грн; UA807170/2021/021030 від 09.04.2021 на суму 1643531,25 грн; UA807170/2021/022199 від 15.04.2021 на суму 1410873,92 грн; UA807170/2021/023804 від 22.04.2021 на суму 1356230,31 грн; UA807170/2021/026986 від 05.05.2021 на суму 117809,78 грн; UA807170/2021/031012 від 20.05.2021 на суму 1289606,13 грн; UA807170/2021/037749 від 15.06.2021 на суму 862031,01 грн; UA807170/2021/038406 від 17.06.2021 на суму 1500727,34 грн; UA807170/2021/046024 від 16.07.2021 на суму 880395,00 грн; UA807170/2021/047603 від 23.07.2021 на суму 1689229,52 грн; UA807170/2021/048577 від 27.07.2021 на суму 518097,91 грн; UA807170/2021/053753 від 17.08.2021 на суму 920875,39 грн; UA807170/2021/054154 від 19.08.2021 на суму 1633708,08 грн; UA807170/2021/057506 від 03.09.2021 на суму 969107,90 грн; UA807170/2021/061764 від 21.09.2021 на суму 747771,15 грн; UA807170/2021/063927 від 29.09.2021 на суму 1667546,16 грн; UA807170/2021/070371 від 25.10.2021 на суму 1266874,06 грн; UA807170/2021/081569 від 07.12.2021 на суму 772136,62 грн; UA807170/2022/000747 від 10.01.2022 на суму 812312,86 грн; UA807170/2022/001000 від 11.01.2022 на суму 787697,12 грн; UA807170/2022/005504 від 02.02.2022 на суму 411785,06 грн; UA807170/2022/008717 від 16.02.2022 на суму 435897,72 грн; UA110020/2022/002646 від 25.05.2022 на суму 121045,07 грн; 24UA39U0 від 23.01.2024 на суму 1185195,67 грн; 24UA48U4 від 22.02.2024 на суму 1133757,00 грн; 24UA15U8 від 05.03.2024 на суму 1384913,49 грн; 24UA58U3 від 07.03.2024 на суму 1283545,36 грн; 24UA45U7 від 21.03.2024 на суму 1365252,16 грн; 24UA58U0 від 07.05.2024 на суму 1285677,20 грн. Всього на суму 33832067,08 (в іноземній валюті 1155604,64).

Виручка за відвантажений товар по Контракту від 30.06.2016 №SGP-SGPOL-EXP надходила від SG POLAND Spolka z ograniczona odpowiedzianlnoscia на рахунок ТОВ "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН" UA0405335: платіжний документ (платіжне доручення, меморіальний ордер): №403097448 від 08.11.2021 на суму 1 821 611,60 грн (в іноземній валюті 69 788,20); №405410593 від 30.11.2021 на суму 271 739,00 грн (в іноземній валюті 10 000,00); №412527250 від 07.02.2022 на суму 694 797,00 грн (в іноземній валюті 24 684,76); №413301214 від 14.02.2022 на суму 714 680,45 грн (в іноземній валюті 25 492,80); №425507437 від 16.08.2022 на суму 2 029 557,30 (в іноземній валюті 55 500,00); №434521630 від 06.12.2022 на суму 4 695 174,93 грн (в іноземній валюті 128 393,62); №434519435 від 06.12.2022 на суму 3 043 150,40 грн (в іноземній валюті 83 217,58); №435189976 від 14.12.2022 на суму 1 031 295,96 грн (в іноземній валюті 28 201,68); №436876875 від 05.01.2023 на суму 2 127 738,87 грн (в іноземній валюті 58 184,86); №437311878 від 11.01.2023 на суму 1 762 063,11 грн (в іноземній валюті 48 185,14). РАзом 18191808,62 грн (в іноземній валюті 531648,64).

Крім того, в бухгалтерському обліку 05.04.2022 проведена операція коригування боргу шляхом взаємозаліку Дт 6852 Кт 362 на суму 504541,00 доларів США на підставі Договору про відступлення права вимоги від 04.04.2022 укладеного в м. Харків.

Завершення валютної операції з відвантаження товару за зовнішньоекономічним контрактом від 30.06.2016 №SGP-SGPOL-EXP, який укладено ТОВ «ЕС ДЖІ ПРОДАКШН» з компанією SG POLAND Spolka z ograniczona odpowiedzialnosciа, Польща, заліком зустрічних однорідних вимог 05.04.2022 проведено з порушенням частини 2 статті 13 Закону №2473-VIII, пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року №5.

Станом на 31.05.2024 по Контракту від 30.06.2016 №SGP-SGPOL-EXP обліковується дебіторська заборгованість по розрахунках між ТОВ «ЕС ДЖІ ПРОДАКШН» - «Постачальник», з SG POLAND Spо1ka z ograniczonа odpowiedzialnoscia (Польща) - «Покупець» в сумі 119415 доларів США, що відповідає даним бухгалтерського обліку 362 «Розрахунки з іноземними покупцями» ТОВ «ЕС ДЖІ ПРОДАКШН».

Відповідачем встановлено, що ТОВ «ЕС ДЖІ ПРОДАКШН» порушено строки розрахунків, які передбачені Законом №2473-VIII, дата перевищення граничного строку розрахунків - 02.03.2022, 03.09.2022, 21.09.2022, 29.09.2022, 25.10.2022, 07.12.2022.

За порушення відповідних строків відповідачем нараховано позивачу пеню на підставі частини 5 статті 13 Закону №2473-VIII у сумі 1 170 301,24 грн (а.с. 10-11).

Детальний розрахунок пені наведено у Додатку №5 до акту перевірки та у додатку №4 до акту перевірки "Інформація про виконання ТОВ "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН", , експортних контрактів за період з 01.01.2021 по 31.05.2024" (а.с. 9, 12-14):

- за ВМД № UA807170/2021/011709 від 02.03.2021 (вартість відвантаження у валюті - 26379,36; загальна фактурна вартість, грн - 738640,55; граничний строк надходження валютної виручки - 01.03.2022; період порушення граничних строків розрахунків з 02.03.2022 по 05.04.2022 (кількість днів 35); сума простроченої дебіторської заборгованості у валюті - 26 379,36; сума простроченої дебіторської заборгованості, грн - 771 725,54); сума пені, грн - 81 031,18;

- за ВМД № UA807170/2021/057506 від 03.09.2021 (вартість відвантаження у валюті - 35860,08; загальна фактурна вартість, грн - 969107,90; граничний строк надходження валютної виручки - 02.09.2022; період порушення граничних строків розрахунків з 03.09.2022 по 06.12.2022 (кількість днів 95); сума простроченої дебіторської заборгованості у валюті - 12052,62; сума простроченої дебіторської заборгованості, грн - 440 754,75); сума пені, грн - 125 615,10;

- за ВМД № UA807170/2021/061764 від 21.09.2021 (вартість відвантаження у валюті - 27998,86; загальна фактурна вартість, грн - 747771,15; граничний строк надходження валютної виручки - 20.09.2022; період порушення граничних строків розрахунків з 21.09.2022 по 06.12.2022 (кількість днів 77); сума простроченої дебіторської заборгованості у валюті - 27998,86; сума простроченої дебіторської заборгованості, грн - 1 023 879,11); сума пені, грн - 236 516,07;

- за ВМД № UA807170/2021/063927 від 29.09.2021 (вартість відвантаження у валюті - 62760,96; загальна фактурна вартість, грн - 1667546,16; граничний строк надходження валютної виручки - 28.09.2022; період порушення граничних строків розрахунків з 29.09.2022 по 06.12.2022 (кількість днів 69); сума простроченої дебіторської заборгованості у валюті - 62760,96; сума простроченої дебіторської заборгованості, грн - 2 295 080,44); сума пені, грн - 475 081,65;

- за ВМД № UA807170/2021/070371 від 25.10.2021 (вартість відвантаження у валюті - 48185,14; загальна фактурна вартість, грн - 1266874,06; граничний строк надходження валютної виручки - 24.10.2022; період порушення граничних строків розрахунків з 25.10.2022 по 06.12.2022 (кількість днів 43); сума простроченої дебіторської заборгованості у валюті - 48185,14; сума простроченої дебіторської заборгованості, грн - 1 762 063,11); сума пені, грн - 227 306,14;

- за ВМД № UA807170/2021/081569 від 07.12.2021 (вартість відвантаження у валюті - 28201,68; загальна фактурна вартість, грн - 772136,62; граничний строк надходження валютної виручки - 06.12.2022; період порушення граничних строків розрахунків з 07.12.2022 по 14.12.2022 (кількість днів 8); сума простроченої дебіторської заборгованості у валюті - 28201,68; сума простроченої дебіторської заборгованості, грн - 1 031 295,96); сума пені, грн - 24751,10.

Щодо стосується доводів позивача про розповсюдження приписів підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України щодо зупинення перебігу строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, на граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Натомість, Закон №2473-VIII визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства, а отже є спеціальним у спірних правовідносинах.

Отже, колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини є специфічними та врегульовані спеціальним Законом №2473-VIII, і саме норми вказаного Закону підлягають застосуванню, зокрема і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що дійсно Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» №2118-IX від 03.03.2022 (далі - Закон №2118-IX) підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 69.

Відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Проте, як вже було зазначено вище, питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно Законом №2473-VIII. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону. У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону (стаття 3 Закону №2473-VIII).

Відповідних змін до Закону №2473-VIII в частині зупинення перебігу строків не вносилось.

Не зупинялись відповідні строки і нормативними документами Національного банку України, який відповідно до частини 1 статті 13 Закону №2473-VIII встановлює граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Навпаки, пунктом 14-2 Постанови НБУ №18 (в редакції Постанови НБУ №68) граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів здійснених з 05 квітня 2022 року зменшено з 365 днів до 90 календарних днів. В подальшому граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів здійснених з 05 квітня 2022 року згідно Постанови НБУ №113 становили 120 днів, а згідно Постанови НБУ № 142 - 180 днів.

В даному випадку необхідно також зазначити, що вказані акти Національного банку України (постанови), якими визначено граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, мають силу закону. Це так звана «делегована правотворчість», коли підзаконний акт стає на один щабель із законом, оскільки його видано з дозволу й прямої вказівки Закону та він регулює спеціальну сферу відносин, не підмінюючи закон. Зокрема частиною першої статті 13 «Про валюту і валютні операції» встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Вищенаведене відповідає правовому висновку Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, викладеному в постанові від 23.07.2024 у справі № 240/25642/22, яка безпосередньо стосувалась питання зупинення строку граничних розрахунків в сфері ЗЕД, зокрема і строків встановлених статтею 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» згідно підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

З огляду на специфічність спірних правовідносин (строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів), які врегульовано окремим спеціальним нормативно-правовим актом - Законом №2473-VIII, та врегульовують конкретну визначену його предметом групу правовідносин, відмінну від податкових правовідносин, положення підпункту 69.9 пункту 69 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, яким зупинено перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не розповсюджуються на строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Підпунктом 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Тобто, нормами вказаного пункту визначено певні особливості справляння податків і зборів на певний період часу - на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.

Колегія суддів зазначає, що така норма може бути застосована до строків, визначених як податковим так і іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, але виключно у податковій сфері (у сфері справляння податків і зборів).

Однак, як вже було зазначено Закон №2473-VIII є спеціальним законом, який регулює, не сферу справляння податків і зборів, а сферу здійснення валютних операцій, валютного контролю та валютного нагляду, отже питання строків та відповідальності за їх порушення врегульовано саме зазначеним Законом, зміна положень якого здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. При цьому якщо положення інших законів суперечать положенням Закону №2473-VIII, застосовуються положення саме цього закону.

Тобто, про зупинення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів мали бути внесені відповідні зміни до Закону №2473-VIII, чого законодавцем зроблено не було.

У постанові від 23.07.2024 у справі №240/25642/22 Верховний Суд сформулював висновок, що положення підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, яким зупинено перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не розповсюджуються на строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, що врегульовано законодавством у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду.

Також Верховний Суд зазначив, що підпункт 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України та Закон №2473-VIII, зокрема стаття 13, не є конкуруючими нормами, і те що підпункт 69.9 пункту 69 прийнятий пізніше у часі (03.03.2022) не є підставою для його застосування до спірних правовідносин.

Вищенаведений підхід у подібних правовідносинах підтримано Верховним Судом в постановах від 19.11.2025 у справі № 620/16234/23, від 25.02.2026 у справі № 400/540/25

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, доводи апелянта про розповсюдження приписів підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (набрав чинності з 07.03.2022) щодо зупинення перебігу строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, на граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів є такими, що не зайшли свого підтвердження.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що суд першої інстанції без належного обґрунтування відступив від усталеної практики, сформованої у постановах Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2024 у справі №320/44802/23, Третього апеляційного адміністративного суду від 25.01.2024 у справі №160/21571/23 та Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2025 у справі №320/48700/23, оскільки відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені саме у постановах Верховного Суду. Отже, судова практика апеляційних судів не є джерелом обов`язкового правозастосування та не покладає на суд обов`язку ухвалювати рішення виключно відповідно до правових підходів, викладених у рішеннях інших апеляційних судів.

При цьому суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив із установлених обставин справи, надав оцінку наявним у матеріалах справи доказам та застосував норми права з урахуванням правових висновків Верховного Суду, що відповідає вимогам статті 242 КАС України.

Тож, доводи апелянта про відступ суду першої інстанції від усталеної практики апеляційних судів та про порушення права позивача на юридичну визначеність є безпідставними.

Щодо доводів апелянта про те, оскаржуване рішення від 23.01.2026 суперечить принципу належного врядування, оскільки відповідач, складаючи акт перевірки №30280/20-40-07-01-05/37394634 від 27.06.2024 та спірне ППР від 17.07.2024, керувався процедурними нормами саме ПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Та обставина, що відповідач під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки діяв у межах повноважень, визначених ПК України, не свідчить про поширення на спірні правовідносини усіх норм податкового законодавства безвідносно до предмета правового регулювання. ПК України визначає, зокрема, процедурні засади здійснення податкового контролю та оформлення його результатів, однак спірні правовідносини щодо дотримання строків розрахунків за валютними операціями регулюються спеціальним законодавством у сфері валютного нагляду. Саме по собі здійснення контролю податковим органом та оформлення результатів перевірки у порядку, передбаченому ПК України, не змінює правової природи спірних відносин і не створює підстав для застосування до них положень підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

Отже, відповідач діяв у межах та у спосіб, визначених законом, а тому підстави вважати, що оскаржуване рішення порушує принцип належного врядування, відсутні.

Щодо доводів апелянта про те, що всупереч абзацу 11 підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, з огляду на втрату позивачем документів, які стосуються предмету перевірки, відповідачем неправомірно ініційовано та проведено перевірку позивача з питання дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 30.06.2016 №SGP-SGPOL-EXP, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи 19.01.2023 позивач на підставі підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України звернувся до відповідача з повідомленням про неможливість пред`явлення/ вивезення/втрату первинних документів (вх. № 3761/6/ЕКПП/76), в якому, зокрема, зазначив про втрату договорів зовнішньо-економічної діяльності за період з 2016 по 2022 роки, вантажно-митних декларацій за період з 2020 по 2021 роки.

Рішенням №7418/6/20-40-07-11-10 від 17.02.2023 ГУ ДПС у Харківській області відмовило позивачу у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

Позивач оскаржив рішення відповідача від 17.02.2023 в судовому порядку (справа №520/36661/23).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 у справі №520/36661/23 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН" до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування рішення - задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області щодо відмови у застосуванні до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН" положень пп. 69.28 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, оформленої листом ГУ ДПС у Харківській області № 7418/6/20-40-07-11-10 від 17.02.2023. Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області повторно розглянути повідомлення позивача про неможливість надання первинних документів б/н від 19.01.2023 щодо застосування пп. 69.28 п. 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового Кодексу України та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

На даний час справа за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 у справі №520/36661/23 перебуває на розгляді в Другому апеляційному адміністративному суді.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що абзацом 11 підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, що рішення контролюючого органу може бути оскаржено в адміністративному чи судовому порядку. До винесення остаточного рішення по справі контролюючий орган не може піддавати сумніву показники податкової звітності, а також ініціювати проведення будь-якої перевірки платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні.

Отже, вказана норма прямо вказує на заборону проведення будь-яких перевірок платника податків/податкового агента щодо податкових (звітних) періодів, зазначених у відповідному повідомленні.

Відповідно до пунктів 33.1 - 33.3 статті 33 ПК України податковим періодом визнається встановлений цим Кодексом період часу, з урахуванням якого відбувається обчислення та сплата окремих видів податків та зборів.

Податковий період може складатися з кількох звітних періодів.

Базовий податковий (звітний) період - період, за який платник податків зобов`язаний здійснювати розрахунки податків, подавати податкові декларації (звіти, розрахунки) та сплачувати до бюджету суми податків та зборів, крім випадків, передбачених цим Кодексом, коли контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму податкового зобов`язання платника податку.

Згідно з пунктом 34.1 статті 34 ПК України податковим періодом може бути: 34.1.1. календарний рік; 34.1.2. календарне півріччя; 34.1.3. календарні три квартали; 34.1.4. календарний квартал; 34.1.5. календарний місяць; 34.1.6. календарний день.

Системний аналіз положень абзацу 11 підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України у взаємозв`язку зі статтями 33, 34 ПК України свідчить про те, що встановлений цією нормою мораторій поширюється виключно на перевірки щодо податкових (звітних) періодів у розумінні податкового законодавства, тобто періодів, за які здійснюється обчислення, декларування та сплата податків і зборів.

Водночас документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питання дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом не стосувалася правильності формування показників податкової звітності, обчислення чи сплати податків і зборів за відповідні податкові (звітні) періоди. Предметом такої перевірки було дотримання позивачем строків розрахунків у сфері валютного нагляду, що регулюється спеціальним законодавством, зокрема Законом №2473-VIII.

Отже, документальна позапланова перевірка ТОВ "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН" з питання дотримання валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 30.06.2016 №SGP-SGPOL-EXP не є перевіркою щодо податкових (звітних) періодів у розумінні абзацу 11 підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, а тому не підпадає під встановлений цією нормою мораторій на проведення перевірок.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не з`ясував усіх обставин справи у зв`язку з відсутністю в матеріалах перевірки первинних документів також є безпідставними, з оглядку на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог валютного законодавства ґрунтувалися на відомостях банківського валютного нагляду, даних інформаційних систем, а також документах, отриманих під час проведення перевірки, сукупність яких дала можливість встановити факт порушення строків розрахунків за зовнішньоекономічними операціями.

При цьому сам по собі факт ненадання або відсутності окремих первинних документів у додатках до акта перевірки не спростовує встановлених під час перевірки обставин та не свідчить автоматично про протиправність податкового повідомлення-рішення. Методичні рекомендації щодо оформлення матеріалів документальних перевірок є актом внутрішньоорганізаційного характеру та не встановлюють самостійних підстав для скасування рішень контролюючого органу за відсутності порушення прав платника податків.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем, як під час перевірки, так і до матеріалів справи, надано контракт від 30.06.2016 за №SGP-SGPOL-EXP, який укладено TOB «ЕС ДЖІ ПРОДАКШН» з компанією SG POLAND Spоlka z ograniczonа odpowiedzialnosciа, Польща.

На відсутність митних декларацій №UA807170/2021/011709 від 02.03.2021, №UA807170/2021/057506 від 03.09.2021, №UA807170/2021/061764 від 21.09.2021, №UA807170/2021/063927 від 29.09.2021, №UA807170/2021/070371 від 25.10.2021, №UA807170/2021/081569 від 07.12.2021 ні під час проведення перевірки, ні під час розгляду справи позивач не посилався.

Апелянтом не наведено, які саме конкретні первинні документи були відсутні, яким чином їх ненадання вплинуло на правильність висновків перевірки та які обставини вони могли б спростувати.

Отже, наведені доводи зводяться до формального посилання на недоліки оформлення акта перевірки та не спростовують установленого факту порушення вимог валютного законодавства.

Колегія суддів зауважує, що під час проведення перевірки та розгляду цієї справи ТОВ «ЕС ДЖІ ПРОДАКШН» не посилалось на обставини виникнення форс-мажорних обставин з наданням відповідних доказів. Доводів щодо незгоди з датами початку нарахування пені та датами закінчення її нарахування позивачем під час розгляду справи не наведено.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

За приписами частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на те, що позивач не спростував встановлених актом перевірки порушень та не довів неможливості застосування контролюючим органом фінансових санкцій у сфері зовнішньоекономічної діяльності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №1 від 17.07.2024 прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН".

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, колегія суддів вважає, що відсутні в розумінні статті 139 КАС України правові підстави для розподілу судових витрат по даній справі.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕС ДЖІ ПРОДАКШН" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 у справі № 520/20828/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М.О. Семененко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло