Справа № 320/49811/25
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2026-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про прийняття заяви про зміну підстав позову

14 травня 2026 року Київ № 320/49811/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Горобцова Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву про зміну підстав позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВ УКРАЇНА» до Державного агентства України ПлейСіті про визнання протиправними та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВ УКРАЇНА» до Державного агентства України ПлейСіті, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного агентства України ПлейСіті № 63 Р від 08.08.2025 про застосування фінансових санкцій (штрафів) у розмірі 4 800 000 грн.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 19.11.2025 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2026 задоволено заяву представника позивача Воробйова Євгена Леонідовича про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Представником позивача подано заяву про зміну підстав позову, яка мотивована тим, що з преамбули Рішення Плейсіті слідує, що відповідач, приймаючи Рішення Плейсіті, керувався Порядком застосування Комісією з регулювання азартних ігор та лотерей фінансових санкцій (штрафів), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.02.2022 №101. Проте, відповідно до пункту 1 Порядку КРАІЛ визначено, що цей Порядок визначає механізм застосування фінансових санкцій (штрафів) саме Комісією з регулювання азартних ігор та лотерей, а не будь-яким іншим державним органом. Крім того, станом на 28.07.2025 (день складання Плейсіті Акту про порушення), Плейсіті не мав повноважень щодо складання актів про порушення вимог про рекламу. Порядок КРАІЛ конкретизував, що лише акт, складений КРАІЛ, міг бути підставою для застосовування фінансових санкцій (штрафів). Порівняння Положення про Плейcіті та Положення про Комісію з регулювання азартних ігор та лотерей, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 891, дозволяє зробити висновки, що Плейсіті та КРАІЛ відрізняються не лише за структурою, але й за функціоналом.

Так, відповідно до підпункту 3-2 пункту 4 Положення про КРАІЛ, КРАІЛ мав повноваження складати акти про порушення законодавства про рекламу, аналогічним Акту про порушення. Разом з цим, Положення про Плейсіті таких повноважень Плейсіті не надавало. Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та Закон про регулювання азартних ігор передбачають лише можливість здійснення контролюючими/уповноваженим державними органами лише планових та позапланових контрольних функцій. Разом з тим, акт про порушення законодавства про рекламу, не є ані актом планової, ані актом позапланової перевірки. Як було зазначено в пункті 17 цієї заяви, акт про порушення законодавства про рекламу був визначений самостійною підставою для застосування КРАІЛ фінансових санкцій (штрафів) саме пунктом 4 Порядком КРАІЛ.

Вказує, що Плейсіті отримала можливість складати акти про порушення законодавства про рекламу та застосовувати фінансові санкції (штрафи) лише з 12.09.2025, з моменту набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з метою боротьби з ігровою залежністю (лудоманією) та вдосконалення державного регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор та лотерей» від 01.0.9.2025 №1117.

Представником відповідача подано заперечення, яке мотивовано тим, що в даній справі мало місце порушення законодавства про рекламу ТОВ «ДЕВ УКРАЇНА», з огляду на що, агентство ПлейСіті керувалось відповідними положеннями законодавства, що передбачено саме для цієї категорії порушень. Відтак положення законодавства, що застосовуються до організаторів азартних ігор за відповідні порушення, що передбачають здійснення планових та позапланових перевірок, не можуть застосовуватись до інших правовідносин та видів порушень, для яких передбачено іншу процедуру здійснення контролю та застосування заходів реагування у вигляді штрафів.

Положенням про Державне агентство України ПлейСіті, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 02 травня 2025 року № 505 та Законом України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» визначені основні завдання та повноваження Уповноваженого органу, в тому числі щодо здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу у сфері організації та проведення азартних ігор.

Відповідач вважає, що зміна підстав позову шляхом доповнення є недоцільною, оскільки стосується лише сумнівів позивача щодо повноважень Агентства ПлейСіті та не містить обґрунтувань Позивача щодо самої суті виявлених порушень.

Представником позивача подано відповідь на заперечення відповідача проти зміни підстав позову, де звернув увагу суду, що відповідач не зазначив яким саме нормативно-правовим актом Плейсіті було наділено таким повноваженням. Подібне повноваження КРАІЛ було прямо визначене підпунктом 3-2 пункту 4 Положення про КРАІЛ. Одночасно Положення про Плейсіті подібного повноваження Плейсіті не визначає. Звернув увагу суду, що у своїх запереченнях відповідач вказує лише на загальні положення законодавства, які визначають його компетенцію здійснювати контроль за дотриманням законодавства про рекламу. Проте наявність загальної компетенції здійснювати подібний контроль не наділяє Плейсіті повноваженнями складали акти про порушення законодавства про рекламу, подібні Акту про порушення. При цьому, Закон про регулювання азартних ігор, Закон України «Про адміністративну процедуру», Закон України «Про рекламу», положення, не передбачають повноважень Плейсіті складати акти про порушення законодавства про рекламу. При цьому необхідно враховувати, що Рішення Плейсіті, яке є предметом оскарження у цій справі, не містить мотивувальної частини, як це перебачено абзацом 4 частини 1 статті 71 та статтею 72 Закону про адміністративну процедуру. Замість мотивувальної частини Рішення Плейсіті містить посилання на Акт про порушення. Враховуючи, що Акт про порушення був складений Плейсіті без наявності у останнього відповідних повноважень, це є безспірною підставою для визнання Рішення Плейсіті протиправним та його скасування.

Розглянувши заяву про зміну підстав позову, дослідивши наведені аргументи, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено процесуальні права та обов`язки сторін.

Визначення змісту та обсягу позовних вимог, що підлягають судовому захисту, є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно.

Крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.47 КАС України).

Вказана стаття регулює порядок реалізації права позивача змінити позовні вимоги. Вимоги статті випливають із принципів диспозитивності та змагальності.

Підстава позову - обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача. Необхідність у зміні підстав позову настає тоді, коли в процесі розгляду справи встановлюється невідповідність між обставинами чи нормами права, якими обґрунтовано позов, і обставинами чи нормами, за якими вимога може бути задоволена.

Зміна підстави адміністративного позову можлива у такі способи: 1) заміна одних фактичних чи правових підстав позову іншими; 2) доповнення фактичних чи правових підстав новими; 3) вилучення деяких із зазначених фактичних чи правових підстав.

Предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача. Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не дають йому можливості задовольнити свої інтереси.

Зміна предмету адміністративного позову можлива у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Тобто зміна (доповнення) підстав позову - це зміна (доповнення) обставин, на яких ґрунтується вимога позивача, фактичних та/або юридичних.

Водночас, загальноприйняте тлумачення терміну/дії "зміна" передбачає зміну чого-небудь чимось іншим, перетворення чогось у дещо інше, наприклад, відносно даної ситуації, передбачає зміну (заміну) предмету позову іншим предметом, а не фактичне формування в рамках існуючого позову іншого (додаткового/нового) позову, що забезпечує при здійсненні адміністративного процесу дотримання принципу правової визначеності по відношення до всіх учасників процесу, як складової принципу верховенства права.

Кодексом адміністративного судочинства України також чітко визначено дії суду в такій ситуації. Так, суд при вирішенні питання про задоволення клопотання про зміну позовних вимог перевіряє, чи така зміна підстав або предмету позову стосується спірних правовідносин у справі.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 по справі №826/13046/16.

Згідно частини 3 статті 47 КАС України зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною першою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження - початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

Частиною сьомою статті 47 КАС України визначено, що у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

Розглянувши вказану заяву, суд зазначає, що позивачем надано докази відправлення такої заяви всім учасникам справи, заявлені зміни узгоджуються з нормами КАС України, а тому суд приймає вказану заяву.

Відтак, враховуючи надане право, а також його реалізацію з дотриманням установлених строків, суд вважає за необхідне прийняти вищевказану заяву до розгляду.

Керуючись статтями 47, 48, 180, 181, 248, 256 КАС України, суд -

ухвалив:

Прийняти до розгляду заяву представника позивача про зміну предмету позову в адміністративній справі №320/49811/25.

Запропонувати відповідачеві протягом п`ятднадцяти днів з моменту прийняття ухвали надати відзив на позовну заяву з урахуванням заяви про зміну підстав позову в адміністративній справі №320/49811/25, копію відзиву одночасно надіслати позивачу.

Роз`яснити відповідачеві, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.В. Горобцова