Справа № 440/13923/24
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 13 травня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/13923/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Молодецького Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 5 від 15.08.2024 про застосування штрафних санкцій в розмірі 77 613,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугувало, зокрема, встановлення недостачі та надлишків пального в резервуарах, у зв`язку із чим податковий орган зробив висновок про не проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій (надалі РРО), тобто фактично реалізацію товарів без застосування РРО та реалізацію необлікованого товару, на який відсутні первинні документи. Разом з тим, наведені доводи відповідача позивач вважає необґрунтованими, оскільки фактів реалізації товарів без застосування РРО, в ході перевірки не зафіксовано. При проведенні замірів кількості нафтопродуктів у резервуарах контролюючим органом проігноровано вимоги Інструкції №281 щодо повторності проведення таких замірів. Зняття фактичних залишків проведено за участі не уповноваженої позивачем особи, а саме, оператора АЗС, до функціональних обов`язків якого не входить контролювання кількості нафтопродуктів в резервуарах та яка не обізнана з правилами використання метрштока. Також при здійсненні зняття фактичних залишків було допущено грубі помилки при застосуванні метрштока та одночасно проігноровано наявність та показники рівнемірів-лічильників. Для ознайомлення та підписання акт зняття фактичних залишків, які здійснювалися 17.07.2024, фактично надано лише 25.07.2024. Відтак, оформлення акта зняття фактичних залишків пального в резервуарах та наведені в ньому відомості щодо кількості пального здійснювалось одноосібно контролюючим органом, без участі представника товариства, що свідчить про грубі порушення податкового органу при знятті фактичних залишків. Щодо висновків податкового органу про порушення товариством пункту 11 статті 3 Закону №265/95-ВР позивач зазначає, що такі висновки сформовані контролюючим органом з посиланнями на реєстр проведених розрахункових операцій з СОД РРО. Проте, на переконання товариства, реєстр розрахункових операцій з СОД РРО не може бути доказом порушення порядку використання режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД при реалізації підакцизних товарів в розумінні вимог Закону №265/95-ВР та КАС України, оскільки належним, допустимим та єдиним доказом здійснення розрахункової операції є безпосередньо розрахунковий документ - фіскальний чек (його копія), що контролюючим органом зроблено не було. Наведене на думку позивача свідчить про необґрунтованість висновків податкового органу та протиправність спірного ППР.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 залишено позовну заяву без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліку - упродовж десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду позовної заяви, оформленої відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі, із зазначенням ідентифікаційного коду відповідача відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також копій такої позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості учасників справи.

03.12.2024 представником позивача усунуто недоліки в строк та спосіб, визначений судом в ухвалі від 25.11.2024.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/13923/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення. Відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, у наданому 31.12.2024 до суду відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Свою позицію мотивував посиланням на те, ГУ ДПС у Волинській області відповідно до наказу від 16.07.2024 № 2534-п проведено фактичну перевірку АЗС з магазином, де здійснює господарську діяльність ТОВ "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" (), розташованої за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Рівненська, 1К, за результатами якої складено акт від 25.07.2024 № 03/19701/09-02/44702151 (далі - акт перевірки). В ході перевірки, серед іншого, встановлено на підставі залишків пального згідно з даними х-звіту РРО та фактичних залишків пального з урахуванням похибки нестачу газу скрапленого об`ємом 43,38 л вартістю 1107,49 грн, що свідчить про не проведення через РРО розрахункових операцій на вказану суму, та надлишок бензину та дизельного пального загальним об`ємом 1309,19 л вартістю 70852,44 грн, що свідчить про порушення встановленого порядку обліку товарів за місцем реалізації (акт зняття залишків пального оформлено додатком № 1 до акта перевірки), чим порушено пп. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон №265). Крім того, на підставі інформації системи обліку даних РРО встановлено формування фіскальних чеків при реалізації підакцизних товарів без зазначення коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД (перелік фіскальних чеків наведено у додатку № 2 до акта перевірки), чим порушено п. 11 ст. З Закону № 265. Заперечення на акт перевірки ГУ ДПС у Волинській області залишено без розгляду у зв`язку з порушенням терміну їх подання, про що повідомлено платника податків листом від 19.08.2024 № 12871/6/03-20-09-02-06.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ТОВ "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" створене та зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з ідентифікаційним кодом: 44702151, основним видом здійснення економічної діяльності якого згідно КВЕД є: роздрібна торгівля пальним (основний) (47.30), що підтверджується відомостями Виписки з Єдиного державного реєстру. Господарська діяльність ТОВ "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" здійснюється на автозаправних станціях, що знаходиться у власності та в користуванні товариства, зокрема на АЗС, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Рівненська, буд. 1К, що не заперечується сторонами.

Головним управлінням ДПС у Волинській області на підставі п.п. 19-1.1.4, 19.-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19.-1, п.п. 20.1.9, 20.1.10 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п.п. 69.2 п. 69 Підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ зі змінами та доповненнями, прийнято наказ від 16.07.2024 №2534-п "Про проведення фактичної перевірки ТОВ "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ", яким з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального провести фактичну перевірку ТОВ "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" () за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Рівненська, буд. 1К, протягом 10 діб починаючи з 16.07.2024 за період діяльності платника податків (суб`єкта господарювання), з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

За результатами проведення фактичної перевірки оформлено акт від 26.07.2024 №03/19701/09-02/44702151, в якому контролюючий орган дійшов до висновків про порушення платником податків, серед іншого, пунктів 1, 2, 11, 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", із змінами та доповненнями (далі - Закону № 265/95-ВР); п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) від 06.07.1995 265/95-ВР (із змінами та доповненнями).

Підстави і порядок призначення та проведення вказаної перевірки позивачем не оскаржується.

Так, у акті фактичної перевірки зазначено, що під час перевірки 17.07.2024 на акцизному складі з уніфікованим номером 1020834 за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Рівненська, буд. 1К (Додаток 1 до акту перевірки) Марчук Софією - оператором автозаправочної станції з магазином та працівниками АЗС у присутності працівників ГУ ДПС у Волинській області було проведено зняття залишків нафтопродуктів. Фактичним заміром пального під час перевірки 17.07.2024 на акцизному складі з уніфікованим номером 1020834 (Додаток 1 до акту перевірки) за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Рівненська, буд. 1К (Додаток 1 до акту перевірки) Марчук Софією - оператором автозаправочної станції з магазином та працівниками АЗС у присутності працівників ГУ ДПС у Волинській області було проведено зняття залишків нафтопродуктів згідно яких встановлені наступні залишки пального: 1) Бензин автомобільний A95 Євро-5-Е0 із залишком 9521 літрів; 2) Бензин автомобільний А95 Євро-5-Е0 із залишком 9609 літрів; 3) Бензин автомобільний A95 Євро-5-E0 із залишком 95,9 літрів; 4) Бензин автомобільний А95 Євро-5-E0 із залишком 10613 літрів; 5) Паливо дизельне ДП-Л-Євро 5-ВО із залишком 19549 літрів; 6) Паливо дизельне ДП-Л-Євро 5-ВО із залишком 15595 літрів; 7) Газ скраплений із залишком 12200 літрів. Відповідно до X-звіту за 17.07.2024 на момент зняття залишків нафтопродуктів (час 15:21) у резервуарах залишок становив 1) Бензин автомобільний A95 Євро-5-0 із залишком 9747,59 літрів; 2) Бензин автомобільний A95 Євро-5-Е0 із залишком 9454,91 літри; 3) Бензин автомобільний A95 Євро-5-ЕО із залишком 0 літрів; 4) Бензин автомобільний A95 Євро-5-Е із залишком 9400,11 літрів; 5) Паливо дизельне ДП-Л-Євро 5-BO із залишком 19390 літрів; 6) Паливо дизельне ДП-Л-Євро 5-BО із залишком 15464 літри; 7) Газ скраплений із залишком 12365,38 літрів. Таким чином, за результатами співставлення з обліковими даними залишків пального по РРО з врахуванням дозволеної похибки (Додаток 1 до акта перевірки/акт зняття залишків пального) встановлено надлишок пального (з врахуванням відносної похибки вимірювання) за цінами реалізації продажу пального - Бензину автомобільного А95 Євро-5-Е0 (резервуар 2) в кількості 77,22 літрів на суму 4114,28 грн; - Бензину автомобільного А95 Євро-5-E0 (резервуар 3) в кількості 95,13 літрів на суму 5068,53 грн; - Бензину автомобільного А95 Євро-5-Е0 (резервуар 4) в кількості 1127,99 літрів на суму 61227,3 грн; - Палива дизельного ДП-Л-Євро 5-BO (резервуар 5) в кількості 2,61 літри на суму 130,45 грн; - Палива дизельного ДП-Л-Євро 5-BО (резервуар 6) в кількості 6,24 літрів на суму 311,88 грн, (всього в кількості 1309,19 літрів на загальну суму 70852,44 грн), чим порушено п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а також встановлено нестачу пального (з врахуванням відносної похибки вимірювання) за цінами реалізації при продажу пального Газу скрапленого (резервуар 7) в кількості 43,38 літрів на загальну суму 1107,49 грн, чим порушено вимоги п. 1, 2, ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Також під час проведення перевірки встановлено порушення порядку використання режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД при реалізації підакцизних товарів, відсутній код УКТ ЗЕД у контрольних стрічках - фіскальних чеках (під час перевірки використана наявна в ГУ ДПС у Волинській області інформація даних СОД РРО, стосовно даних РРО/ПРРО у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО/ПРРО) на підставі додатку №2 до акту перевірки у фіскальних чеках не зазначено код УКТ ЗЕД, чим порушено п. 11 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями) від 06.07.1995 №265/95-BР.

На підставі вищевказаних висновків акту фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.08.2024 №5, яким до позивача за порушення п. 1, 2, 11, 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, п. 1, 7 ст. 17 та ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" застосовано штрафні (фінансові) санкції у загальному розмірі 77613,68 грн (1661,24 грн - за порушення п. 1, 2 ст. 3 Закону №265/95-ВР, 70852,44 грн - за порушення п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР та 5100,00 грн - за порушення п. 11 ст. 3 Закону №265/95-ВР).

Позивач не погодився з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням та звернувся до суду з позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до підпунктів 19-1.1.4, 19-1.1.14 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для виконання платіжних операцій (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Згідно з підпунктами 20.1.4, 20.1.9, 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю; здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України).

Одним з видів податкового контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавств відповідно до статті 75 Податкового кодексу України є право контролюючих органів на проведення камеральної, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичної перевірки.

Відповідно до підпункту 232.1 пункту 232 статті 232 Податкового кодексу України у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового в розрізі платників податку - розпорядників акцизних складів/акцизних складів пересувних та акцизних складів/акцизних складів пересувних за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД та умовним кодом ведеться окремо облік обсягів пального або спирту етилового, що: оподатковуються акцизним податком, у тому числі окремо за кожною відмінною ставкою податку; оподатковуються на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу; не підлягають оподаткуванню; звільняються від оподаткування.

Одиницею обліку обсягів пального в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового є літри, приведені до температури 15° C, - для пального та декалітри 100-відсоткового спирту, приведені до температури 20° C, - для спирту етилового. При цьому відпущені літри в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, для цілей цього розділу вважаються як літри, приведені до температури 15° C. Такі одиниці обліку для пального та спирту етилового повинні використовуватися в первинних бухгалтерських документах, акцизних накладних/розрахунках коригування до акцизних накладних, декларації з акцизного податку.

Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів визначає Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджена наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 №281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 вересня 2008 року за № 805/15496 (далі - Інструкція №281), згідно з пунктом 3 якої облік нафти і нафтопродуктів - операція, яка проводиться на підприємстві під час технологічного процесу і яка полягає у визначенні об`єму і маси нафти або нафтопродуктів для подальших облікових операцій.

Система вимірювання кількості і визначення показників якості нафти - сукупність ЗВТ, технологічного та допоміжного обладнання, що призначена для обліку нафти з визначенням її кількісних показників та формування актів приймання-здавання нафти і паспортів якості шляхом як автоматичного виконання функцій, так і одним із методів, передбачених ГОСТ 26976-86 "Нефть и нефтепродукты. Методы измерения массы" (далі - ГОСТ 26976) та цією Інструкцією.

За змістом підпункту 4.2.1 пункту 4.2 Розділу 4 Інструкції №281 облік нафти і нафтопродуктів на НПЗ, підприємствах із забезпечення нафтопродуктами, підприємствах нафтопровідного і нафтопродуктопровідного транспорту, наливних пунктах ведеться в одиницях маси, а на АЗС - одиницях об`єму.

Для визначення маси та об`єму нафти і нафтопродуктів можуть використовуватися об`ємно-масовий статичний, об`ємно-масовий динамічний, прямий масовий (статичне зважування та зважування під час руху) і об`ємний методи вимірювань відповідно до вимог ГОСТ 26976.

Відповідно до підпунктів 4.2.2.1, 4.2.2.2 пункту 4.2 Розділу 4 Інструкції №281 об`ємно-масовим статичним методом визначається маса нафти і нафтопродукту за їх об`ємом, густиною та температурою. Об`єм нафти і нафтопродуктів визначається за допомогою градуйованих резервуарів та засобів вимірювань рівня нафти і нафтопродуктів у резервуарах, залізничних цистернах, танках суден або за повною місткістю мір (автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах-цистернах).

Границі відносної похибки методу не мають перевищувати: +- 0,5% - під час вимірювання маси нетто нафти, нафтопродуктів від 100 т і більше; +- 0,8% - під час вимірювання маси нетто нафти, нафтопродуктів до 100 т і відпрацьованих нафтопродуктів.

Значення відносної похибки методу в конкретних випадках його застосування мають визначатись відповідно до ГОСТ 26976. Похибка методу не поширюється на визначення об`єму нафти і нафтопродукту в мірах повної місткості (автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах-цистернах).

Підпунктом 4.2.5 пункту 4.2 Розділу 4 Інструкції № 281 передбачено, що об`ємним методом вимірюється лише об`єм нафтопродукту. Для вимірювань об`єму нафтопродуктів на АЗС використовуються ПРК і ОРК, що мають відлікові пристрої для індикації ціни, об`єму та вартості виданої дози.

Під час реалізації споживачам світлих нафтопродуктів та олив споживачам на АЗС мають застосовуватись лише паливороздавальні колонки з допустимою відносною похибкою в умовах експлуатації в усьому діапазоні температур не гіршою, ніж +- 0,5% та оливороздавальні колонки з допустимою основною відносною похибкою не гіршою, ніж +- 1,0% з реєстраторами розрахункових операцій відповідно до вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" ( 265/95-ВР ).

Об`єм нафтопродукту під час його відпуску власникам автомобільного транспорту вимірюється у режимах дистанційного і місцевого керування ПРК і ОРК.

Для дистанційного керування ПРК і ОРК мають використовуватись технічні засоби, що належать до складу спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів, унесених до Державного реєстру електронних контрольно-касових апаратів і комп`ютерних систем України для сфери застосування на АЗС. Зазначені засоби мають відповідати технічним вимогам до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для сфери застосування на АЗС та забезпечувати реєстрацію грошових коштів і надання розрахункових документів у єдиному технологічному циклі з відпусканням нафтопродуктів.

Місцеве керування ПРК і ОРК має передбачати можливість функціонування з РРО.

Обсяг реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником сумарного обліку ПРК і ОРК за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касового апарата за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу. При цьому розбіжність за добу між показами лічильника сумарного обліку і даними звітних документів касового апарата не повинна перевищувати 0,1% від об`єму відпущених пального або олив.

Сумарний об`єм нафтопродуктів, відпущених через ПРК та ОРК, не може використовуватись для обліку маси нафтопродуктів.

Підпунктом 4.3.1 п. 4.3 Інструкції №281 визначено, що об`єм та маса нафти і нафтопродуктів визначаються у стаціонарних резервуарах, залізничних цистернах, танках суден, мірах повної місткості та технологічних трубопроводах, градуйованих відповідно до вимог чинних нормативних документів Держспоживстандарту України, та/або за допомогою об`ємних та масових лічильників.

Підпунктом 4.3.2.7 підпункту 4.3.2 пункту 4.3 Інструкції №281 передбачено, що рівень нафти, нафтопродукту та підтоварної води або льоду в резервуарах має вимірюватись металевими рулетками з вантажем, метро штоками, стаціонарними рівнемірами або іншими засобами вимірювання, допущеними до застосування Держспоживстандартом України. Границі допустимої похибки вимірювання рівня світлих нафтопродуктів та підтоварної води не повинні перевищувати ± 2 мм, нафти та газового конденсату - ± 4 мм, мазуту - ± 5 мм, інших нафтопродуктів - ± 2 мм.

Перед кожним вимірюванням рівня нафти і нафтопродукту у вертикальних і горизонтальних резервуарах здійснюється перевірка базової висоти згідно з підпунктом 4.3.2.6 цієї Інструкції.

Після завершення приймання нафти і нафтопродуктів вимірювання здійснюється при закритих вхідних і вихідних засувках після 30-хвилинного відстоювання в горизонтальних резервуарах і годинного - у вертикальних резервуарах.

У разі вимірювання рівня нафтопродуктів у горизонтальних циліндричних резервуарах нижній кінець метроштока чи вантажу рулетки має потрапляти на нижню твірну резервуара.

Вимірювання рівня нафти або нафтопродукту здійснюються двічі. У разі виявлення розбіжностей між результатами двох вимірювань понад допустиму похибку (± 2 мм) вимірювання необхідно повторювати доти, доки різниця між результатами трьох поспіль проведених вимірювань не буде в границях допустимої похибки вимірювання. При цьому за результат вимірювань береться середнє арифметичне значення результатів трьох найближчих вимірювань.

Згідно з підпунктом 4.3.2.8 підпункту 4.3.2 пункту 4.3 Інструкції №281 одночасно з перевіркою базової висоти резервуара визначається рівень підтоварної води за допомогою водочутливої пасти, яка наноситься на поверхню вантажу рулетки або нижній кінець метроштока з двох протилежних боків тонким шаром.

Визначивши рівень підтоварної води та/або льоду, за градуювальною таблицею резервуара визначають їх об`єм.

Способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою №16-НП, №17-НП та даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів.

Тобто, після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1 %. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС.

При цьому, вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС має здійснюватись методами та з дотриманням всіх передбачених вимог щодо здійснення таких замірів, що визначені Інструкцією №281, яка є спеціальним нормативним актом, що встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів та є обов`язковою для всіх суб`єктів господарювання, що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Відповідно до підпункту 4.3.2.9 підпункту 4.3.2 пункту 4.3 Інструкції №281 об`єм нафти або нафтопродукту в резервуарі визначають за різницею загального об`єму та об`єму підтоварної води та/або льоду.

Підпунктами 10.2.1, 10.2.10 Інструкції №281 встановлено, що приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. Приймання нафтопродуктів здійснюється відповідно до вимог робочої інструкції оператора АЗС та інструкції з охорони праці, які повинні бути затверджені керівником підприємства, якому належить АЗС. На підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою №17-НП (додаток 14 до Інструкції).

Підпунктами 10.3.1.1, 10.3.2.1, 10.3.3.2, 10.3.4.2 Інструкції №281 визначено, що розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2002 №1315. Відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП (додаток 16 до Інструкції). Кількість відпущеного нафтопродукту фіксується у відомості, яка ведеться безпосередньо на АЗС, що підтверджується підписами оператора АЗС та водія. Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою №17-НП. Відпуск нафтопродуктів за платіжними картками відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.

Згідно з пунктом 10.4 Інструкції №281 на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС №17-НП. Під час приймання-передавання зміни оператори АЗС: визначають залишки нафтопродуктів на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни (цей залишок переноситься з графи обліковий залишок попередньої зміни), надходження нафтопродуктів за зміну, які підтверджено відповідними документами, та кількості відпущених за зміну нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників усіх ПРК, ОРК (обліковий залишок); вимірюють загальний рівень нафтопродуктів і рівень підтоварної води в кожному резервуарі та за результатами вимірювань визначають об`єм нафтопродуктів (фактичний залишок); роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виконаних розрахункових операцій, що заносяться до фіскальної пам`яті; передають залишок готівки; перевіряють наявність та фіксацію у місцях, передбачених експлуатаційним документом, свинцевих пломб з відбитком повірочного тавра та відповідність відбитку цих тавр у формулярах на ПРК, ОРК.

Після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою №17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС.

Після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1 %. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС.

Фактичні залишки нафтопродуктів на АЗС мають відповідати обліковим залишкам надходження нафтопродуктів за певний проміжок часу, що підтверджені відповідними документами (ТТН), змінного звіту АЗС за формою №17-НП, за вирахуванням кількості відпущених нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників паливно-роздавальних колонок. Обсяг реалізації нафтопродуктів, що фіксується лічильником сумарного обліку паливно-роздавальних колонок за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касових апаратів за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу.

Пунктом 16.1 Інструкції №281 передбачено, що матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою №17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи.

Отже, за положеннями Інструкції №281 як спеціального нормативного-правового акту, способом перевірки наявності нестачі чи надлишку нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою №16-НП, №17-НП та даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів.

Тобто, після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно-роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1 %. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації.

Таким чином, вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС має здійснюватися методами та з дотриманням всіх передбачених вимог щодо здійснення таких замірів, що визначені Інструкцією №281, яка є спеціальним нормативним актом, що встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів та є обов`язковою для всіх суб`єктів господарювання, що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №826/18483/13-а, від 04.11.2020 у справі № 400/2733/18, від 21.01.2021 у справі №826/12449/17.

Водночас, щодо порядку приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, то він регулюється Інструкцією про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 №332, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.04.2003 за №331/7652 (далі - Інструкція №332).

Згідно з підпунктами 6.3.14, 6.3.15 Інструкції №332 паливороздавальні колонки, що встановлені на комерційних АГЗС, мають функціонувати в системі з реєстратором розрахункових операцій, тип якого включено до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого Протокольним рішенням Державної комісії з питань впровадження електронних систем і засобів контролю та управління товарним і грошовим обігом при Кабінеті Міністрів України від 26 грудня 2002 року N 14 (далі - Протокольне рішення). Реєстратори розрахункових операцій, що застосовуються, повинні відповідати технічним вимогам, що висуваються до спеціалізованих електронно-касових апаратів для автозаправних станцій, установлених додатком 7 до Протокольного рішення.

На комерційних АГЗС, окрім паливороздавальних колонок, указаних у пункті 6.3.14 цієї Інструкції, повинні застосовуватися резервуари, оснащені рівнемірами, які пройшли державну метрологічну атестацію або повірку і мають індивідуальну градуювальну таблицю, як додаток до чинного свідоцтва про державну метрологічну атестацію, згідно з ДСТУ 3215-95, або документ, що підтверджує повірку (свідоцтво), згідно з ДСТУ 2708-99.

Відповідно до пп. 9.1, 9.3 Інструкції №332 на АГЗС (АГЗП) проводиться оперативний контроль за кількістю скрапленого вуглеводного газу (далі - СВГ), результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманого і відпущеного СВГ. Кількісний облік руху СВГ на АГЗС (АГЗП) ведеться за змінним звітом за формою №14-ГС (додаток 14). Після закінчення кожної зміни касиром і оператором складається змінний звіт за формою №14-ГС в двох примірниках, з яких один - з додатком до нього первинних документів на приймання і відпуск СВГ передається в бухгалтерію підприємства, а другий - залишається на АГЗС (АГЗП).

Згідно з п. 8.10 Інструкції №332 виявлені під час інвентаризації розбіжності фактичної наявності СВГ з даними бухгалтерського обліку регулюються в такому порядку:

нестача СВГ, яка не перевищує норми технологічних втрат і похибку вимірювання, списується за розпорядженням керівника на операційні витрати підприємства;

якщо різниця між масою СВГ, яка встановлена під час проведення інвентаризації, і даними бухгалтерського обліку, за мінусом технологічних утрат, розрахованих згідно з ГСТУ 320.00149943.016-2000, знаходиться в межах похибок (# 0,5 %), установлених ГОСТ 26976-86, то вартість цієї різниці не стягується з матеріально відповідальних осіб, надлишки не оприбутковуються, а за основу беруться дані бухгалтерського обліку;

похибка вимірювання ( 0,5 %) застосовується тільки для фактичного залишку маси СВГ у резервуарах, встановленого інвентаризацією;

нестачі СВГ, які в сумі перевищують розміри втрат під час здійснення технологічних операцій та абсолютне значення похибки вимірювання, відшкодовуються матеріально відповідальними особами за розмірами, визначеними згідно з Порядком визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №116, а надлишки, які перевищують похибку вимірювання, оприбутковуються за бухгалтерським обліком.

Ані в акті зняття залишків пального, ані в акті фактичної перевірки не зазначено яким чином та за допомогою якого конкретно вимірювального пристрою здійснювалось зняття залишків пального та скрапленого газу на АЗС за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Рівненська, буд. 1К.

Також, в акті перевірки та у додатку до нього не зафіксовано, яким чином проводилось зняття залишків та скільки разів проведено вимірювання.

Суд зауважує, що оформлення акта зняття фактичних залишків пального та скрапленого газу в резервуарах та наведені в ньому відомості щодо кількості пального та газу по суті здійснювалися одноосібно контролюючим органом без участі уповноваженого представника товариства - матеріально відповідальної особи АЗС, яка веде облік руху газу та нафтопродуктів за марками і видами, оскільки матеріали справи не містять доказів присутності такої особи під час зняття фактичних залишків. Водночас, до повноважень оператора АЗС не входить контролювання кількості нафтопродуктів в резервуарах і він не обізнаний з правилами використання метрштока.

Поряд з цим, при здійсненні зняття фактичних залишків контролюючим органом було проігноровано наявність та показники рівнемірів-лічильників, які відображають кількість залишку пального в резервуарах, які співпадають в межах похибки з обліковими даними кількості пального на АЗС.

Так, зокрема, кількість пального - бензину автомобільного A-95 в резервуарі №4 становить 9403,10 літрів, тоді як кількість пального - бензину автомобільного А-95 згідно облікових даних на АЗС (Х-звіту станом на 17.07.2024) становить 9400,11 літрів.

Інформація про фактичну кількість газу скрапленого в резервуарі, як зазначено в акті зняття фактичних залишків, обґрунтована контролюючим органом виключно даними процентоміра-лічильника, який у відповідності до вимог Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" не відноситься до переліку засобів вимірювальної техніки, що застосовується у сфері державного метрологічного нагляду, а тому його показники є некоректними та не можуть братися до уваги.

До того ж, в акті фактичної перевірки не зазначено інформації щодо методів, способів, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів як того вимагає вказана Інструкція №281, з огляду на що інформація щодо фактичної кількості паливно-мастильних матеріалів не може вважатись достовірною, а відповідно і твердження відповідача про те, що у позивача виявлені нестача/надлишок паливно-мастильних матеріалів та на нестачу не видано розрахункові документи, не є доведеним.

Отже, суд вважає, що зазначені в акті перевірки та додатку до акту про зняття залишків пального результати вирахування залишків паливно-мастильних матеріалів на належній позивачу АЗК відбулось не у відповідності до Інструкції №281.

Також слід наголосити, що згідно вимог законодавства, а саме, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Податкового кодексу України, Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Інструкції №281, Інструкції №332 ТОВ "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" здійснює оприбуткування, облік та реалізація пального, в підтвердження чого в період проведення фактичної перевірки контролюючому органу було надано товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, журнали обліку надходження нафтопродуктів та газу вуглеводного, змінні щоденні звіти за формою 17-НП та 14-ГС.

В ході фактичної перевірки зауваження щодо документів, якими підтверджується оприбуткування, облік та рух реалізації пального та газу на АЗС від контролюючого органу не надходили. Акт фактичної перевірки не містить посилань на норми законодавства, які начебто порушені при здійсненні обліку пального та газу на АЗС.

Відтак, висновки контролюючого органу у акті фактичної перевірки щодо встановлення надлишків пального Бензину А95 Євро та палива дизельного всього в кількості 1309,19 літрів на загальну суму 70852,44 грн та нестачі пального газу скрапленого (резервуар 7) в кількості 43,38 літрів на загальну суму 1107,49 грн, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

За позицією контролюючого органу встановлення нестачі пального газу скрапленого (резервуар 7) в кількості 43,38 літрів на загальну суму 1107,49 грн свідчить про не проведення вартості зазначеного вище пального через РРО на загальну суму 1107,49 грн.

З цього приводу суд вважає за доцільне зазначити, що правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі Закон №265/95-ВР).

Відповідно до статті 2 Закону №265/95-ВР:

реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для виконання платіжних операцій. До реєстраторів розрахункових операцій належать: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо;

розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця. Для цілей цього Закону розрахунки при організації та проведенні азартних ігор є розрахунковими операціями;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну;

місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Статтею 3 Закону №265/95-ВР визначено, що cуб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції/, зокрема, зобов`язані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

- вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи в ході перевірки, що позивач для реєстрації розрахункових операцій використовує РРО типу НД-74, фіскальний № з датою реєстрації 12.05.2023, заводський №НД04001021. Жодних зауважень щодо порушення порядку програмування та роботи РРО під час реалізації на АЗС пального (бензину, дизпалива та скрапленого газу) контролюючим органом у акті перевірки не висловлено.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР, за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведения розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення;

Статтею 20 Закону №265/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Як стверджує контролюючий орган, скраплений газ в обсязі виявленої нестачі було продано (реалізовано) підприємством без проведення цієї розрахункової операції через РРО, а виявлений надлишок пального, як продаж необлікованого у встановленому законодавством порядку товару.

В даному випадку суд зазначає, що сам по собі факт нестачі або надлишку не свідчить про реалізацію палива, оскільки вона може бути наслідком інших обставин.

Крім того, статтею 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.1995 року №481 встановлено, що місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування.

Відповідно до пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.

Не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України:

у споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками;

при використанні пального суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу/акцизного складу пересувного, що передано (відпущено, відвантажено) платником акцизного податку таким суб`єктам господарювання виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

Відповідно до п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Суд зазначає, що підстави для накладення на позивача фінансових санкцій, передбачених пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР відсутні, оскільки норма передбачає відповідальність у разі непроведення розрахункових операцій через РРО та невидачу розрахункового документу, а не за те, що товарів менше/більше, ніж вказано в облікових документах.

Також, суд зазначає, що міри відповідальності у вигляді фінансових санкцій, передбачені за порушення пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання лише у випадку реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Фактів дійсної реалізації пального позивачем в розумінні Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" перевіркою не встановлено та в акті фактичної перевірки не відображено.

За викладених обставин, суд доходить висновку, що застосування до позивача спірним податковим повідомленням-рішенням штрафних (фінансових) санкцій за порушення п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, п. 1 ст. 17 та ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у загальному розмірі 72513,68 грн (1661,24 грн - за порушення п. 1, 2 ст. 3 Закону №265/95-ВР та 70852,44 грн - за порушення п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР) є безпідставним, а податкове повідомлення-рішення №5 від 15.08.2024 у цій частині підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Щодо правомірності застосування відповідачем до позивача спірним податковим повідомленням-рішенням штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 5100,00 грн за порушення п. 11 ст. 3 Закону №265/95-ВР, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Реквізити фіскального касового чека на товари (послуги) визначено пунктом 2 розділу 2 Положення про форму і зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за №220/28350 (далі - Положення №13).

Згідно з абзацом восьмим пункту 2 розділу 3 Положення №13 фіскальний касовий чек на товари (послуги) має містити, зокрема, код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством).

Тобто у розрахунковому документі, який створюється РРО при проведенні розрахункових операцій з продажу підакцизних товарів, має відображатися такий обов`язковий реквізит як "код УКТ ЗЕД".

Відповідно до пункту 7 статті 17 Закону N 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості, застосовується фінансова санкція у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідальність згідно пункту 7 статті 17 Закону N 265/95-ВР настає виключно у випадку відсутності у розрахунковому документі, який видається покупцю коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

Як слідує з матеріалів справи, під час проведення перевірки посадовими особами контролюючого органу встановлено порушення товариством порядку використання режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД при реалізації підакцизних товарів, відсутній код УКТ ЗЕД у контрольних стрічках - фіскальних чеках (під час перевірки використана наявна в ГУ ДПС у Волинській області інформація даних СОД РРО, стосовно даних РРО/ПРРО у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО/ПРРО) на підставі додатку №2 до акту перевірки у фіскальних чеках не зазначено код УКТ ЗЕД, чим порушено п. 11 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями) від 06.07.1995 №265/95-BР.

Так, зі змісту додатку №2 до акту фактичної перевірки - "Реєстр проведених розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів без використання режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД" слідує, що на АЗС з магазином за адресою: Волинська область, Луцький район, село Липини, вул. Рівненська, буд. 1К, через РРО фіск. №, зав. №НД04001021 здійснювався продаж підакцизних товарів без використання режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, а саме, продаж:

- 24.02.2024 о 10:58:37 сигарет Чапмен Н-Стайл Класік Пач20 МА без 5% у кількості 1 пачка за ціною 120,00 грн, фіскальний номер документа 22790;

- 24.02.2024 о 21:13:02 сигарет Чапмен Б`янко Пач20 МА без 5% у кількості 2 пачки за ціною 115,00 грн за одну, всього на 230,00 грн, фіскальний номер документа 22874;

- 26.02.2024 о 20:20:26 сигарет Чапмен Н-Стайл Класік Пач20 МА без 5% у кількості 1 пачка за ціною 120,00 грн, фіскальний номер документа 23141;

- 29.02.2024 о 20:48:40 сигарет Чапмен Н-Стайл Класік Пач20 МА без 5% у кількості 1 пачка за ціною 120,00 грн, фіскальний номер документа 23615;

- 01.03.2024 о 17:36:47 сигарет Чапмен Н-Стайл Класік Пач20 МА без 5% у кількості 1 пачка за ціною 120,00 грн, фіскальний номер документа 23782;

- 01.03.2024 о 17:38:18 сигарет Чапмен Н-Стайл Класік Пач20 МА без 5% у кількості 1 пачка за ціною 120,00 грн, фіскальний номер документа 23783;

- 04.03.2024 о 10:20:07 табачних стіків Flit Spring без 5% у кількості 1 пачка за ціною 89,90 грн, фіскальний номер документа 24136;

- 05.03.2024 о 19:16:02 табачних стіків Flit Marine без 5% у кількості 1 пачка за ціною 89,90 грн, фіскальний номер документа 24377;

- 07.03.2024 о 13:25:35 сигарет Чапмен Індіго Пач20 МА без 5% у кількості 1 пачка за ціною 115,00 грн, фіскальний номер документа 24603;

- 08.03.2024 о 08:48:53 табачних стіків Flit Spring без 5% у кількості 1 пачка за ціною 89,90 грн, фіскальний номер документа 24706;

- 08.03.2024 о 12:15:21 сигарет Чапмен Б`янко Пач20 МА без 5% у кількості 1 пачка за ціною 115,00 грн, фіскальний номер документа 24745;

- 15.03.2024 о 10:20:35 табачних стіків Flit Marine без 5% у кількості 1 пачка за ціною 89,90 грн, фіскальний номер документа 25599;

- 28.03.2024 о 08:44:03 цигарок Kent Sticks Violet Mix new без 5% у кількості 1 пачка за ціною 85,00 грн, фіскальний номер документа 27269.

Зворотного позивач у ході судового розгляду справи не довів.

Натомість єдиним доводом щодо недопущення порушення пункту 11 статті 3 Закону №265/95-ВР позивач зазначає те, що реєстр розрахункових операцій з СОД РРО не може бути доказом порушення порядку використання режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД при реалізації підакцизних товарів в розумінні вимог Закону №265/95-ВР та КАС України.

Щодо доводів представника позивача про безпідставність врахування інформації з СОД РРО під час проведення фактичної перевірки, суд враховує такі обставини.

За приписами пункту 74.1 статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є державною власністю.

Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, а також контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, в порядку інформаційної взаємодії відповідно до пункту 41.2 статті 41 цього Кодексу.

Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до пункт 74.3 статті 74 ПК України, зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

Положеннями статті 83 ПК України встановлено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи; мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.

Наказом Міністерства фінансів України від 05.08.2020 №477 затверджено Порядок функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі Порядок).

Згідно пунктів 1, 2, 3, 4, 7 розділу ІІ даного Порядку, СОД РРО інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.

СОД РРО складається із сервера додатків та бази даних.

СОД РРО забезпечує: 1) функціонування у цілодобовому режимі; 2) інтеграцію та обмін даними з фіскальним сервером контролюючого органу та іншими інформаційними системами ДПС; 3) обробку даних, отриманих від Системи збору і зберігання даних РРО, побудованої за технологією Національного банку, та від фіскального сервера контролюючого органу; 4) збереження даних про реєстрацію, перереєстрацію, скасування реєстрації РРО/ПРРО; 5) збереження документів: створених РРО, що переведені у фіскальний режим роботи; створених ПРРО, що зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу, або створених в режимі офлайн з присвоєними ПРРО фіскальними номерами з діапазону номерів, сформованих фіскальним сервером контролюючого органу, та переданих до фіскального сервера контролюючого органу після завершення режиму офлайн у порядку, встановленому статтею 7 Закону; 6) можливість надання через Електронний кабінет, що функціонує відповідно до статті 42-1 розділу II Податкового кодексу України, даних про розрахунковий документ на запит покупця (споживача).

Доступ будь-яких компонентів до бази даних СОД РРО здійснюється виключно через сервер додатків.

Таким чином, інформація, яка зберігається в СОД РРО відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека.

Аналіз наведених норм податкового законодавства свідчить про те, що використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків.

При цьому використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки.

Аналогічний висновок наведений у постановах Верховного Суду від 09.09.2024 у справі №280/6832/23, від 07.08.2025 у справі №280/6835/23 та врахований судом на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

Отож податковий орган під час проведення фактичної перевірки мав правову можливість використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО, внаслідок чого доводи представника позивача про безпідставність використання такої інформації суд визнає помилковими.

З огляду на викладене, в ході судового розгляду справи знайшли своє підтвердження висновки акту фактичної перевірки про порушення товариством пункту 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями) від 06.07.1995 №265/95-BР.

Як, наслідок, суд вважає правомірним та таким, що не підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення №5 від 15.08.2024 в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення пункту 11 статті 3 Закону №265/95-BР у розмірі 5100,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Резюмуючи викладене, суд доходить висновку про спростування позивачем в ході судового розгляду справи доводів податкового органу про вчинення ТОВ "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" порушення вимог пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, та, водночас, не спростування доводів про вчинення товариством порушення вимог пункту 11 статті 3 Закону №265/95-ВР.

А тому позовні вимоги ТОВ "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" підлягають задоволенню частково щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №5 від 15.08.2024 в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 72513,68 грн.

В іншій частині податкове повідомлення-рішення №5 від 15.08.2024 є правомірним та не підлягає скасуванню.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовну заяву задоволено частково, здійснені позивачем документально підтверджені витрати на оплату судового збору у сумі 2829,06 грн (пропорційно до задоволеної частини позовних вимог), підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області.

Керуючись ст. ст. 139, 205, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" (вул. Чкалова, буд. 213, м. Кременчук, Полтавська область, 39623, ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000, код ЄДРПОУ ВП 43142831) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 15 серпня 2024 року №5 в частині застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 72513,68 грн (сімдесят дві тисячі п`ятсот тринадцять гривень шістдесят вісім копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОІЛ ЦЕНТР РІТЕЙЛ" судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2829,06 (дві тисячі вісімсот двадцять дев`ять гривень шість копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р.І. Молодецький