Справа № 440/4388/26
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

13 травня 2026 рокум. ПолтаваСправа № 440/4388/26

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Сич С.С., розглянувши клопотання позивачів про забезпечення позову у справі №440/4388/26 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Полтавського районного управління поліції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2026 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Полтавського районного управління поліції, у якій просять:

1) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , Полтавського районного управління поліції щодо затримання, доставлення, утримання, примусового проходження ВЛК;

2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , Полтавське районне управління поліції негайно припинити протиправні дії, звільнити ОСОБА_1 (у разі утримання), утриматися від подальших незаконних мобілізаційних заходів;

3) визнати недійсними результати ВЛК, проведеної з порушенням закону, без врахування встановлених (існуючих) діагнозів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року позовна заява залишена без руху.

08 травня 2026 року до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано позовну заяву (уточнену), у якій позивачами зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та заявлені вимоги:

1) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незаконного затримання ОСОБА_1 , насильницького доставлення до ТЦК, незаконного насильницького утримання протягом 4-х днів, примусового направлення на проходження військово-лікарської комісії;

2) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо оформлення документів про призов без належних правових підстав, включення ОСОБА_1 до списків військовослужбовців без законних підстав та з фактичними порушеннями, використання результатів ВЛК, отриманих з порушенням закону, без урахування існуючих діагнозів постраждалого;

3) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 виключити ОСОБА_1 зі списків військовослужбовців, утриматися від подальших дій щодо мобілізації до набрання рішенням суду законної сили;

4) визнати протиправними дії Полтавського районного управління поліції щодо участі у незаконному затримання ОСОБА_1 , без складання відповідних адміністративних матеріалів, відсутності доєднання доказів та відсутності складання протоколу про адмінзатримання, сприяння його незаконному доставленню до ТЦК, бездіяльності щодо припинення протиправних дій відносно постраждалого;

5) визнати протиправним та скасувати рішення військово-лікарської комісії, яким ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби.

До заяви про усунення недоліків позову додано копії платіжної квитанції АТ "Універсалбанк" РЕ1Р-3ССВ-445А-М7Х8 від 10.04.2026 про сплату судового збору в сумі 910 грн. (призначення платежу: клопотання про забезпечення адмін. позову від ОСОБА_1 та інших) та платіжної квитанції АТ "Універсалбанк" 6РК3-94А6-9Р980ТКЕВ від 02.05.2026 про сплату судового збору в сумі 100 грн. (призначення платежу: доплата за клопотання про забезпечення адмін. позову від ОСОБА_1 та інших).

Враховуючи надання до суду вказаних платіжних документів про сплату судового збору за подання клопотання про забезпечення позову та зміст вимог уточненої позовної заяви, суд дійшов висновку, що вимога позивачів зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 утриматися від подальших дій щодо мобілізації до набрання рішенням суду законної сили за своїм змістом є клопотанням позивачів про забезпечення позову.

Вирішуючи клопотання позивачів про забезпечення позову у справі №440/4388/26, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із статтею 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України Позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Спосіб забезпечення позову має бути безпосередньо пов`язаним з предметом спору, співмірним суті порушеного права та водночас запобігати порушенню прав інших осіб, тобто в основі має бути принцип збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Застосування судом обраних позивачем заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися лише на припущеннях позивача, як і суду. Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що надані докази та доводи позивача на цьому етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Заявляючи клопотання про забезпечення позову шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 утриматися від подальших дій щодо мобілізації до набрання рішенням суду законної сили, позивачі не обґрунтовують того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду.

Позивачами не доведено наявності підстав, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваних дій та порушення такими діями прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом.

Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення (дії, бездіяльність) явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушують права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення, дій чи бездіяльності та порушення ними прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення (дії, бездіяльності) поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення (дії, бездіяльності) на цій стадії.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 12 березня 2025 року у справі № 380/20209/24.

У даній справі вказане потребує з`ясування обставин в адміністративній справі з підтвердженням відповідними доказами і наданням оцінки аргументам учасників справи, що, в свою чергу, фактично зумовлює вирішення спору по суті та, як наслідок, не відповідає завданням інституту забезпечення позову. Тоді як під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Підсумовуючи все викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, тому у задоволенні клопотання позивачів про забезпечення позову у справі №440/4388/26 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150-156, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання позивачів про забезпечення позову у справі №440/4388/26 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Полтавського районного управління поліції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.С. Сич