Справа № 160/36581/25
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2026-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
за участі секретаря судового засіданняСтопи А.Л.,
представника позивача Гончарова С.А.,
представника відповідача Тітенка Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАК ІНДУСТРІЯ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-
24.12.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАК ІНДУСТРІЯ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
В обґрунтування позову зазначено, що податковим органом проведено перевірку підприємства, за наслідком якої складено Акт про порушення позивачем вимог ПК України. Так, контролюючий орган в Акті перевірки вказав, серед іншого, на завищення позивачем від`ємного значення з ПДВ на загальну суму 209 567 грн. та донараховано суму грошового зобов`язання з ПДВ в розмірі 2 903 973, 75 грн. Позивач не погоджується із зазначеними податковим органом в Акті висновками, вважає їх необґрунтованими та непідтвердженими доказами, оскільки контролюючим органом не надано оцінки господарським взаємовідносинам позивача з його контрагентами на підставі наданої до перевірки первинної документації та документів бухгалтерського та податкового обліку в цілому. Позивач наголошує, що з поданих до перевірки документів вбачається фактичний рух активів за господарськими операціями. Натомість, податковим органом не наведено аргументів та не надано доказів, які б підтверджували фіктивний характер спірних операцій. На підставі вказаного Акта перевірки відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які позивач вважає протиправними. Вказує, що позивачем в повній мірі підтверджено реальність господарських операцій з контрагентами. Вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10:00 20 січня 2026 року.
19.01.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАК ІНДУСТРІЯ" надійшла відповідь на відзив. Позивач вказав, що відзив Головного управління ДПС у Дніпропетровській області містить виключно цитування акта перевірки та норм матеріального права, викладених у позовній заяві обставин відповідачем не спростовано та не надано аналізу первинній документації, долученої до матеріалів справи.
20.01.2026 суд ухвалив продовжити підготовче засідання, призначено підготовче засідання на 13:00 10.02.2026.
10.02.2026 підготовче провадження було закінчено, справу призначено до судового розгляду на 15:30 03.03.2026.
03.03.2026 розгляд справи призначено на 24.03.2026.
У звязку з перебуванням судді у відпустці у період з 23.03.2026 по 24.03.2026 розгляд справи відкладено на 02.04.2026.
02.04.2026 у звязку з необхідністю надати письмові пояснення відповідачем судове засідання відкладено на 15:00 30.04.2026.
У судовому засіданні 30.04.2026 позивач позовні вимоги підтримав та просив адміністративний позов задовольнити.
Представник відповідача заперечив проти позову та просив суд у задоволенні позову відмовити.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Видами діяльності за КВЕД є: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 13.99 Виробництво інших текстильних виробів, н.в.і.у., 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів.
Станом на час розгляду справи Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАК ІНДУСТРІЯ» знаходиться на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
- п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п. 200.1 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.10р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 2 532 746 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 2 323 179грн., в т.ч. за червень 2020 року на суму 112 204грн., за серпень 2020 року на суму 102 358грн., за вересень 2020 року на суму 31 033грн., за жовтень 2020 року на суму 145 049 грн., за грудень 2020 року на суму 273 090грн., за січень 2021 року на суму 32 102грн., за липень 2021 року на суму 267 508грн., за серпень 2021 року на суму 320 281грн., за вересень 2021 року на суму 380 209грн., за травень 2022 року на суму 150 000грн. (ряд. 18 Декларації), та завищення від`ємного значення податку на додану вартість, що включається до складу наступного податкового періоду на суму 209 567грн., в т.ч. за жовтень 2020 - 69 951грн., за січень 2021 - 69 643грн., за вересень 2021- 69 973 грн. (ряд. 21 Декларації).
Не погодившись з вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням, Позивач на підставі ст. 56 ПК України подав адміністративну скаргу до Державної податкової служби України.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Судом встановлено, що у позовній заяві на обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з вищевказаними контрагентами були складені у відповідності до чинного законодавства видаткові накладні, товаротранспортні накладні, а також податкові накладні, зареєстровані на підставі здійснених господарських операцій між ним та його контрагентами, були для позивача достатньою підставою для нарахування сум ПДВ, що належать до податкового кредиту, і, що сформовані за результатами реальних господарських операцій з його контрагентами.
Зокрема, на думку позивача, сам факт реєстрації податкової накладної свідчить про його належну податкову обачність. Також позивач зазначає, що кожна задокументована спірна господарська операція мала на меті отримання доходу, що є кваліфікуючою ознакою господарської діяльності, що, в свою чергу, на переконання позивача, свідчить про наявність розумної економічної мети (ділової мети) задокументованих господарських операцій. Крім того, позивач зауважує про неприпустимість розповсюдження негативної податкової інформації стосовно контрагентів, з якими були задокументовані господарські операцій за спірний період, оскільки вказані обставини порушують принцип індивідуальної юридичної відповідальності, передбачений ст. 61 Конституції України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
За змістом пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПК України).
Водночас згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
У п. 198.6 ст. 198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
За визначенням ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Як встановлено пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
У відповідності до ст. 1 Закону №996-XIV господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Отже, господарські операції, які зумовлюють наслідки у вигляді виникнення у покупця податкових вигод (витрат та податкового кредиту), мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які зазвичай супроводжують операції певного виду й відображають реальність таких операцій, повинні спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Надання податковому органу документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
Відповідно до усталеної судової практики при розгляді справ цієї категорії судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Суд має оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зокрема, провести всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.
Недоведеність вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкового кредиту, а покупця - права на його формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.
При вирішенні адміністративної справи № 809/1337/17 у постанові від 04 вересня 2018 року Верховним Судом сформовану обов`язкову для врахування судами правову позицію, згідно з якою презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку. За змістом наведених норм, право платника податків на збільшення в податковому обліку сум податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником-платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно пункту 201.11 статті 201 ПК України) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг). Оцінюючи докази, надані сторонами, суди повинні мати на увазі, що сам факт наявності у позивача податкових накладних та інших облікових документів, виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах, а також те, що для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту.
Враховуючи викладене, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
Між ТОВ «ПАК ІНДУСТРІЯ» та ТОВ «ГПЮ» укладено договір поставки № 05-25/05/20 від 25.05.2020, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати в певний строк товар у власність Покупцеві, а останній зобов`язаний прийняти й оплатити його на умовах, вказаних у цьому договорі. Найменування товару: поліетиленова упаковка. У випадку необхідності нанесення флексографічного зображення на товар Покупець додатково замовляє та надає фото полімерне кліше для виконання робіт з нанесення зображення.
Даний Договір набуває чинності з моменту підписання його вповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2024 року.
Податкові накладні за перевіряємий період зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Транспортування товарів здійснювалось згідно наступних товарно-транспортних накладних: від 02.06.2020 №P 160, від 10.06.2020 №P161, від 16.06.2020 NoP226, від 23.06.2020 № P230, від 04.08.2020 №P386, від 11.08.2020 №P387, від 18.08.2020 №Р493, від 26.08.2020 NoP494.
Розрахунки між ТОВ «ПАК ІНДУСТРІЯ» та ТОВ «ГПЮ» за вищевказані товари проводились у безготівковій формі частково, сума заборгованості станом на 31.08.2020 складала 8 285, 06 грн.
Рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості від 19.02.2021, 13.05.2021, 27.05.021, 17.12.2021, 05.02.2025.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на недоліки товарно-транспортних накладних, оскільки товарно-транспортна накладна, не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджує придбання та/або продаж товарно-матеріальних цінностей (товару).

Товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.

Недоліки або відсутність товарно-транспортних накладних не може бути беззаперечним свідченням безтоварності проведених операцій, оскільки позивач здійснював операції з придбання товару та виступав в якості покупця за договором поставки.

Наявність або відсутність ТТН та недоліки у їх оформленні не є підставою для висновків про безтоварність господарської операції з придбання або продажу ТМЦ.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02 березня 2023 року по справі № 804/644/16.

ТТН є доказом факту перевезення (переміщення) товару, тому є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього має підтверджуватись видатковою накладною.

Факт передачі товару від покупця продавцю має підтверджуватися видатковими накладними, копії яких наявні в матеріалах справи.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 червня 2023 року по справі № 806/5200/15.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи відповідача про негативну податкову інформацію по ТОВ «ГПЮ» в якості безтоварності господарських операцій.

Нормативно закріплено підхід належної обачності та індивідуальної юридичної відповідальності платника податків при здійсненні господарських операцій та їх наслідків.

Принцип індивідуальної відповідальності платника податків доктринально закріплений у судовій практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Рішенням ЄСПЛ у справі "Інтерсплав проти України" визначено, що платник податків не може відповідати за зловживання свого контрагента за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що такий платник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Отже, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків, відсутність за місцезнаходження не можуть бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Також норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02 березня 2023 року по справі № 804/644/16.

Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 17 лютого 2020 року у справі №826/2926/14 зауважив, що контролюючий орган на виконання вимог статті 71 КАС України повинен довести та надати належні докази, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально-технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договору.

Водночас судом встановлено відсутність належних доказів з боку відповідача щодо недостатності трудових ресурсів та матеріально-технічного забезпечення у контрагентів позивача для здійснення задокументованих господарських операцій.

Суд також не приймає до уваги посилання відповідача на відомості з ЄРПН на підтвердження безтоварності задокументованих операцій, оскільки лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання, лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Аналогічні правові висновки сформовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19.

Однак, вищевказаного доведено не було відповідачем на підставі належних та допустимих доказів.

Стосовно взаємовідносин позивача з ПП «ТРЕЙДМЕТАЛПЛАСТ» () суд зазначає таке.

Між ТОВ «ПАК ІНДУСТРІЯ» та ПП «ТРЕЙДМЕТАЛПЛАСТ» укладено договір поставки від 01.04.2020 року №01/04-20, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити його вартість на умовах, обумовлених в цьому договорі. Найменування товару згідно специфікаціям. Кількість і асортимент ТОВАРУ, що постачається, вказуються у видаткових накладних на ТОВАР, що мають силу специфікації, складених на підставі заявок на постачання ТОВАРУ ПОКУПЦЯ, які є невід`ємними частинами цього Договору. ТОВАР має відповідати вимогам чинних ДСТУ та ТУ.

Цей договір набирає сили з моменту його підписання Сторонами і діє до « 31» грудня 2020р. У випадку неможливості виконання будь - якою стороною із Сторін якого - небудь прийнятого зобов`язання у вказаний термін, дія договору продовжується на час його виконання.

ПП «ТРЕЙДМЕТАЛПЛАСТ» () на адресу ТОВ «ПАК ІНДУСТРІЯ» виписано податкові та видаткові накладні на суму 3 539 011,54грн., в т.ч. ПДВ 589 835,26 грн. В межах перевірки були досліджені видаткові накладні № 573 від 15.10.2020, № 641 від 29.10.2020, № 613 від 30.10.2020, № 758 від 14.12.2020, № 761 від 15.12.2020, № 799 від 30.12.2020, № 802 від 31.12.2020, № 21 від 15.01.2021.

Розрахунки проведені частково, розмір заборгованості станом на 31.01.2021 року становить 10 753 219,45 грн.

Згідно інформаційних баз даних ДПС України та в ході аналізу податкової звітності контрагента ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ТРЕЙДМЕТАЛПЛАСТ» (КОД ) встановлено: місце реєстрації - 1502. ГУ ДПС В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ, ІЗМАЇЛЬСЬКА ДПІ, стан платника - О.ПЛАТНИК ПОДАТКІВ ЗА ОСНОВНИМ МІСЦЕМ ОБЛІКУ; основний вид діяльності - 46.76-ОПТОВА ТОРГІВЛЯ ІНШИМИ ПРОМІЖНИМИ ПРОДУКТАМИ; відомості про держреєстрацію: від 06.05.2010 №0049562; свідоцтво платника ПДВ: від 01.07.2019 - анульоване 27.09.2022; ??остання податкова декларація з ПДВ надана за квітень 2021 року; кількість працівників, згідно «Відомостей про нарахування заробітної плати (до грошового забезпечення) застрахованим особам» - у жовтні 2020р. - 6 осіб; у грудні 2020 - 6 осіб; кількість працівників, осіб у січні 2021р. згідно додатку 4ДФ до подати розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску - 3 особи; інформація щодо наявності основних засобів на 31 грудня 2020 р. - 77,0 тис.грн, за 2021р. - звітність не подано; податкова адреса: УКРАЇНА, 68600, ОДЕСЬКА ОБЛ., М. ІЗМАЇЛ ВУЛ. ДРУЖБИ, 35; було імпортером наступних товарів: Каучук, гума та вироби з них. Прокладки, сальники, ущільнювачі, шайби; вироби з пластику; обладнання для фільтрування очищення води (для побутово-господарських потреб) у розібраному стані для збірки, кран для подачі відфільтрованої води в побутових системах очистки води методом зворотнього осмоса; прокат плоский з корозійностійкої (нержавіючої) сталі (січень- квітень 2021).

Рішення про відповідність/невідповідність платника податку на дод вартість критеріям ризиковості від 25.06.2021, 27.02.2022.

Згідно проведеного аналізу інформаційних баз ДПС України ПП «ТРЕЙДМЕТАЛПЛАСТ» не є імпортером або виробником вищезазначених товарів.

Згідно товарно-транспортних накладних перевізником зазначено Перевезення вантажу здійснювалось іншим транспортним засобом, ніж зазначено в поданих ТОВ «КОМПАНІЯ «СПЕЦАГРОТРАНС» (теперішня назва - ТОВ «МАРШМЕЛС» () до органів ДПС повідомленнях про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою 20-ОПП.

Крім того, згідно Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. 1ДФ) за IV квартал 2020р. водій ОСОБА_1 , якого зазначено в ТН, не працював за цивільно-правовими договорами або за сумісництвом на підприємстві ТОВ «КОМПАНІЯ «СПЕЦАГРОТРАНС» (теперішня назва - ТОВ «МАРШМЕЛС»), відповідно не нараховувались доходи та не сплачувались податки у жовтні, грудні 2020р. та січні 2021р.

В товарно-транспортних накладних від 15.10.2020 №P573, від 29.10.2020 №P641, від 30.10.2020 №P613, від 14.12.2020 №Р758, від 15.12.2020 №P761, від 30.12.2020 №P799, від 31.12.2020 №P802, від 15.01.2021 №Р21, відсутній підпис водія ОСОБА_1 , розділ: «Вантажно-розвантажувальні операції» - відсутні дані про час прибуття та вибуття автомобіля та підписи відповідальних осіб, що свідчить про порушення Правил оформлення документів.

ТОВ «ПАК ІНДУСТРІЯ» не було надано до перевірки висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи, сертифікатів якості, сертифікатів походження товару або посвідчень про якість товару придбаного у ПІ «ТРЕЙДМЕТАЛПЛАСТ» (), а саме: тканина синтетична поліестер А (код УКТЗЕД 630532), тканина синтетична поліестер, тканина синтетична поліестер А (код УКТЗЕД 6006), трикотажна пофарбована тканина 100% (код УКТЗЕД ).

Верховний Суд в постанові від 05.05.2023 у справі № 160/15514/20 зазначив, що якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимозі статті 75 КАС щодо достовірності доказів.

При цьому, сам факт наявності у позивача податкових, чи-то видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 803/1923/13-а, від 24.04.2019 у справі № 26/22352/15,), від 23.02.2024 у справі № 813/1777/16, від 28.06.2024 у справі № 803/147/17.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.

Аналогічні висновки містять в постановах Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №826/8114/15, від 12.03.2021 у справі №810/5871/15, від 04.09.2018 у справі №825/1153/17, від 31.03.2020 у справі №824/434/15-а, від 21.02.2020 у справі №826/17443/15, від 03.08.2020 у справі №826/7917/17, від 03.09.2019 у справі №810/3790/17, від 01.02.2021 у справі №826/12509/18, від 21.01.2021 у справі №813/2204/17), від 01.10.2019 у справі №816/434/18, від 08.12.2020 у справі №1.380.2019.005426.

Щодо рішення про відповідність/невідповідність платника податку на дод вартість критеріям ризиковості від 25.06.2021, 27.02.2022 суд зазначає, що наявність такого рішення не може бути єдиним доказом нереальності господарської операції, проте може бути враховано в сукупності з іншими доказами.

За правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 15.10.2019 у справі №802/1921/16-а, платнику необхідно застосовувати розумну обережність при укладенні договорів з постачальниками; за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб`єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента,- ризики невиконання зобов`язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та відповідного досвіду.

У постанові від 30.06.2021 у справі № 804/1267/16 Верховний Суд висловив позицію, відповідно до якої обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованих валових витрат та податкового кредиту первинними документами покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він виступає суб`єктом, який використовує при обчисленні кінцевої суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, суму податкового кредиту з податку на додану вартість, визначену постачальником, та зменшує оподатковуваний дохід на вартість товарів (робіт, послуг), визначену продавцем; подані платником документи повинні достовірно підтверджувати реальність господарських операцій та інші обставини, з якими законодавець пов`язує право платника на податкову вигоду.

Для визнання господарської операції нереальною достатнім доказом є не тільки фактична обізнаність платника податків про неправомірні дії контрагента, а і те, що платник міг бути обізнаним про такі дії (постанови Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 300/555/19, від 17.03.2020 у справі № 816/2211/18).

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 29.01.2021 у справі №826/8752/16 одним із проявів дотримання суб`єктом господарювання принципу добросовісності є розумна обачність, яка реалізується, зокрема, при належному та розумному виборі контрагентів.

В даному випадку, зважаючи на недоліки первинних документів, в сукупності з відсутністю дійсного економічного змісту, неможливістю їх здійснення з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, транспортних засобів тощо, відсутністю витрат пов`язаних з оплатою товару, відсутністю походження придбаного товару та факту використання позивачем придбаного товару (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, господарські операції з ПП «ТРЕЙДМЕТАЛПЛАСТ» не підтверджуються.

Стосовно господарських операцій позивача з ТОВ «ВУЛТЕКС-С» () суд зазначає таке.

Між ТОВ «ПАК ІНДУСТРІЯ» та ТОВ «ВУЛТЕКС-С» було укладено договір поставки від 01.04.2020 № 01/04-20, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати у власність товар або партію товару в асортименті, а Покупець зобов`язується прийняти товар або партію товару та оплатити на умовах даного договору.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до31 грудня 2024 року. Строк дії договору продовжується на 1 календарний рік, якщо жодна із сторін не повідомить про намір розірвати цей Договір не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати закінчення дії Договору. ТОВ «ВУЛТЕКС-С» () на адресу ТОВ «ПАК ІНДУСТРІЯ» виписано податкові та видаткові накладні на суму 3 056 067,84 грн., в т.ч. ПДВ - 509 344,64грн. В межах перевірки були досліджені видаткову накладну № 398 від 10.10.2022.

Згідно інформаційних баз даних ДПС України та в ході аналізу податкової звітності контрагента ТОВ «ВУЛТЕКС-С» () встановлено: Місце реєстрації - 2030.ГУ ДПС У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, ХАРКІВСЬКА ДПІ; стан платника - 4.ПОРУШЕНО ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ ПРО БАНКРУТСТВО; основний вид діяльності - _13.20-ТКАЦЬКЕ ВИРОБНИЦТВО; відомості про держресстрацію: від 12.10.2017 №0014713; свідоцтво платника ПДВ: від 19.11.2021 - діюче; остання податкова декларація з ПДВ надана за червень 2025 року з нульовими показниками; кількість працівників, осіб згідно додатку 4ДФ до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску у жовтні 2022р. - 79 осіб; у червні 2025р. - 1 особа; інформація щодо наявності основних засобів на 31 грудня 2022 р. - 1 660,00 тис.грн.; податкова адреса: Україна, 61058, Харківська обл., місто Харків, вул.Леся Курбаса, будинок 12; є імпортером, 2022р. - полотна неткані, із синтетичного волокна 100%, з покриттям (код УКТЗЕД ), полотна неткані, із синтетичного волокна - поліестер 100%, з покриттям (код УКТЗЕД , ), пряжа бавовняна, двониткова, з волокон, не підданих гребенечесанню, з вмістом бавовни менш як 85 мас.%, не розфасована для роздрібної торгівлі (код УКТЗЕД ); офіс, склад, фабрика; згідно звіту 20-ОПП ТОВ «ВУЛТЕКС-С» має наступні об`єкти оподаткування

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.02.2026 визнано ТОВ «ВУЛТЕКС-С» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості від 05.04.2023, 02.06.2023.

Також, підприємство ТОВ «ВУЛТЕКС-С» є фігурантом в кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема:№ 0000053.

Перевезення вантажу здійснювалось спеціалізованим вантажним фургоном мерседес НОМЕР_1 та спеціалізованим вантажним фургоном МАН АЕ94660Е. Зазначені транспортні засоби, через які проводиться господарська діяльність ФОП ОСОБА_2 - відсутні.

Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою 20-ОПІІ до органів ДПС не подано.

Крім того, згідно Податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2022р. фактична чисельність найманих працівників - 0 осіб, тобто водії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яких зазначено в ТТН, не працювали за цивільно-правовими договорами або за сумісництвом у ФОП ОСОБА_2 (код платника НОМЕР_2 ), відповідно не нараховувались доходи та не сплачувались податки у жовтні 2022р.

В товарно-транспортних накладних від 10.10.2022 №789, 790 відсутні підписи водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; розділ: «Вантажно-розвантажувальні операції» - відсутні дані про час прибуття та вибуття автомобіля та підписи відповідальних осіб, що свідчить про порушення Правил оформлення документів на перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 року №363.

ТОВ «ПАК ІНДУСТРІЯ» не було надано до перевірки висновків державної товару або посвідчень, сертифікатів якості, сертифікатів походження, а саме: Тканина поліестер 100% (код УКТЗЕД 5407).

Верховний Суд в постанові від 05.05.2023 у справі № 160/15514/20 зазначив, що якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимозі статті 75 КАС щодо достовірності доказів.

При цьому, сам факт наявності у позивача податкових, чи-то видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 803/1923/13-а, від 24.04.2019 у справі № 26/22352/15,), від 23.02.2024 у справі № 813/1777/16, від 28.06.2024 у справі № 803/147/17.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.

Аналогічні висновки містять в постановах Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №826/8114/15, від 12.03.2021 у справі №810/5871/15, від 04.09.2018 у справі №825/1153/17, від 31.03.2020 у справі №824/434/15-а, від 21.02.2020 у справі №826/17443/15, від 03.08.2020 у справі №826/7917/17, від 03.09.2019 у справі №810/3790/17, від 01.02.2021 у справі №826/12509/18, від 21.01.2021 у справі №813/2204/17), від 01.10.2019 у справі №816/434/18, від 08.12.2020 у справі №1.380.2019.005426.

Щодо рішення про відповідність/невідповідність платника податку на дод вартість критеріям ризиковості від 05.04.2023, 02.06.2023 суд зазначає, що наявність такого рішення не може бути єдиним доказом нереальності господарської операції, проте може бути враховано в сукупності з іншими доказами.

За правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 15.10.2019 у справі №802/1921/16-а, платнику необхідно застосовувати розумну обережність при укладенні договорів з постачальниками; за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб`єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента,- ризики невиконання зобов`язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та відповідного досвіду.

У постанові від 30.06.2021 у справі № 804/1267/16 Верховний Суд висловив позицію, відповідно до якої обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованих валових витрат та податкового кредиту первинними документами покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він виступає суб`єктом, який використовує при обчисленні кінцевої суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, суму податкового кредиту з податку на додану вартість, визначену постачальником, та зменшує оподатковуваний дохід на вартість товарів (робіт, послуг), визначену продавцем; подані платником документи повинні достовірно підтверджувати реальність господарських операцій та інші обставини, з якими законодавець пов`язує право платника на податкову вигоду.

Для визнання господарської операції нереальною достатнім доказом є не тільки фактична обізнаність платника податків про неправомірні дії контрагента, а і те, що платник міг бути обізнаним про такі дії (постанови Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 300/555/19, від 17.03.2020 у справі № 816/2211/18).

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 29.01.2021 у справі №826/8752/16 одним із проявів дотримання суб`єктом господарювання принципу добросовісності є розумна обачність, яка реалізується, зокрема, при належному та розумному виборі контрагентів.

В даному випадку, зважаючи на недоліки первинних документів, в сукупності з відсутністю дійсного економічного змісту, неможливістю їх здійснення з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, транспортних засобів тощо, відсутністю витрат пов`язаних з оплатою товару, відсутністю походження придбаного товару та факту використання позивачем придбаного товару (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, господарські операції з ПП «ТРЕЙДМЕТАЛПЛАСТ» не підтверджуються.

Стосовно господарських операцій позивача з ТОВ «ПОЛІТКАН» () судом встановлено наступне.

Між ТОВ «ПАК ІНДУСТРІЯ» та ТОВ «ПОЛІТКАН» укладено договір поставки від 01.04.2020 № 01/04-20, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити його вартість на умовах, обумовлених в цьому договорі. Найменування товару згідно накладних. Кількість і асортимент ТОВАРУ, що постачається, вказуються у видаткових накладних на ТОВАР, що мають силу специфікації, складених на підставі заявок на постачання ТОВАРУ ПОКУПЦЯ, які є невід`ємними частинами цього Договору. ТОВАР має відповідати вимогам чинних ДСТУ та ТУ.

Цей договір набирає сили з моменту його підписання Сторонами і діє до « 31» грудня 2021р. У випадку неможливості виконання будь - якою стороною із Сторін якого - небудь прийнятого зобов`язання у вказаний термін, дія договору продовжується на час його виконання.

ТОВ «ПОЛІТКАН» () на адресу ТОВ «ПАК ІНДУСТРІЯ виписано податкові та видаткові накладні на суму 7 127 826,98грн., в т.ч. ПДВ 1 187 971,15 грн.

В межах перевірки були досліджені видаткові накладні № 228 від 27.07.2021, № 229 від 29.07.2021, № 236 від 30.07.2021, № 253 від 10.08.2021, № 256 від 11.08.2021, № 257 від 13.08.2021, № 291 від 10.09.2021, № 294 від 13.09.2021, № 295 від 14.09.2021, № 335 від 29.09.2021, № 323 від 27.09.2021, № 459 від 14.12.2021, № 462 від 15.12.2021.

Розрахунки проведені частково, розмір заборгованості станом на 01.10.2022 року становить 1 572 787,36 грн.

Згідно інформаційних баз даних ДПС України та в ході аналізу податкової звітності контрагента ТОВ «ПОЛІТКАН» () встановлено: місце реєстрації - 462.ГУ ДПС У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛ., ДНІПРОВСЬКА ДПІ; стан платника - ОПЛАТНИК ПОДАТКІВ ЗА ОСНОВНИМ МІСЦЕМ ОБЛІКУ: основний вид діяльності - _38.32-ВІДНОВЛЕННЯ ВІДСОРТОВАНИХ ВІДХОДІВ; відомості про держреєстрацію: від 06.10.2020 №000095671; свідоцтво платника ПДВ: від 01.07.2022 - діюче; остання податкова декларація з ПДВ надана за жовтень 2024 року; кількість працівників, осіб згідно додатку 4ДФ до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску у липні 2021р. - 7 осіб; у серпні 2021р. - 7 осіб; у вересні 2021р. - 6 осіб; у грудні 2021р. - 5 осіб; інформація щодо наявності основних засобів на 31 грудня 2021 р. - 648,0 тис.грн.; податкова адреса: УКРАЇНА, 49083, ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСТЬ, М. ДНІПРО, АМУР-НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ РАЙОН ВУЛ. ЧИКАЛЕНКА ЄВГЕНА, БУД 2, КВ. (ОФІС) 28; не є імпортером; згідно звіту 20-ОПП ТОВ «ПОЛІТКАН» має наступні об`єкти оподаткування: офіс, склад, виробнича ділянка, цех.

Рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості від 12.01.2021, 12.07.2022; 30.09.2024; 06.11.2024; 27.01.2025; 09.05.2025.

Перевезення вантажу здійснювалось іншим транспортним засобом, ніж зазначено в поданих ТОВ «ОЛІСТЕР ГРУП» () до органів ДПС повідомленнях про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою 20-0ПП.

Крім того, згідно Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Ф. 1ДФ) за III та ІV квартали 2021р. водії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 яких зазначено в ТТН, не працювали за цивільно-правовими договорами або за сумісництвом на підприємстві ТОВ «ОЛІСТЕР ГРУП» (), відповідно не нараховувались доходи та не сплачувались податки у липні, серпні, вересні, грудні 2021р.

В товарно-транспортних накладних від 27.07.2021 №Р228, від 30.07.2021 №236, відсутній підпис водія ОСОБА_6 ; розділ: «Вантажно-розвантажувальні операції» - відсутні дані про час прибуття та вибуття автомобіля та підписи відповідальних осіб, що свідчить про порушення Правил оформлення документів на перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 року №363.

ТОВ «ПАК ІНДУСТРІЯ» не було надано до перевірки висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи, сертифікатів якості, сертифікатів походження товару або посвідчень про якість товару придбаного у ТОВ «ПОЛІТКАН» ( ), а саме: Тканина (в асортименті) (код УКТЗЕД 6006) та Тканина синтетична (ширина 180см) м2(код 5407) (код УКТЗЕД ).

Верховний Суд в постанові від 05.05.2023 у справі № 160/15514/20 зазначив, що якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимозі статті 75 КАС щодо достовірності доказів.

При цьому, сам факт наявності у позивача податкових, чи-то видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 803/1923/13-а, від 24.04.2019 у справі № 26/22352/15,), від 23.02.2024 у справі № 813/1777/16, від 28.06.2024 у справі № 803/147/17.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.

Аналогічні висновки містять в постановах Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №826/8114/15, від 12.03.2021 у справі №810/5871/15, від 04.09.2018 у справі №825/1153/17, від 31.03.2020 у справі №824/434/15-а, від 21.02.2020 у справі №826/17443/15, від 03.08.2020 у справі №826/7917/17, від 03.09.2019 у справі №810/3790/17, від 01.02.2021 у справі №826/12509/18, від 21.01.2021 у справі №813/2204/17), від 01.10.2019 у справі №816/434/18, від 08.12.2020 у справі №1.380.2019.005426.

Щодо рішення про відповідність/невідповідність платника податку на дод вартість критеріям ризиковості суд зазначає, що наявність такого рішення не може бути єдиним доказом нереальності господарської операції, проте може бути враховано в сукупності з іншими доказами.

За правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 15.10.2019 у справі №802/1921/16-а, платнику необхідно застосовувати розумну обережність при укладенні договорів з постачальниками; за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб`єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента,- ризики невиконання зобов`язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та відповідного досвіду.

У постанові від 30.06.2021 у справі № 804/1267/16 Верховний Суд висловив позицію, відповідно до якої обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованих валових витрат та податкового кредиту первинними документами покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він виступає суб`єктом, який використовує при обчисленні кінцевої суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, суму податкового кредиту з податку на додану вартість, визначену постачальником, та зменшує оподатковуваний дохід на вартість товарів (робіт, послуг), визначену продавцем; подані платником документи повинні достовірно підтверджувати реальність господарських операцій та інші обставини, з якими законодавець пов`язує право платника на податкову вигоду.

Для визнання господарської операції нереальною достатнім доказом є не тільки фактична обізнаність платника податків про неправомірні дії контрагента, а і те, що платник міг бути обізнаним про такі дії (постанови Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 300/555/19, від 17.03.2020 у справі № 816/2211/18).

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 29.01.2021 у справі №826/8752/16 одним із проявів дотримання суб`єктом господарювання принципу добросовісності є розумна обачність, яка реалізується, зокрема, при належному та розумному виборі контрагентів.

В даному випадку, зважаючи на недоліки первинних документів, в сукупності з відсутністю дійсного економічного змісту, неможливістю їх здійснення з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, транспортних засобів тощо, відсутністю витрат пов`язаних з оплатою товару, відсутністю походження придбаного товару та факту використання позивачем придбаного товару (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, господарські операції з ТОВ «ПОЛІТКАН» не підтверджуються.

В постанові від 05.05.2020 у справі № 826/14426/16 Верховним Судом сформовано наступний правовий висновок.

Умовами реалізації права платника на формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

При цьому, правові наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально (фактично) вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку. З`ясовуючи обставини реальності вчинення господарської операції, слід ретельно перевіряти доводи податкового органу про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або зафіксовані іншими доказами.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема, формування валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Верховний Суд у постанові від 05.05.2020 у справі № 826/14426/16 вказав, що недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Враховуючи наведені позиції Верховного Суду, суд зазначає, що дослідженню підлягають всі обставини здійснення господарських операцій в сукупності з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, наявності трудового ресурсу, змісту послуг, що надаються тощо.

У зв`язку з наведеним, господарські операції між позивачем та контрагентами: ПП «ТРЕЙДМЕТАЛПЛАСТ» () за період з 01.10.2020 по 31.10.2020, з 01.12.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.01.2021, ТОВ «ПОЛІТКАН» () за період з 01.07.2021 по 30.09.2021, 3 01.12.2021 по 31.12.2021, ТОВ «ВУЛТЕКС-С» () за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 року не підтверджуються, виходячи з врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження, відсутності в достатній кількості трудових ресурсів, основних засобів, виробничих активів, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про юридичну дефектність оформлених первинних документів, про відсутність законного джерела походження ідентифікованого активу, відсутність існування активу, неможливість (нереальність) здійснення господарських операцій із його подальшого постачання по всьому ланцюгу оформлення первинних документів до кінцевого споживача.

Аналіз реальності господарської операції повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідно їх дійсному економічному змісту.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та визначення оподатковуваного прибутку, і вказана обставина є визначальною для дослідження.

Про відсутність фактичного характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності через відсутність управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Наявність таких обставин разом може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій. З метою дослідження фактичного постачання товарів/послуг у межах господарської діяльності необхідно встановити зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок надання поставок, обсяги і зміст, мету придбання, належним чином дослідити первинні бухгалтерські документи, складені щодо господарських операцій, з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій, та оцінювати такі докази кожний окремо та разом, а також разом з іншими доказами у справі.

Такого висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 03.08.2020 у справі №826/7917/17.

У постанові від 04.06.2020 у справі №825/1630/17 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що за певних обставин первинні документи можуть свідчити про існування господарських операцій, які за формою (зовнішнім вираженням) можуть підпадати під визначення реальних і таких, що зумовлюють зміни в структурі активів, зобов`язань та власного капіталу суб`єкта господарювання. Водночас потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. В іншому випадку, первинні документи не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей формування даних бухгалтерського та, відповідно, податкового обліку.

Разом з тим, окремою підставою для висновку про відсутність у платника податків права на отримання податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, складання документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, відображення у первинних документах недостовірних даних або даних, які неможливо віднести до операцій, що перевіряються.

Так, перевірці підлягають фізичні, технічні та технологічні можливості контрагента до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як наприклад: наявність персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.

Отже, підсумовуючи наведене, суд констатує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11 серпня 2025 року у справі № 160/20154/23.

З наданих до суду позивачем первинних документів, а також з урахуванням доказів та пояснень, наданих відповідачем, суд робить висновок про неможливість встановлення реальності господарських операцій позивача з контрагентами: ПП «ТРЕЙДМЕТАЛПЛАСТ» () за період з 01.10.2020 по 31.10.2020, з 01.12.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.01.2021, ТОВ «ПОЛІТКАН» () за період з 01.07.2021 по 30.09.2021, 3 01.12.2021 по 31.12.2021, ТОВ «ВУЛТЕКС-С» () за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 року на підставі наданих первинних документів, адже вони носять формальний характер, в той час як відповідачем надано докази та достатні доводи про неможливість встановити походження придбаних позивачем товарів (робіт/послуг) за ланцюгом постачання.

Суд вважає за необхідне взяти до уваги той факт, що жоден з перелічених контрагентів позивача: ПП «ТРЕЙДМЕТАЛПЛАСТ» (), ТОВ «ПОЛІТКАН» (), ТОВ «ВУЛТЕКС-С» () не має ресурсної (технічної, технологічної та матеріальної) бази для самостійного виконання обов`язків за укладеними з позивачем угодами, в тому числі досліджуючи шлях придбання таких товарів (робіт, послуг) за ланцюгом постачання до останнього контрагента.

Аналіз наданої відповідачем інформації та доказів вказує на неможливість встановити реальне походження товарів (робіт, послуг).

У зв`язку з наведеним суд робить висновок про непідтвердженість реальності господарських операцій позивача з контрагентами: ПП «ТРЕЙДМЕТАЛПЛАСТ» () за період з 01.10.2020 по 31.10.2020, з 01.12.2020 по 31.12.2020, з 01.01.2021 по 31.01.2021, ТОВ «ПОЛІТКАН» () за період з 01.07.2021 по 30.09.2021, 3 01.12.2021 по 31.12.2021, ТОВ «ВУЛТЕКС-С» () .

Отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 16.09.2025 № не підлягає скасуванню, а податкове повідомлення-рішення від 16.09.2025 № не підлягає скасуванню в частині податкового зобов`язання 2 077 584,00 грн. та штрафних санкцій 519 396,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є частково доведеними, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 30280,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 18.12.2025 № 3465.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 3209,68 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАК ІНДУСТРІЯ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.09.2025 № в частині донарахування податкового зобов`язання з ПДВ в розмірі 245595,00 грн. та штрафні санкції в ромірі 61 398,75 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАК ІНДУСТРІЯ" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати з оплати судового збору у розмірі 3209 (три тисячі двісті дев`ять) грн. 68 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 11 травня 2026 року.

Суддя О.В. Царікова