Справа № 140/14047/25
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2026-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 травня 2026 року

м. Київ

справа № 140/14047/25

адміністративне провадження № К/990/21900/26

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Дашутіна І.В., перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року у справі № 140/14047/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнати бездіяльність протиправною щодо ненарахування та невиплати щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 30 січня 2020 року по 18 березня 2021 року та з 26 лютого 2022 року по 31 березня 2023 року урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704 (далі - Постанова № 704);

- зобов`язати здійснити нарахування та виплату щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 30 січня 2020 року по 18 березня 2021 року та з 26 лютого 2022 року по 31 березня 2023 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно додатків 1 і 14 до Постанови № 704, з урахуванням виплачених сум та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15 січня 2004 (далі - Порядок № 44);

- визнати протиправною бездіяльність щодо неврахування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року згідно додатків 1 і 14 до Постанови № 704, до складу грошового забезпечення при обрахунку грошової компенсації за невідбуті 42 доби додаткової оплачуваної відпустки за 2019-2021 роки, як учаснику бойових дій як учаснику бойових дій, згідно пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня1993 року № 3551-ХІІ (далі - Закон № 3551-ХІІ), за 10 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 та 2021 роки, нараховані та виплачені згідно витягу з наказу № 52 від 18 березня 2021 року (по стройовій частині); зобов`язання провести перерахунок та здійснити виплату грошової компенсації за невідбуті ним 42 доби додаткової оплачуваної відпустки за 2019-2021 роки, як учаснику бойових дій, згідно пункту 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ, за 10 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 та 2021 роки, нараховані та виплачені йому згідно витягу з наказу № 52 від 18 березня 2021 року (по стройовій частині) з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вищевказаних виплат прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року згідно додатків 1 і 14 до Постанови № 704, з урахуванням раніше виплачених сум та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44;

- визнати протиправною бездіяльність щодо неврахування до складу грошового забезпечення для обрахунку вищевказаних виплат прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно додатків 1 і 14 до Постанови № 704, при здійсненні обрахунку грошової компенсації за невідбуті ним 28 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022-2023 роки, як особі з інвалідністю внаслідок війни, згідно пункту 17 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ, та за 55 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки, та під час нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 48 повних календарних місяців служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» (далі - Порядок № 460), що нараховані та виплачені згідно витягу з наказу № 94 від 31 березня 2021 року (по стройовій частині);

- зобов`язати провести перерахунок та здійснити виплату грошової компенсації за невідбуті ним 28 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022-2023 роки, як особі з інвалідністю внаслідок війни, згідно пункту 17 частини першої статті 12 Закону №3551-ХІІ, та за 55 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки, та під час нарахування та одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 48 повних календарних місяців служби, відповідно до Порядку № 460, що нараховані та виплачені йому згідно витягу з наказу № 94 від 31 березня 2023 року (по стройовій частині), з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вищевказаних виплат прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року та згідно додатків 1 і 14 до Постанови №704, з урахуванням раніше виплачених сум, та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 березня 2026 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зокрема в частині сплати судового збору. Скаржнику надано п`ятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання до суду документа про сплату судового збору.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику на підставі частини другої статті 298 та пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції, військова частина НОМЕР_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 55 КАС України встановлено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Згідно з частиною першою статті 57 КАС України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Пунктом 1 частини першої статті 59 КАС України визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (частина третя статті 59 КАС України).

Відповідно до частини восьмої статті 59 КАС України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Касаційну скаргу від імені військової частини НОМЕР_1 подано та підписано її представником ОСОБА_3, який на підтвердження своїх повноважень надав копію довіреності від 11 жовтня 2025 року, виданої ОСОБА_2 .

Водночас скаржником не надано жодних доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_4 вчиняти дії від імені військової частини НОМЕР_1 , зокрема щодо уповноваження ним інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

За таких обставин касаційну скаргу слід повернути заявнику, оскільки її підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги з підстав її підписання особою, повноваження якої не підтверджено, з наданням заявнику права в межах розумних строків та за умови дотримання інших вимог процесуального закону повторно звернутися до Верховного Суду з такою скаргою не є обмеженням доступу до суду та забезпечує практичну можливість реалізації права на судовий захист у формі касаційного оскарження судового рішення.

Керуючись статтею 248, пунктом 1 частини п`ятої статті 332 КАС України,

постановив:

Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року у справі № 140/14047/25 - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяІ.В. Дашутін