Справа № 160/11307/24
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2026-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2026 року м. Дніпросправа № 160/11307/24
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Дивнич Д.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу: Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2025р. у справі №160/11307/24
за позовом:Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
до: про:ОСОБА_1 стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

30.04.2024р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС у Дніпропетровській області) до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та судом першої інстанції 06.05.2024р. за цим позовом відкрито провадження у адміністративній справі №160/11307/24 і справу призначено до судового розгляду.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові, на те, що в інтегрованих картках ОСОБА_1 , яка є платником податків та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області, на момент звернення до суду з цим позовом обліковується податковий борг у загальній сумі 2906528,31грн. і сума податкового боргу є узгодженою та у встановлений законом строк відповідачем не погашена. ГУ ДПС у Дніпропетровській області, як орган державної податкової служби та контролюючий орган, має право відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України звернутися до суду з адміністративним позовом про стягнення заборгованості з відповідача, тому просив суд стягнути з ОСОБА_1 до бюджету податковий борг в розмірі 2906528,31грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2025р. у справі №160/11307/24 адміністративний позов задоволено частково, стягнуто податковий борг з ОСОБА_1 до бюджету у сумі 1248890,22грн., у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позивач ГУ ДПС у Дніпропетровській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 30.12.2025р. у цій справі в частині не задоволених позовних вимог, подав до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу і судом апеляційної інстанції за цією апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження у справі №160/21513/25 та справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні о 14-30 годин 28.04.2026р., про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки було повідомлено учасників справи .

Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що вважає рішення суду першої інстанції у цій справі незаконним, необґрунтованим, судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції від 30.12.2025р. у цій справі в частині не задоволених позовних вимог скасувати, та ухвалити у цій частині позовних вимог нове рішення, яким задовольнити заявлені позивачем вимоги у цій частині.

Відповідач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу , заперечував проти доводів апеляційної скарги, зазначив, що судом першої інстанції прийнято у справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення рішення суду першої інстанції від 30.12.2025р. у цій справі залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні:

- представника позивача, який підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив рішення суду першої інстанції від 30.12.2025р. у цій справі в частині не задоволених позовних вимог скасувати, та ухвалити у цій частині позовних вимог нове рішення, яким задовольнити заявлені позивачем вимоги у цій частині;

- представника відповідача, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав доводи викладенні у письмовому відзиві відповідача на апеляційну скаргу та просив суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення рішення суду першої інстанції від 30.12.2025р. у цій справі залишити без змін;

перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду цієї справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_1 , перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області, та відповідно до відомостей інтегрованої картки платника податків за нею на момент звернення позивача до суду з цим позовом обраховується податковий борг по орендній платі з фізичних осіб у загальному розмірі 2194904,14 грн./ а.с. 12-25 том 1/

Також під час розгляду цієї справи судом встановлено, що відповідач у справі з 2016р. зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , зазначені обставини підтверджуються належними письмовими доказами, які досліджені судом та долучені до матеріалів справи, і матеріали справи не містять будь-якої іншої адреси зареєстрованого місця проживання відповідача / а.с. 10 том 1/.

У судовому засіданні судом встановлено, що податковий борг по орендній платі з фізичних осіб у загальному розмірі 2194904,14 грн. виник у зв`язку з несплатою відповідачем у встановлені чинним податковим законодавством сум податкових зобов`язань, які визначні податковими повідомленнями рішеннями:

- №1-0483 від 14.04.2020р. на загальну суму 195930,97 грн. (у зв`язку з частковою самостійною сплатою сума податкового боргу становить 162559,50 грн.), термін сплати 12.05.2022р., яке було направлено податковим органом рекомендованим з повідомленням за адресою: АДРЕСА_2 , яка не є адресою реєстрації відповідача;

- №8308-0417-0483 від 24.11.2020р. на загальну суму 18130,93 грн, термін сплати 12.05.2022р., яке було направлено податковим органом рекомендованим з повідомленням за адресою: АДРЕСА_1 за місцем реєстрації відповідача;

- №1-0483 від 14.04.2020р. на загальну суму 214061,90 грн., термін сплати 12.05.2022р., яке було направлено податковим органом рекомендованим з повідомленням за адресою: АДРЕСА_2 , яка не є адресою реєстрації відповідача;

- №2-0483 від 23.04.2020р. на загальну суму 443405,41 грн, термін сплати 12.05.2022р. (у зв`язку з частковою самостійною сплатою сума податкового боргу становить 199 453,46 грн), яке було направлено податковим органом рекомендованим з повідомленням за адресою: АДРЕСА_2 , яка не є адресою реєстрації відповідача;

- №8300-0417-0483 від 24.11.2020р. на загальну суму 41031,54 грн, термін сплати 12.05.2022р., яке було направлено податковим органом рекомендованим з повідомленням за адресою: АДРЕСА_1 за місцем реєстрації позивача;

- №-0483-UA0585703 від 22.09.2023р. на загальну суму 375948,72 грн, термін сплати 16.12.2023р., яке було направлено податковим органом рекомендованим з повідомленням за адресою: АДРЕСА_1 за місцем реєстрації позивача;

- №-0483-UA0585703 від 22.09.2023р. на загальну суму 34034,67 грн, термін сплати 16.12.2023р., яке було направлено податковим органом рекомендованим з повідомленням за адресою: АДРЕСА_1 за місцем реєстрації позивача;

- №-0483-UA0585703 від 31.10.2023р. на загальну суму 292877,27 грн, термін сплати 27.01.2024р. яке було направлено податковим органом рекомендованим з повідомленням за адресою: АДРЕСА_1 за місцем реєстрації позивача;

- №-0483-UA0585703 від 31.10.2023р. на загальну суму 484436,95 грн, термін сплати 27.01.2024р., яке було направлено податковим органом рекомендованим з повідомленням за адресою: АДРЕСА_1 за місцем реєстрації позивача;

- №3-0483 від 29.04.2020р. на загальну суму 154517,11 грн, термін сплати 12.05.2022р. (у зв`язку з частковою самостійною сплатою сума податкового боргу становить 124388,64 грн), яке направлено податковим органом рекомендованим з повідомленням за адресою: АДРЕСА_2 , яка не є адресою реєстрації відповідача;

- №3-0483 від 29.04.2020 на загальну суму 26260,81 грн, термін сплати 12.05.2022р., яке направлено податковим органом рекомендованим з повідомленням за адресою: АДРЕСА_2 , яка не є адресою реєстрації відповідача;

- № 3-0483 від 29.04.2020р. на загальну суму 141433,68 грн, термін сплати 12.05.2022р., яке направлено податковим органом рекомендованим з повідомленням за адресою: АДРЕСА_2 , яка не є адресою реєстрації відповідача;

- № 3-0483 від 29.04.2020р. на загальну суму 28690,92 грн, термін сплати 12.05.2022р., яке направлено податковим органом рекомендованим з повідомленням за адресою: АДРЕСА_2 , яка не є адресою реєстрації відповідача;

- №-0483 від 29.04.2020р. на загальну суму 28690,92 грн, термін сплати 12.05.2022р., яке направлено податковим органом рекомендованим з повідомленням за адресою: АДРЕСА_2 , яка не є адресою реєстрації відповідача;

- № 8323-0417-0483 від 24.11.2020р. на загальну суму 2430,11 грн, термін сплати 12.05.2022р., яке було направлено податковим органом рекомендованим з повідомленням за адресою: АДРЕСА_1 за місцем реєстрації позивача

- пені, яка нарахована згідно зі ст. 129 ПК України у сумі 20474,12 грн,

зазначені обставини підтверджуються належними письмовими доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи та долучені до матеріалів справи/ а.с. 26-37 том 1/, при цьому учасниками справи під час розгляду справи не було надано суду будь-яких доказів щодо оскарження, скасування у встановленому чинним законодавством порядку вищезазначених податкових повідомлень рішень.

У подальшому, позивачем відповідно до ст.59 Податкового кодексу України, у зв`язку з несплатою ОСОБА_1 до бюджету сум податкового боргу, було сформовано податкову вимогу №0-0436 від 12.12.2023р., яка була направлена на адресу платника податків відповідача, засобами поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_1 та отримана особисто 26.12.2023р. / а.с. 8-9 том 1/, і оскільки, вжиті позивачем заходи стягнення податкового боргу не призвели до його погашення , позивач звернувся до суду із цим позовом про стягнення податкового боргу з відповідача.

Надаючи оцінку спірним відносинам, які виникли між сторонами у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених ПКУ та законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України).

Відповідно до положень пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Відповідно до положень пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої в порядку, визначеному цим Кодексом.

Положеннями пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Сукупний аналіз наведених вище норм чинного податкового законодавства дає можливість зробити висновок про те, що у податкового органу наявне право на стягнення податкового боргу з платника податків виключно за умови, коли грошове зобов`язання такого платника податків є узгодженим, при цьому момент узгодження податкового зобов`язання залежить від способу його визначення та нормами чинного Податкового кодексу України передбачено кілька способів, зокрема коли грошове (податкове) зобов`язання:

- самостійно визначено платником податків та зазначено ним у податковій (митній) декларації, уточнюючому розрахунку (п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України ) - вважається узгодженим з моменту подання декларації контролюючому органу у встановлені строки;

- щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податків - фізичної особи (п. 54.2 ст. 54 Податкового кодексу України ) вважається узгодженим у момент виникнення податкового зобов`язання, який визначають за календарною датою, встановленою розділом IV Податкового кодексу України для граничного строку сплати податку (п. 54.2 ст. 54 Податкового кодексу України);

- визначено контролюючим органом самостійно (п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України ) вважається узгодженим у день закінчення процедури адміністративного оскарження (п. 56.17 ст. 56 Податкового кодексу України ) або в день набрання судовим рішенням законної сили у разі судового оскарження (п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України).

Положеннями п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених ПКУ або іншим законодавством, якщо:

- платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

- згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;

- результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Платник податків, відповідно до абз.1 п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу .

Відповідно до вимог Податкового кодексу України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортний податок та плату за землю фізичні особи сплачують протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

При цьому необхідно враховувати, що відповідно до п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можна оскаржити в адміністративному або судовому порядку. Якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п. 56.2 ст. 56 Податкового кодексу України), така скарга, подана із дотриманням строків зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом цього строку податкові вимоги з податку, які оскаржують, не надсилають, а сума грошового зобов`язання, яке оскаржують, вважається неузгодженою (п. 56.15 ст. 56 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 56.17.3 п. 56.17 ст. 56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується зокрема днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, і день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків .

Отже аналіз наведених вище норм чинного податкового законодавства дає можливість зробити висновок про те, що сума грошового зобов`язання, визначена податковими повідомленнями-рішеннями, вважається неузгодженою протягом строку від дня подання скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Крім цього платник податків з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 Податкового кодексу України, має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу в будь-який момент після отримання такого рішення, і у разі звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання відповідно до п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що у разі звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправними та/або скасування податкових повідомлень-рішень грошове зобов`язання, визначене такими рішеннями, вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили і не має статусу податкового боргу і як наслідок воно:

- не має наслідків для платника податків щодо відповідальності за його несплату;

- не створює наслідків для визначення інших зобов`язань, а рішення, яким воно визначається, не має юридичної сили для посилання на нього під час перевірок платника податків чи його контрагентів;

- є підставою для визнання протиправною та скасування податкової вимоги, яку надсилає контролюючий орган платникові податків у разі його відмови від сплати визначеного (але неузгодженого) грошового (податкового) зобов`язання тощо.

З урахуванням вищенаведеного для визначення розміру суми узгодженого податкового зобов`язання, яке має статус податкового боргу, у цій справі вирішальним є встановлення дотримання позивачем у справі порядку направлення відповідачу податкових повідомлень-рішень, якими ОСОБА_1 було визначено грошові зобов`язання, які включені позивачем до складу податкового боргу.

Так відповідно до пунктів 42.2, 42.4 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Зазначене кореспондується з пунктом 6 Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017р. №610.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи в розумінні статті 45 ПК України визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

При цьому колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції стосовно того, що контролюючий орган безумовно наділений повноваженнями щодо вчинення дій, спрямованих на стягнення з платників податків суми наявного податкового боргу, але реалізація податковим органом цього повноваження повинна здійснюватися на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України, тобто з дотриманням визначеної процедури, що фактично свідчить про те, що контролюючий орган позивач у справі, повинен був перевірити актуальну податкову адресу платника податків - фізичної особи, а отже повинен направляти як податкові повідомлення-рішення, на підставі яких виник податковий борг, так і податкову вимогу за дійсною адресою відповідача платника податків.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.07.2022р. у справі 160/7345/20, від 28.08.2018р. у справі №802/467/16-а.

Верховний Суд, у постанові від 08.04.2021р. у справі №812/821/17, серед іншого зазначив, що з огляду на п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Отже наведене вище дає можливість зробити висновок про те, що факт отримання податкового повідомлення-рішення платником податків має важливе значення, оскільки з цим моментом законодавство пов`язує відлік певних строків, і податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим, якщо воно надіслане за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручене платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові, при цьому під адресою платника слід розуміти його місце проживання або податкову адресу.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 30.09.2021р. у справі № 640/23566/19.

Під час розгляду цієї справи судом встановлено, та підтверджено належними письмовими доказами, які були досліджені судом та долучені до матеріалів справи, що податкові повідомлення-рішення:

- №1-0483 від 14.04.2020р. на загальну суму 195930,97 грн. (у зв`язку з частковою самостійною сплатою сума податкового боргу становить 162559,50 грн.),

- №-0483 від 14.04.2020р. на загальну суму 214061,90 грн, N2-0483 від 23.04.2020 на загальну суму 443405,41 грн, (у зв`язку з частковою самостійною сплатою сума податкового боргу становить 199453,46 грн),

- №3-0483 від 29.04.2020р. на загальну суму 154517,11 грн, (у зв`язку з частковою самостійною сплатою сума податкового боргу становить 124 388,64 грн),

- №3-0483 від 29.04.2020р. на загальну суму 26260,81 грн,

- №3-0483 від 29.04.2020р. на загальну суму 141433,68 грн,

- № 3-0483 від 29.04.2020р. на загальну суму 28690,92 грн,

- №3-0483 від 29.04.2020р. на загальну суму 28690,92 грн., була направлені податковим органом (позивачем у справі) відповідачу засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому, під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач мав саме таку податкову адресу на момент направлення цих податкових повідомлень-рішень, що свідчить про те, що ці податкові-повідомленні рішення не були вручені відповідачу у справі належним чином, тобто у спосіб визначений п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, що фактично свідчить про те, що загальна сума податкових зобов`язань відповідача у розмірі 946013,92 грн., яка визначена вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, не набула статусу узгоджених податкових зобов`язань, що у свою чергу виключає право контролюючого органу надсилати податкову вимогу в цій частині, та, відповідно, звертатися до суду з вимогами про стягнення податкового боргу, тому позовні вимоги щодо стягнення податкового боргу у загальному розмірі 946013,92 грн. за вищезазначеними податковими повідомленнями-рішенням є передчасними.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 липня 2019 року у праві № 826/18377/14.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 946013,92 грн., та постановив правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача податкового боргу до бюджету у розмірі 1248890,22 грн.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 30.12.2025р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які у ній викладені, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування обґрунтованого рішення суду першої інстанції у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2025р. у справі №160/11307/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.05.2026р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова