Справа № 320/18784/24
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Черпака Ю.К.,

Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніканв» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у місті Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніканв» про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніканв» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніканв», в якому просило: стягнути податковий борг в сумі 894 462,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно з даними податкового обліку у відповідача утворилася заборгованість перед бюджетом.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з розрахункових рахунків ТОВ «Ніканв» податковий борг у розмірі 894 462,00 гривень.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на даний час грошові зобов`язання, визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 26 жовтня 2023 року № 671330413 і № 671290413, є незгодженими, оскільки ТОВ «Ніканв» звернулося до суду з позовом щодо визнання протиправними та скасування вказаних рішень.

Крім того, суд першої інстанції проігнорував наявність у матеріалах справи №320/18784/24 відзиву ТОВ «Ніканв» на позовну заяву, не надав оцінки запереченням щодо позовних вимог ГУ ДПС у м. Києві, обставинам, аргументам і доказам поданим разом із відзивом та ухвалив незаконне рішення.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з відомостями інформаційно-комунікаційної системи Державної податкової служби «Податковий блок», на момент звернення до суду, ТОВ «Ніканв» має заборгованість перед бюджетом у розмірі - 894 462,00 гривень.

Вказана заборгованість виникла у зв`язку з несплатою податкових зобов`язань, у встановлені законодавством строки, що підтверджується інформацією про податковий борг та інтегрованою карткою ТОВ «Ніканв», а саме:

- на підставі податкового повідомлення-рішення № 103150413 від 09.02.2023, на загальну суму: 38 315,00 грн.;

- на підставі податкового повідомлення-рішення № 671290413 від 26.10.2023, на загальну суму: 856 147,00 гривень.

Разом з тим, податкове повідомлення-рішення № 671290413 від 26.10.2023 оскаржувалось відповідачем, в адміністративному порядку.

Так, відповідач звернувся до Головного управління ДПС у м. Києві з скаргою на податкові повідомлення-рішення № 671330413, № 671290413 від 26.10.2023.

Рішенням Державної податкової служби України про залишення скарги без розгляду № 2957/6/99-00-06-04-06 від 06.02.2024, встановлено наступне - у зв`язку з пропущенням відповідачем строку на подання скарги, ДПС України залишено без розгляду та повернуто скаргу відповідача.

Як наслідок, контролюючим органом направлено відповідачу податкову вимогу від 03.05.2023 №0-2615.

Оскільки в добровільному порядку сума заборгованості відповідачем не сплачена, позивач просив стягнути її у судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач доказів погашення податкового боргу суду не надав, докази оскарження вказаної податкової заборгованості в адміністративному або судовому порядку в матеріалах справи відсутні, сума податкового зобов`язання є узгодженою, тому позовні вимоги Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується у повній мірі з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України врегульовує відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами п.59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Таким чином, за своїм змістом податкова вимога є документом, яким контролюючий орган повідомляє платника податків про невиконання ним свого податкового обов`язку та виникнення у нього податкового боргу.

Пунктом 131.2 статті 131 Податкового кодексу України встановлено, що при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

При цьому, колегія суддів враховує, що згідно з абзацом 1 пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Абзацом 2 пункту 57.3 статті 57 ПК України передбачено, шо у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У силу вимог пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З положень зазначених норм закону випливає, що обов`язок зі сплати грошового зобов`язання у платника податків виникає з наступного дня за днем узгодження такого зобов`язання і має бути виконаний протягом десяти днів. У разі оскарження до суду податкового повідомлення-рішення днем узгодження грошового зобов`язання є день набрання законної сили судовим рішенням.

Несплачені грошові зобов`язання у встановлений законом строк - протягом 10 календарних днів, наступних за днем їх узгодження, яке відбувається в день набрання законної сили судовим рішенням, є податковим боргом платника податків, з виникненням якого контролюючий орган має вжити заходів для його погашення, зокрема надіслати платникові податкову вимогу щодо погашення суми податкового боргу.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 810/272/16.

Згідно із п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктами 88.1 та 88.2 ст. 88 ПК України визначено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Пунктами 95.1 та 95.2 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з вимогами п. 95.4 ст. 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з відомостями інформаційно-комунікаційної системи Державної податкової служби «Податковий блок», на момент звернення до суду, ТОВ «Ніканв» має заборгованість перед бюджетом у розмірі - 894 462,00 гривень.

Вказана заборгованість виникла у зв`язку з несплатою податкових зобов`язань, у встановлені законодавством строки, що підтверджується інформацією про податковий борг та інтегрованою карткою ТОВ «Ніканв», а саме:

- на підставі податкового повідомлення-рішення № 103150413 від 09.02.2023, на загальну суму: 38 315,00 грн.;

- на підставі податкового повідомлення-рішення № 671290413 від 26.10.2023, на загальну суму: 856 147,00 гривень.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази сплати нарахованих контролюючим органом вказаних податкових зобов`язань по податковому повідомленню-рішенню №103150413 від 09.02.2023 або оскарження останнього у судовому порядку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки узгоджене податкове зобов`язання по податковому повідомленню-рішенню № 103150413 від 09.02.2023 не було сплачене відповідачем у встановлені строки, таке зобов`язання визнається податковим боргом, який підлягає стягненню у судовому порядку.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 671290413 від 26.10.2024 слід зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи, 06.03.2024 через підсистему «Електронний суд» до суду звернулось ТОВ «Ніканв» з позовом щодо оскарження податкових повідомлень-рішень №671290413 від 26.10.2023 та № 671330413 від 26.10.2023, який у зв`язку з надмірним навантаженням зареєстрований був зареєстрований лише 11.12.2024 канцелярією Київського окружного адміністративного суду.

Колегія суддів враховує, що предметом у даній справі є стягнення з відповідача боргу, нарахованого за узгоджені податкові зобов`язання, у той час як правовідносини щодо правомірності чи неправомірності спірних податкових повідомлень-рішень не стосуються даної справи.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року відкрито провадження у справі №320/59495/24 Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніканв» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 671290413 від 26.10.2023 та № 671330413 від 26.10.2023.

У подальшому, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 26.10.2023 №671290413 та від 26.10.2023 № 671330413.

Скасовуючи вказані рішення, суд виходив з того, що позивач вжив усіх залежних від нього заходів для того, щоб грошове зобов`язання, визначене податковими повідомленнями-рішеннями від 11.11.2022 № 0031810/0706 та № 0031811/0706, вважалося неузгодженим станом на час подання декларації з ПДВ за липень 2023 року, а тому позивач правомірно не відобразив у такій декларації нарахування за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями.

Отже, статус «неузгодженого» у грошовому зобов`язанні, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями від 11.11.2022 № 0031810/0706 та № 0031811/0706 станом на липень-серпень 2023 року зумовлений причинами незалежними від позивача, а саме: несвоєчасним постановленням ухвали про відкриття провадження у справі №320/26424/23 лише 27.11.2023.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року.

З огляду на вказане, податкове повідомлення-рішення № 671290413 від 26.10.2023 на даний час вважається неузгодженим.

Відтак, на час прийняття судом першої інстанції не було враховано, що грошове зобов`язання, визначене на підставі податкового повідомлення-рішення № 671290413 від 26.10.2023 було оскаржено в судовому порядку у справі №320/59495/24 та не набуло статусу узгодженого.

Отже, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніканв» задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким адміністративний позов Головного управління ДПС у місті Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніканв» задовольнити частково.

Стягнути з розрахункових рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніканв» () податковий борг у розмірі 38 315,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді Ю.К. Черпак

І.В. Штульман