Справа № 520/997/26
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року № 520/997/26

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧА ФІРМА "ПОЛІМЕР" до Харківської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧА ФІРМА "ПОЛІМЕР" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати картку відмови в митному оформленні № UА 807180/2025/000009 від 24.12.2025 року та рішення про коригування митної вартості № UА 807000/2025/000391/2 від 24.12.2025 року, Харківською митницею (, 61003, м. Харків, вул. Короленка, 16 Б).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що картку відмови в митному оформленні № UА 807180/2025/000009 від 24.12.2025 року та рішення про коригування митної вартості № UА 807000/2025/000391/2 від 24.12.2025 року, на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.

Харківська митниця подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧА ФІРМА "ПОЛІМЕР" та Zhejiang Kinlead Innovative Materials Co., Ltd (Китай), було укладено контракт №359 В від 25.12.2012 року.

До митного оформлення було подано митну декларацію 25UA84U5, разом із якою подано: пакувальний лист від 30.09.2025 року, рахунок-проформу (інвойс) №12251131 від 11.08.2025 року, рахунок-фактуру (iнвойс) № 1KL251131A від 30.09.2025, коносамент (Bill oflading) №BW25090896 від 05.10.2025 року, автотранспортну накладну №0580 від 20.12.2025 року, декларацiю про походження товару №1KL251131A від 30.09.2025, акт про проведення огляду №25UA48U0 від 22.12.2025, платіжний документ щодо вартості товару № 55 від 19.08.2025, платіжний документ щодо вартості товару №68 від 14.10.2025, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №525 від 08.12.2025, документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 25/211 від 08.12.2025, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 01.04.2015, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №6 від 25.09.2019, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №7 від 22.12.2023, зовнішньоекономічний договір (контракт) № 359 B від 25.12.2012, договір (контракт) про перевезення № 7/22 від 18.01.2022.

Харківською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА 807000/2025/000391/2 від 24.12.2025 року та картку відмови в митному оформленні № UА 807180/2025/000009 від 24.12.2025 року.

Позивач, вважаючи протиправними оскаржувані рішення, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. (ч. 1 ст. 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 МК України).

Згідно з ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган має право упевнитися в достовірності та точності будь-якої заяви, документа, рахунку поданих для цілей визначення митної вартості.

Так, відповідач має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару, за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Аналогічний правовий висновок зазначено Верховним Судом в постанові від 15 серпня 2019 року по справі №826/19400/15.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

24.12.2025 року відповідач направив повідомлення, в якому зазначив про існування підстав вважати, що позивач невірно визначив митну вартість та було запропоновано надати документи.

У відповідь на зазначене повідомлення позивач направив відповідачу лист № 117 від 24.12.2025 року, до якого додано прайс лист б/н від 11.08.2025 року, копію митної декларації країни відправлення № 15492150 від 30.09.2025 року з перекладом, інформацію про ввезення позивачем ідентичних товарів згідно МД 25UA27U6 від 21.08.2025 року та інвойс № 250560 від 06.06.2025 року.

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧА ФІРМА "ПОЛІМЕР" листом №3 від 05.01.2026 направило до Харківської митниці лист ТОВ ФОНТАН-ТРАНС № 2226 від 29.12.2025 р., рахунок на оплату ТОВ ФОНТАН-ТРАНС № 555 від 24.12.2025 р., копію заявки на експедирування вантажу від 16.09.2025 р., копії платіжних інструкцій № 2199 від 12.12.2025 р. та № 2137 від 26.12.2025 р., копії актів № 525 від 12.12.2025 р. та № 555 від 24.12.2025 р., копію Додаткової угоди № 1 від 04.12.2023 р. до договору № 7/22 транспортного експедирування та надання послуг з митного оформлення вантажу від 18.01.2022 р., копію листа продавця товару Zhejiang Kinlead Innovative Materials Co., Ltd від 29.12.2025 p. з перекладом на українську мову, копії контракту від 25.12.2012 р. №359В з Zhejiang Kinlead Innovative Materials Со., Ltd. та додаткових угод №№ 1-8 до цього контракту з перекладом на українську мову, копію листа Державного підприємства УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА від 02.01.2026 р. № 03 з висновком про відповідність ціни товару поточній кон`юнктурі ринку.

Харківська митниця листом №7.14-1/15-02/13/157 від 08.01.2026 повідомила позивача, що подані додаткові документи не спростовують в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої митної вартості оцінюваних товарів, в зв`язку з чим не можуть бути підставою для скасування раніше прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товару від 24.12.2025 №UА807000/2025/000391/2.

Митний орган у спірному рішенні посилався на те, що наданий до митного контролю зовнішньоекономічний контракт від 25.12.2025 №359B, в преамбулі зазначено що стороною договору є підприємство «Lanat Corporation» замість «Zhejiang Kinlead Innovative Materials Co.,Ltd», в доповненні від 25.09.2019 №6 до зовнішньоекономічному договорі від 25.12.2025 №359B було змінено тільки п. 11 (адреси та банківські реквізити), в наданому до митного контролю зовнішньоекономічний контракт від 25.12.2025 №359B на третьому аркуші відсутні підписи та печатки продавця та покупця.

Позивач посилався на те, що разом з митною декларацією № 25UA84U5 від 23.12.2025 р. декларантом помилково було надано контракт від 25.12.2012 р. №359B з іншим продавцем - Lanat Corporation.

При цьому, листом № 3 від 05.01.2026 року було надіслано контракт від 25.12.2012 р. №359B з Zhejiang Kinlead Innovative Materials Co., Ltd. разом з усіма додатковими угодами до нього.

Також, під час митного оформлення надавались інші документи, згідно яких продавцем товару зазначено Zhejiang Kinlead Innovative Materials Co., Ltd.

Разом з цим, надана позивачем копія контракту містить підписи та печатки продавця та покупця.

Отже, вказані посилання відповідача є необгрунтованими.

Митний орган у спірному рішенні посилався на те, що відсутній транспортний договір щодо морського перевезення згідно коносаменту BW25090896, відсутні банківські/платіжні документи, що підтверджують факт оплати морського перевезення згідно коносаменту BW25090896, не надано заявку на транспортно-експедиційні послуги згідно п. 2.2 транспортного договору від 18.01.2022 №7/22, відсутня оплата за транспорно-експедиційні послуги згідно п. 3.1 транспортного договору від 18.01.2022 №7/22, транспортно-експедиційній договору від 18.01.2022 №7/22 діє до 31.12.2022 р.

Також, до митного оформлення було надано довідку про транспортні витрати № 25/211 від 08.12.2025.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів зокрема є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Суд зазначає, що надана декларантом довідка про транспортні витрати відповідають вимогам п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

З огляду на те, що Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічна правова позиція Верховним Судом у рішенні від 31.05.2019 по справі № 804/16553/14, від 07 травня 2020 року у справі №400/2922/18, від 03.02.2021 р. по справі № 810/4441/16.

Крім того, позивач листом №3 від 05.01.2026 року направив до митного органу платіжні інструкції № 2199 від 12.12.2025 р. та № 2137 від 26.12.2025 p. щодо оплати рахунків ТОВ "ФОНТАН-ТРАНС" № 525 від 08.12.2025 р. та № 555 від 24.12.2025 р., копії актів № 525 від 12.12.2025 р. та № 555 від 24.12.2025 р. про виконання робіт (надання послуг).

Таким чином, вищевказані посилання відповідача є необґрунтованими.

Митний орган у спірному рішенні посилався на те, що в наданій митній декларації країни відправлення від 30.09.2025 зазначено морський коносамент виданий пізніше, а саме 05.10.2025 №259027037.

Проте, в оскаржуваному рішенні не доведено яким чином вказані обставини вплинули на ціну товару.

При цьому, згідно листа Zhejiang Kinlead Innovative Materials Co., Ltd. коносамент BW25090896 було складено 05.10.2025 р. після доставки контейнеру з вантажем в порт та після складання декларації № .09.2025 р., тому було неможливо вказати номер коносаменту митній декларації, бо на момент складання митної декларації він ще був невідомий.

Таким чином, вищевказані посилання відповідача є необґрунтованими.

Митний орган у спірному рішенні посилався на те, що наданий прайс лист від 11.08.2025 не можна вважати прайс-листом є по суті офертою для конкретного покупця, тобто виданий продавцем безпосередньо ТОВ "Виробнича фірма "Полімер" та не відображає «дійсну вартість» у розумінні ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року.

Верховним Судом зроблено висновок у постанові від 08.12.2022 року у справі № 420/2792/19, що прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. При цьому, прайс-лист є документом довільної форми й чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд; наявність же чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, лише сама по собі не може свідчити про заниження митної вартості товарів.

Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2020 р. у справі № 810/690/17 зазначив, що посилання контролюючого органу на те, що наданий прайс-лист не можна вважати ні прайс-листом, ні комерційною пропозицією, оскільки виданий особі, що жодним чином не фігурує ні в одному документі та відповідно до загальноприйнятої практики не містить відомостей, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки дата його складання, або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, суди також обґрунтовано не взяли до уваги з огляду на те, що по - перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по - друге, прайс-лис - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по - третє, жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.

Також, Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2020 року справі № 810/690/17 вказав, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс - листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Отже, вказані посилання відповідача є необгрунтованими.

Відповідно до частини 2 статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Так, митним органом прийнято рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів № UА 807000/2025/000391/2 від 24.12.2025.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, митним органом при визначенні митної вартості застосовувався 6 (резервний) метод визначення митної вартості.

Згідно зі ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідачем не доведено неможливість застосування ним попередніх п`яти методів визначення митної вартості товару.

Таким чином, відповідачем безпідставно здійснено визначення митної вартості імпортованого товару із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 МК України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 02 березня 2021 року у справі № 809/857/17.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 13 січня 2022 року у справі №520/11061/2020 зазначив, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосування другорядних методів.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння всіх характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та прийнятим без урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

З огляду на викладене, рішення про коригування митної вартості № UА 807000/2025/000391/2 від 24.12.2025 року та картка відмови в митному оформленні № UА 807180/2025/000009 від 24.12.2025 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо інших посилань сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач заявив позовні вимоги немайнового характеру та вимоги майнового характеру. Позивачем було додано до позовної заяви документ про сплату судового збору у сумі 6656,00 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подання позову до адміністративного суду немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, підлягає сплаті в розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подання позову до адміністративного суду майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, підлягає сплаті в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачем було подано дану позовну заяву через систему "Електронний суд".

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в частині 5324,80 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧА ФІРМА "ПОЛІМЕР" (Харківська область, м.Харків, провулок Райрадівський, буд. 1 , 61125) до Харківської митниці (61003, м. Харків, вул. Миколаївська, 16 Б) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості № UА 807000/2025/000391/2 від 24.12.2025 року.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в митному оформленні Харківської митниці № UА 807180/2025/000009 від 24.12.2025 року.

Стягнути з Харківської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44017626, вул. Миколаївська, 16 Б, м. Харків, Харківська обл., 61003) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧА ФІРМА "ПОЛІМЕР" (, Харківська область, м.Харків, провулок Райрадівський, буд. 1, 61125) сплачений судовий збір у сумі 5324 (п`ять тисяч триста двадцять чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.