Справа № 420/17486/25
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2026-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 травня 2026 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Вікторія ХОМ`ЯКОВА, розглянувши в порядку письмового провадження заяву відповідача про відстрочення виконання рішення суду у справі № 420/17486/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду 10.10.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) щодо не розгляду та не прийняття рішення за рапортом від 26.04.2025 (вх.317т від 30.04.2025 ) ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) розглянути повторно рапорт від 26.04.2025 (вх.317т від 30.04.2025 ) ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та за наслідком розгляду прийняти рішення про звільнення з військової служби або мотивовану відмову у звільненні; в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.04.26 року, апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року залишити без змін.

04.05.2026 до суду надійшла заява представника відповідача про відстрочення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2025 по справі №420/17486/25.

Як зазначає представник відповідача у своїй заяві, на даний час виконання рішення суду у встановлений строк є об`єктивно неможливим з огляду на наступне. Командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_2 з 22.04.26 року, відповідно до витягу із наказу від 22.04.26 №126 вибув на лікування у зв`язку із хворобою та відповідно до витягу із наказу від 28.04.26 №134 вибув у відпустку за сімейними обставинами та з інших поважних причин відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Виконання рішення суду вимагає підписання кадрових наказів, що є виключно компетенцією командира військової частини. Заступник командира військової частини НОМЕР_1 , який на момент відсутності тимчасово виконує обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , згідно із розподілом повноважень обмежений у праві видання наказів щодо звільнення особового складу. Вказані обставини мають виключно тимчасовий характер, проте роблять виконання рішення суду технічно та юридично неможливим.

Враховуючи норми частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України заяву розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши вказану заяву, надавши оцінку наведеним в ній доводам, суд дійшов таких висновків.

Згідно з статтею 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання. Право особи на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також статтею 6 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності за її межами. У цьому контексті важливо також зазначити, що відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини третьої статті 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 378 КАС України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Із системного аналізу наведеної норми вбачається, що підставою для відстрочення/розстрочення виконання рішення є звернення особи із заявою до суду про відстрочення/розстрочення з обумовленням причин неможливості виконати судове рішення у встановлений законом строк, тобто за доведеністю обставин, що ускладнюють його виконання, або роблять його неможливим (відсутність коштів або присудженого майна в натурі та інше).

Указана норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення/розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення у вигляді істотного ускладнення виконання рішення або неможливості його виконання.

Вирішуючи питання про відстрочення/розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу).

При цьому, питання розстрочення або відстрочення рішення суду знаходяться в площинні процесуального права. При розгляді заяв щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків розтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав має бути доведена боржником.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення стане взагалі неможливим.

З огляду на відсутність передбачених критеріїв для визначення поважності таких підстав, прийняття відповідних рішень є дискреційним повноваженням суду, яке він реалізує за власними переконанням, з урахуванням конкретних обставин справи. При цьому, таке відстрочення здійснюється виключно у виняткових випадках, за умови, що суд установить наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо).

У постанові від 06 грудня 2019 року у справі №2а/0570/6531/2011 Верховний Суд дійшов висновку, що відстрочення в розумінні зазначеної норми закону є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але і його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення (позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 30 січня 2020 року у справі №819/150/17).

Суд вважає, що при розгляді заяв або клопотань щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

При цьому, заявником не надано до суду безумовних доказів на підтвердження обставин, що заважають виконати рішення суду.

Також суд приймає до уваги, що по даній справі не було видано виконавчий лист, отже, рішення суду не звернуто до примусового виконання.

Наведені в клопотанні обставини розподілу службових обов`язків між керівництвом військової частини не є поважною причиною тимчасового не виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для задоволення заяви представника відповідача про відстрочення виконання рішення суду немає.

Керуючись ст.ст.248, 256, 295-297, 378 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду у справі № 420/17486/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА