Справа № 440/10371/25
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2026-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 р.Справа № 440/10371/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

представника відповідача Марєєвої А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Енергетичної митниці на ршення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2026, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава) по справі № 440/10371/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ОІЛ"

до Енергетичної митниці

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ОІЛ" (далі по тексту позивач, ТОВ "СОЛАР ОІЛ") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Енергетичної митниці (далі по тексту відповідач) про визнання протиправними та скасування карток відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903150/2025/000029 від 09 січня 2025 року, №UA903150/2025/000114 від 12 лютого 2025 року, №UA903150/2025/000148 від 27 лютого 2025 року, №UA903200/2025/000188 від 07 березня 2025 року, №UA903200/2025/000187 від 07 березня 2025року, №UA903210/2025/000044 від 07 березня 2025 року, №UA903210/2025/000050 від 12 березня 2025 року, №UA903150/2025/000186 від 11 березня 2025 року, №UA903210/2025/000056 від 21 березня 2025 року, №UA903210/2025/000057 від 21 березня 2025 року, №UA903200/2025/000249 від 21 березня 2025 року, №UA903200/2025/000248 від 21 березня 2025 року, №UA903150/2025/000216 від 18 березня 2025 року, №UA903150/2025/000256 від 03 квітня 2025 року та про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів №UA903 000/2025/000009/1 від 09 січня 2025 року, №UA903000/2025/000051/1 від 12 лютого 2025 року, №UA903000/2025/0000065/2 від 27 лютого 2025 року, №UA903000/2025/000082/2 від 07 березня 2025 року, №UA903000/2025/000081/2 від 07 березня 2025 року, №UA903210/2025/000006/2 від 07 березня 2025 року, №UA903000/2025/000095/2 від 12 березня 2025 року, №UA903 000/2025/000086/2 від 11 березня 2025 року, №UA903210/2025/000007/2 від 21 березня 2025 року, №UA903210/2025/000008/2 від 21 березня 2025 року, №UA903200/2025/000099/2 від 21 березня 2025 року, №UA903200/2025/000098/2 від 21 березня 2025 року, №UA903000/2025/000103/2 від 18 березня 2025 року, №UA903000/2025/000125/2 від 03 квітня 2025 року.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛАР ОІЛ» вказало на протиправність карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішень про коригування митної вартості товарів Енергетичної митниці з огляду на обставини надання позивачем до митного оформлення всіх документів в повному обсязі, що дозволяють достовірно визначити вартість товарів та містять всі необхідні відомості для визначення всіх складових митної вартості товарів. Ці документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за товар та в своїй сукупності дають можливість визначити митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості товару.

Справа №440/10371/25 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 прийнята до провадження за наслідками роз`єднання ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 поєднаних в одне провадження позовних вимог у справі №440/9532/25 за позовом ТОВ «СОЛАР ОІЛ» до Енергетичної митниці про визнання протиправними та скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, рішень про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 по справі № 440/10371/25 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛАР ОІЛ" (вул. Благодатна, буд. 8, оф. 1, с. Піщане, Полтавська область, 39701, ) до Енергетичної митниці (вул. Світлицького, буд. 28-А, м. Київ, 04215, ) про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA903210/2025/000008/2 від 21 березня 2025 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903210/2025/000057 від 21 березня 2025 року.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 по справі № 440/10371/25 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що неподання декларантом на запит митного органу жодних додаткових документів свідчить про те, що обґрунтований сумнів митниці у правильності обрання методу визначення митної вартості та правильності її обчислення не був усунутий, що, в свою чергу, виключає можливість для митного органу визнати заявлену декларантом митну вартість.

Зазначає, що митний орган в оскаржуваному рішенні та в процесуальних документах вказував, що при коригуванні за основу взято митну вартість 673,5586 дол.США/тис.л. подібного товару, ввезеного за непрямими договорами; оцінюваний та подібний товар мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції та вважаються комерційно взаємозамінними (схожі фізико-хімічні характеристики; схожий фракційний склад); і оформленого у митному відношенні за МД від 13.03.2025 № 25UA95U9.

Відтак, вважає оскаржуване рішення та картку відмови прийнятими відповідно до чинного законодавства України, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем 28.11.2024 з компанією Saksa Ltd (Болгарія) був укладений контракт №, на виконання якого на користь позивача поставлений товар.

21.03.2025 до відділу митного оформлення «Рені» митного поста «Південний» Енергетичної митниці декларантом ТОВ «СОЛАР ОІЛ» подано електронну митну декларацію типу IM 40 ДЕ, якій присвоєно номер 25UA50U8.

МД 25UA50U8 подано для митного оформлення в митному режимі імпорт (випуск у вільний обіг) товару Автомобільний бензин V-Power Racing 100, моторний, EN 228. 33,826 тис. у літрах, приведених до температур 15 градусів Цельсія. Густина за температури 15 градусів Цельсія - 740.3 кг/м3 октанове число, визначене за дослідним методом - 100,6; вміст свинцю - менше 3 мг/л (що становить менше 0,003 г/л); вміст сірки - менше 5 мг/кг (0,0005 мас. %); вміст етанолу - 1.3%; вміст ЕТБЕ - менше 0.2%; вміст бензолу - 0,5%; при 70 град. С випаровується 43.4%; при 100 град. С випаровується 59.8%; при 150 град. С випаровується 93.9%; Точка кипіння - 180,5 град. С. Бензін неетілований. Не для військового призначення. Наливом в цистерни. (далі товар).

За результатами опрацювання МД 25UA50U8 встановлено наступні відомості про товар: код УКТЗЕД - (графа 33); митна вартість - 20094,4000 USD; 885741,47 грн. (графи 42,45); метод 1 - за ціною контракту (графа 43).

Під час виконання Енергетичною митницею митних формальностей в рамках реалізації положень статей 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України (далі - МК України) в напрямку контролю за правильністю визначення митної вартості, за результатами опрацювання поданих для підтвердження митної вартості документів, у посадової особи митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо достовірності задекларованої митної вартості, що зумовило необхідність витребування додаткових документів.

Оскільки був встановлений ризик заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість, відповідач витребував додаткові документи у позивача. Також, декларанта повідомлено, що останній за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, у тому числі й на усунення виявлених обставин.

21.03.2025 позивачем на адресу відповідача надісланий лист щодо відсутності додаткових документів.

За наявності розбіжностей в документах та непідтвердження ТОВ «СОЛАР ОІЛ» усіх складових митної вартості Енергетичною митницею здійснений контроль правильності визначення митної вартості відповідно до наданих до митного оформлення документів та за результатом їх розгляду встановлено, що на даний момент декларантом документально не підтверджено заявлену митну вартість товару, визначену за ціною угоди.

Енергетичною митницею складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903210/2025/000057 від 21.03.2025, прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA903210/2025/000008/2 від 21.03.2025.

ТОВ «СОЛАР ОІЛ» із вказаними карткою відмови та рішенням про коригування митної вартості не погодилось, звернулось до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з протиправності спірних рішення про коригування митної вартості товарів №UA903210/2025/000008/2 від 21 березня 2025 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903210/2025/000057 від 21 березня 2025 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Засади митної справи, зокрема, правовий статус митних органів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги визначаються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року №4495-VI (надалі МК України, у редакції, чинній на час спірних правовідносин) та іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 3 МК України, при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

За змістом частини 1 статті 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частини першої статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою-другою статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-другої статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частинами 1, 2 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За приписами частини 2 статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

За змістом частини 2 статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 6 статті 53 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Статтею 57 МК України визначено перелік методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту та порядок їх застосування.

Так, відповідно до частини 1 статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Відповідно до положень частин 2 - 6 статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За приписами частини 2 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина 4 статті 58 МК України).

Згідно з частиною 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально (частина 21 статті 58 МК України)

За змістом частин 1, 2, 4 статті 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються в спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може відбуватися тільки в разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснене, тощо. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 540/2605/18 (провадження № К/9901/24076/19), від 7.05.2020 у справі № 826/10527/17, від 02.05.2020 у справі № 803/916/17 (провадження № К/9901/1137/17).

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №380/6459/20. Відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, неодноразово висловленої у постановах: від 30.01.2018 по справі № 813/7903/14, від 18.12.2018 по справі № 826/15706/13-а, від 29.01.2019 по справі № 815/6827/17, від 16.04.2019 по справі № 815/6698/17, митна вартість товарів, відкоригована за резервним методом має ґрунтуватися на митній вартості, раніше визнаній (визначеній) митними органами, що міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (далі ЄАІС). При цьому, митний орган повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як на підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості, чого в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відповідач не зазначив.

Таким чином, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Колегія суддів зазначає, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору). Митний орган вправі застосувати другорядний метод, якщо за умови наявності у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості декларант додаткових документів не надав, а надані документи не дають можливості для застосування першого методу.

Так, Енергетична митниця в оскаржуваному рішенні вказала, що у митного органу відсутня цінова інформація щодо митних вартостей ідентичних товарів, оформлених у митному відношенні (за ціною угоди) в максимально наближений період, що унеможливлює застосування методу визначення митної вартості відповідно до положень статті 59 МК України. Водночас у митного органу та у декларанта наявна цінова інформація щодо митної вартості подібного товару, оформленого у митному відношенні.

У результаті проведеної консультації, шляхом послідовного використання можливості застосування методів визначення митної вартості митну вартість визначено відповідно до положень статті 64 МК України.

При коригуванні за основу взято митну вартість 673,5586 дол.США/тис.л. подібного товару, ввезеного за непрямими договорами; оцінюваний та подібний товар мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції та вважаються комерційно взаємозамінними (схожі фізико-хімічні характеристики; схожий фракційний склад); і оформленого у митному відношенні за МД від 13.03.2025 № 25UA95U9.

За правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 21.10.2021 в справі №420/4820/19, навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом.

В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Отже, відомості з інформаційних систем митних органів не можуть слугувати беззаперечним джерелом інформації про митну вартість конкретного товару та бути підставою для здійснення коригування.

Колегія суддів наголошує, що ціна відкоригована митницею за подібним товаром. Разом з тим, не може бути врахована інша ціна на товар без врахування умов поставки та умов формування ціни, що, за специфікою даної поставки, формувалась за певною формулою за договором від 28.11.2024 №, відповідно до пункту 8 якого «Ціна-ціноутворення» ціна поставки FCA Русе і Новий Іскир, термінал Saksa базуватиметься на кількості, завантаженій на терміналі, відповідно до стандартів і практики терміналу, за винятком випадків шахрайства або явної помилки, виражається в доларах США за метричну тонну і розраховується наступним чином: Для бензину RON 100 10 ppm. макс. 5% біоетанолу середнє значення "X" найвищих котирувань до/після/на дату завантаження, опублікованих в Platts European Marketscan під заголовками "MEDITERRANEAN CARGOES" та "FOB MED ITALY" (згідно з додатком А), для "Бензину RON95 10 ppm", плюс премія в доларах США за метричну тонну в вакуумі. Кількість котирувань, період ціноутворення, премія та база котирувань Platts наведені у додатку.

Вищезазначена ціна базуватиметься на густині 0,755 за температури 15 градусів Цельсія та збільшуватиметься/зменшуватиметься арифметично відповідно до фактичної густини за температури 15 градусів Цельсія на наливному терміналі, як це визначено стандартами та практикою терміналу.

Тобто ціна товару буде, очевидно, змінюватись по кожній окремій партії товару в межах виконання поставок за одним контрактом, що беззаперечно має вплив на ціну.

Колегія суддів зауважує, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 МКУ з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МКУ) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідачем не надано документів, котрі б детально і достовірно висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення вартості товару, поставленого позивачем. Отже, відповідачем не доведено аналогічність умов поставки, умов договорів і, відповідно, вартості товарів.

Верховний Суд у постанові від 20.06.2023 у справі за адміністративним провадженням К/9901/7199/21 зазначив, що сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсне було імпортовано до України. Відповідно до висновків Верховного Суду, наявність в базі даних ЄАІС ДФС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору. Оцінюючи рішення про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, суди повинні враховувати, що письмове рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) - товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вилинули па таке коригування.

Також Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 по справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митого органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені з зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про протиправність визначення Енергетичною митницею ціни товару, що заявлений до розмитнення ТОВ «СОЛАР ОІЛ», за (резервним) методом без дотримання процедур, передбачених статтею 57 МК України.

Також, у рішенні про коригування митної вартості Енергетичною митницею вказано, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що за результатами опрацювання поданих для підтвердження митної вартості документів у митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо достовірності задекларованої митної вартості.

У ході розгляду справи відповідач вказав про наявність розбіжностей у відомостях і наданих до митного оформлення документах на підтвердження виробника товару, що постачався.

Так, відповідач вказав, що поставка товару здійснюється згідно з додатком А від 28.11.2024 (зі змінами) до контракту № від 28.11.2024, укладеного ТОВ «СОЛАР ОІЛ» з «Saksa Ltd».

При цьому, виробником товару у графі 31 МД 25UA50U8 заявлено компанію OMV Petrom S.A..

Отже, за висновком відповідача, у даній зовнішньоекономічній операції вбачається наявність посередницьких договорів, що може мати вплив на числові значення складових митної вартості та ціни, яка сплачена або підлягає сплаті.

У ході розгляду справи встановлено, що Saksa Ltd є акредитованим постачальником пального марки «Shell V-Power».

Позивач пальне марки «Shell V-Power» поставляє виключно для ТОВ «Альянс Холдинг», 3, відповідно до ексклюзивного контракту від 16.07.2024 №16072024, мережі автозаправних станцій Shell, оскільки дане пальне містить присадки, які є запатентованою розробкою Shell та не підлягають реалізації в будь-який інший спосіб.

Безпосереднім виробником пального є OMV Petrom S.A..

Saksa Ltd, за наявності відповідно акредитованих лабораторій, є зберігачем на нафтових терміналах в Новий Іскар та Русе, які є ліцензованими складами, відповідно до закону про акцизні збори та податкові склади, і має ліцензію на експлуатацію підприємства з низьким рівнем викидів, відповідно до закону про охорону навколишнього середовища. Saksa Ltd за додавання відповідних присадок за наявності акредитованих лабораторій реалізує пальне, перероблене, виробником якого є OMV Petrom S.A..

Тобто, постачальником палива, виробником якого є OMV Petrom S.A. із з присадками RON95 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження та з присадками RON100 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження, відповідно до статті 3 Контракту № від 28.11.2024 «Продукція» на адресу ТОВ «СОЛАР ОІЛ», є Saksa Ltd.

Будь-якої інформації про наявність посередницьких договорів у правовідносинах ТОВ «СОЛАР ОІЛ» та Saksa Ltd судом не встановлено. Відповідачем такої інформації до справи не надано, доказів існування, укладення та виконання таких договорів Енергетичною митницею в ході розгляду справи не наведено.

До митного оформлення товарів ТОВ «СОЛАР ОІЛ» наданий додаток А до зовнішньоекономічного договору від 28.11.2024 №, який сформований послідовним створюванням сторінок, починаючи з сторінки 1 до сторінки 10, та який є частиною зовнішньоекономічного договору від 28.11.2024 № та міститься на сторінках 9 та 10.

Відповідач вказує про неможливість ідентифікації вказаного додатку А як невід`ємної частини договору від 28.11.2024 №.

У ході розгляду справи судом встановлено відображення в митній декларації окремо додатку А і договору від 28.11.2024 №.

Так, відповідно до Наказу №651 від 30.05.2012 Міністерства Фінансів України «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа», до графи 44 «Додаткова інформація/Оформлені документи/сертифікати та авторизації» вносяться відомості щодо кожного документа і зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з Класифікатором документів, через пробіл - номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії.

Відповідно до класифікатора документів 4100 Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 4103 Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту).

У зв`язку з чим, при поданні документів для митного оформлення було роз`єднано та відображено відповідно до класифікатора документів договір і додаток А окремо, хоча даний договір є невід`ємним від нього доповненням, був сформований контрагентом в безперервному документі, тому не потребує будь-якої додаткової його ідентифікації.

Також, Енергетичною митницею в обґрунтування наявності сумнівів у правильності визначення позивачем ціни товару вказано, що відповідно до пункту 8 контракту від 28.11.2024 № продавцем товару може бути застосована додаткова премія за зимову специфікацію, проте, відомості в наданому додатку від 31.01.2025 (зміна до додатку А) пункт 8 (Ціна-ціноутворення) стосовно додаткової премії за зимову специфікацію відсутні.

Колегія суддів зазначає, що 21.03.2025 до відділу митного оформлення «Рені» митного поста «Південний» Енергетичної митниці декларантом ТОВ «Солар Оіл» подано електронну митну декларацію типу IM 40 ДЕ, якій присвоєно номер 25UA50U8, для митного оформлення в митному режимі імпорт (випуск у вільний обіг) товару Автомобільний бензин V-Power Racing 100, моторний, EN 228. 33,826 тис. у літрах, приведених до температур 15 градусів Цельсія. Густина за температури 15 градусів Цельсія - 740.3 кг/м3 октанове число, визначене за дослідним методом - 100,6; вміст свинцю - менше 3 мг/л (що становить менше 0,003 г/л); вміст сірки - менше 5 мг/кг (0,0005 мас. %); вміст етанолу - 1.3%; вміст ЕТБЕ - менше 0.2%; вміст бензолу - 0,5%; при 70 град. С випаровується 43.4%; при 100 град. С випаровується 59.8%; при 150 град. С випаровується 93.9%; Точка кипіння - 180,5 град. С. Бензін неетілований. Не для військового призначення. Наливом в цистерни.

Відповідно до Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 №927, дизельне паливо зимове - дизельне паливо, що використовується при температурі повітря від 5 °С до мінус 20 °С.

Іншого, окрім дизельного, палива зимового не існує.

За пунктом 5 контракту від 28.11.2024 №, для автомобільного дизельного палива 10 ppm. параметр Cold Filter Plugging Point на період з 1 грудня по 30 березня має бути макс. -20 0 С.

Тобто, зимова специфікація стосується виключно поставок дизельного палива.

Разом з тим, ТОВ «СОЛАР ОІЛ» за МД 25UA50U8 дизельного пального не поставляло, а поставляло автомобільний бензин.

Тобто, вимога відповідача про врахування додаткової премії за зимову специфікацію є безпідставною.

Також, відповідачем на заперечення визначення позивачем ціни товару за ціною угоди вказано, що декларантом для цілей митного оформлення наданий сертифікат якості від 17.02.2025 №PBZ-0079925EN, в якому комерційна назва товару «Gasoline Extra 99-E10», в той же час в наданому для цілей митного контролю та митного оформлення рахунку-фактурі від 18.03.2025 № комерційна назва товару відповідає назві «V-Power Racing 100», що означає, що відправником товару була застосована присадка, про що не зазначено як у зовнішньоекономічному контракті від 28.11.2024 №, так і у зміні до додатку А від 31.01.2025, а її вартість не підтверджена документально.

У ході розгляду справи встановлено, що, відповідно до сертифікату PBZ-0079925EN від 17.02.2025, комерційна назва товару «Gsoline Extra 99-E10», а відповідно до рахунку-фактури № від 18.03.2025 комерційна назва товару «V-Power Racing 100».

Відповідно до пункту 3 контракту № від 28.11.2024, Saksa Ltd. постачає на користь ТОВ «СОЛАР ОІЛ» паливо, виробником якого є OMV Petrom S.A., із присадками RON95 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження та з присадками RON100 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження.

Тобто, зі змісту контракту від 28.11.2024 № вбачається про безпідставність твердження Енергетичної митниці про відсутність вказівок про використання присадок.

Стосовно визначення у попередньому комерційному документі проформі-інвойсі від 12.03.2025 № для цілей попередньої оплати, серед іншого, назви товару - Gasoline RON 100 VP RACING та коду товару (відповідно до графи Note (Примітка) , що не відповідає комерційній назві зазначеного товару, колегія суддів встановила, що дійсно, відповідно до сертифікату PBZ-0079925EN від 17.02.2025, комерційна назва товару «Gsoline Extra 99-E10», а, відповідно рахунку-фактури № від 18.03.2025, комерційна назва товару «V-Power Racing 100».

У ході розгляду справи та зі змісту договору від 28.11.2024 № судом встановлено, що підприємство Saksa Ltd є постачальником продукції:

Дизельне паливо з присадками 10 ppm Shell V-Power (Дизельне паливо з наднизьким вмістом сірки 10 ppm) неросійського походження.

Бензин з присадками RON95 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження.

Бензин з присадками RON100 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження.

За повідомленням Shell Retail Ukraine ТОВ «АЛЬЯНС ХОЛДИНГ», компанія Saksa Ltd TIN BG131245283 є партнером компанії Shell з виробництва пального марки Shell V-Power.

За використання пального, виробництва OMV Petrom S.A., комерційна назва товару «Gasoline Extra 99-E10», із додаванням присадок RON95 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження та RON100 10 ppm. макс. 5% біоетанолу Shell V-Power неросійського походження, оскільки в даному випадку міститься патентована присадка, при використанні якої є обов`язок використання назви продукту «V-Power Racing 100».

Тобто, комерційна назва поставленого товару «V-Power Racing 100» відповідає умовам та меті контракту від 28.11.2024 №, а сенс для визначення рівня ціни товару мають саме дані відповідного рахунку-фактури № від 18.03.2025, а не попереднього. Товаром, що постачався є саме автомобільний бензин V-Power Racing 100.

Також, відповідач зазначив, що умовою пункту 9 контракту купівлі-продажу передбачено, що передоплата буде здійснена чистими грошовими коштами, без будь-яких знижок, відрахувань, утримань, заліків або зустрічних вимог, у доларах США шляхом банківського переказу на рахунок Продавця до дня відвантаження, на підставі комерційного рахунку-фактури Продавця. Для цілей митного контролю та митного оформлення надано банківські платіжні документи (сфівти) від 12.03.2025 та від 14.03.2025 на загальну суму 79095 доларів США, згідно з графою 70 (Призначення платежу), передоплата здійснена за контрактом від 28.11.2024 №. За таких обставин, числове значення фактично сплаченої ціни, відповідно до відомостей банківських документів (свіфтів), неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром, та не може бути документальним підтвердженням фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті) з урахуванням розбіжностей в рахунку-проформі в частині зазначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

З доданих до матеріалів справи копій банківських платіжних документів (свіфтів) від 12.03.2025 та від 14.03.2025 на загальну суму 79 095,00 дол. США вбачається, що в графі 70 міститься інформація про передоплату, а саме V-POWER RACING 100, CONTRACT No dd 28.11.2024, Proforma dd 12.03.2025. До матеріалів справи також надана копія проформи-інвойсу від 12.03.2025 №.

Тобто, з матеріалів справи встановлено про беззаперечну можливість ідентифікації сум проведеної оплати з контрактом і рахунком, яким визначена сума, належна до сплати на користь постачальника.

Також, Енергетичною митницею вказано про ненадання до митного оформлення додаткового рахунку, що має виставлятися продавцем після того, як буде відома остаточна ціна, і має бути оплачений будь-якою стороною не пізніше 3 робочих днів після виставлення такого рахунку-фактури.

Однак, з матеріалів справи вбачається помилковість твердження відповідача про ненадання рахунку щодо сформованої митної вартості, оскільки даний дебетовий інвойс надавався для розмитнення (Invoice від 18.03.2025) та зазначений у графі 44 під класифікатором 0380.

Щодо зазначення в рішеннях про коригування митної вартості про наявність інформації в АСМО «Інспектор», наявність митного оформлення ідентичних/подібних товарів, які імпортувалися на митну територію України за ціною вище, ніж заявлена декларантом, колегія суддів зазначає наступне.

Єдиною правовою підставою для ухвалення митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за іншим методом є дотримання таких умов: подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакета документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнювальної документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; виявлення митним органом у поданій документації розбіжностей, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору).

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 13.08.2020 № 15/3451/16, від 14.06.2022 № 809/257/17: «приписи статей МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Одночасно відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій не надано жодних доказів недостовірності заявленої товариством вартості товару, а безпосередньо припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.».

Слід зазначити, що автоматизована інформаційна система АСМО «Інспектор» (Держмитслужби) України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості перевірити наявну у ній інформацію.

Щодо цього питання Верховний Суд сформував правову позицію, зазначивши, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації АСМО «Інспектор», оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Також слід урахувати, що в АСМО «Інспектор» відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанови Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №820/17417/14, від 04.09.2018 у справі №818/1186/17).

У зв`язку з цим колегія суддів вважає висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, необґрунтованим.

Посилання відповідача на наявність рішення про визначення митної вартості за подібним товаром колегія суддів відхиляє, оскільки сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №810/3295/17.

При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

З урахуванням наведеного, твердження митного органу, якими обґрунтовано рішення про коригування митної вартості товару, є безпідставними, так як контролюючим органом не доведено існування розбіжностей у числових значеннях митної вартості товару, що унеможливили б визначення митної вартості за ціною контракту, тобто за першим методом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені МК України, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору. При цьому, документи, подані позивачем з метою митного оформлення товару, згідно з митною декларацією, не містили розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, натомість містили усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар, тому у відповідача були відсутні обґрунтовані підстави вважати, що подані декларантом для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності та не містять інформації про усі складові митної вартості.

За сталою та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 11.11.2021 у справі №808/1411/17, від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16), наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості, заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отож, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів доходить висновку, що рішення Енергетичної митниці про коригування митної вартості товарів №UA903210/2025/000008/2 від 21.03.2025 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903210/2025/000057 від 21.03.2025 є такими, що прийняті не у відповідності до вимог чинного законодавства.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В даній справі відповідач не надав суду належних і допустимих доказів правомірності своїх рішень, не довів їх законності та обґрунтованості.

Отже, з урахуванням вказаного, колегія суддів дійшла висновку про протиправність рішення Енергетичної митниці про коригування митної вартості товарів №UA903210/2025/000008/2 від 21.03.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA903210/2025/000057 від 21.03.2025 і, відповідно, наявність підстав для їх скасування.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову ТОВ "СОЛАР ОІЛ".

Колегія суддів також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Колегія суддів також звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, який у складі Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Енергетичної митниці залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 по справі № 440/10371/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Я.М. Макаренко Т.С. Перцова