Справа № 2а-2299/10/1670
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2026-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 р. Справа № 2а-2299/10/1670
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Макаренко Я.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 по справі № 2а-2299/10/1670

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

до Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат"

про стягнення боргу по сплаті страхових внесків

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат" (далі - позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа у справі №2а-2299/10/1670 від 14.09.2010.

Позивач зазначає, що ТОВ "Агро-Сонце" провело оплату з погашення заборгованості зі сплати страхових внесків за ДП "Лохвицький спиртовий комбінат" у розмірі 1 634 083,63 грн на рахунок ГУПФ в Полтавській області, факт чого підтверджується платіжними інструкціями №17 від 05.02.2025 та №42 від 24.02.2025.

У зв`язку з цим представник заявника просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі №2а-2299/10/1670 від 14.09.2010 з огляду на факт погашення Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Сонце" заборгованості у процесі приватизації єдиного майнового комплексу ДП "Лохвицький спиртовий комбінат" перед Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 заяву адвоката Ворони Олени Анатоліївни, яка діє в інтересах Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат", про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа, виданого 14.09.2010 в адміністративній справі №2а-2299/10/1670- залишено без задоволення.

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 у справі №2а-2299/10/1670 та ухвалити нове рішення, яким заяву адвоката Ворони Олени Анатоліївни, яка діє в інтересах Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат", про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа виданого 14.09.2010 в адміністративній справі №2а-2299/10/1670.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях та ТОВ "Агро-Сонце" укладено Договір №9 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат" (), шляхом викупу покупцем, який єдиний подав заявку на участь в аукціоні.

12.09.2024 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях та ТОВ "Агро-Сонце" був підписаний Акт №13 приймання-передачі об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат". Відповідно до п. 3.1 Договору, Покупець є правонаступником усіх майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків ДП "Лохвицький спиртовий комбінат" відповідно до умов цього Договору та статті 28 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" з дня засвідчення акта приймання передачі Об`єкта приватизації від Продавця до Покупця, який підписується Сторонами та скріплюється їх печатками (за наявності).

13.02.2025 ТОВ "Агро-Сонце" здійснило оплату з погашення заборгованості фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за ДП "Лохвицький спиртовий комбінат" у розмірі 1634083,63 грн. на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, факт чого підтверджується банківською випискою від 13.02.2025 №29 та, на думку позивача, зобов`язання Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат" та набувача в процесі приватизації єдиного майнового комплексу ДП "Лохвицький спиртовий комбінат" ТОВ "АГРО-СОНЦЕ" перед Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо погашення заборгованості, про стягнення якої Полтавським окружним адміністративним судом був виданий Виконавчий лист по адміністративній справі № 2а-2299/10/1670 від 14.09.2010, припинились шляхом оплати грошових коштів. Відтак, наявні передбачені законом підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ст. 311, 312 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно з частиною четвертою статті 374 вказаного Кодексу, про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, однією із підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, є відсутність обов`язку боржника повністю чи частково виконати такий виконавчий лист у зв`язку з його добровільним виконанням боржником.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року (далі Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VІІІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою та пунктом першим частини другої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 частини третьої, частини четвертої статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону № 1404-VІІІ, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Частиною першою статті 63 Закону №1404-VIII встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до пункт 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VІІІ, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом виконавче провадження підлягає закінченню.

Отже, з аналізу наведених норм слідує, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником та у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. При цьому джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 червня 2023 року у справі №640/12200/22/.

Судом встановлено, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.08.2010 стягнуто з Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат" на користь Управління Пенсійного фонду України в Лохвицькому районі Полтавської області заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 396 552,51 грн.

14.09.2010 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 2а-2299/10/1670, який перебував на примусовому виконанні в державній виконавчій службі до 30.04.2025.

У зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення, заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Приймак Оленою Вячеславівною прийнято постанову від 30.04.2025 про закінчення виконавчого провадження № 40483111 відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, судове рішення виконано боржником на стадії його примусового виконання.

Також колегія суддів зазначає, що боржником в виконавчому провадженні, зокрема ДП «Лохвицький спиртовий комбінат» ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду не наведено підстав та не надано доказів добровільного виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження.

Доказів помилкової видачі виконавчого листа чи припинення обов`язку боржника щодо виконання судового рішення матеріали справи не містять.

Також судом не встановлено інших причин, які б давали суду правові підстави для визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, встановлених ст. 374 КАС України для визнання виконавчого листа, виданого Полтавським окружним адміністративним судом у справі № 2а-1670/3156/11 таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на викладене та враховуючи, що фактичне ж виконання боржником або іншою особою замість боржника зобов`язань в ході примусового виконання в рамках виконавчого провадження є підставою для застосування наслідків, передбачених статтею 39 Закону України "Про виконавче провадження", у вигляді закінчення виконавчого провадження, зокрема, з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої вказаної норми - фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні заяви про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа у справі №2а-2299/10/1670 від 14.09.2010.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 374 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Лохвицький спиртовий комбінат" - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 по справі № 2а-2299/10/1670 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді О.А. Спаскін Я.М. Макаренко