Справа № 140/7187/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2026-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 рокуЛьвівСправа № 140/7187/24 пров. № А/857/5553/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року (ухвалену головуючим суддею Ксензюк А.Я. у м. Луцьк) з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення у справі № 140/7187/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не здійснення перерахунку та виплати щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 12.08.2016 по 07.11.2017 з урахуванням в складі якої вона обраховується індексації грошового забезпечення; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячної додаткової винагороди за період з 12.08.2016 по 07.11.2017 з урахуванням в складі якої вона обраховується індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 адміністративний позов задоволений: визнано протиправними бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової з 12.08.2016 по 07.11.2017 з урахуванням в складі грошового забезпеченні, з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 12.08.2016 по 07.11.2017 з урахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

22.12.2025 представником позивача Масюком П.М. подано заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення, в якій просить встановити новий спосіб виконання судового рішення, а саме стягнути з військової частини НОМЕР_1 за кодом економічної класифікації видатків (КЕКВ) 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» на користь ОСОБА_1 нараховане та невиплачене грошове забезпечення в загальній сумі - 29731,06 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 12.01.2026 у задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, відмовлено.

Приймаючи оскаржену ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що способом відновлення порушеного права позивача у цій справі судом обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а стягнення конкретних сум додаткового грошового забезпечення не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, суд приходить до висновку про неможливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, який просить позивач, адже запропонований останнім спосіб виконання судового рішення фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення у справі №140/7187/24.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про зміну порядку та способу виконання рішення суду в адміністративній справі.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що в матеріалах справи 140/7187/24 відсутні докази того, що відповідач виплатив позивачу вказану суму згідно проведених ним перерахунків грошового забезпечення (твердження відповідача про можливу виплату грошового забезпечення позивачу в невідомому майбутньому, за умови виділення йому коштів третьою стороною, яка не була учасником судового спору), не мають жодного юридичного значення. Судові рішення у справі №140/7187/24 не виконуються, та продовжуються не виконувати без обмежень, що і є доказом не виконання судових рішень, що свідчить, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю були відсутні, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами згідно вимог 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з частиною 3 статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом.

Тому суд, за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду або ж відмовити у задоволенні відповідних вимог, не змінюючи при цьому його змісту.

Як слідує з матеріалів справи, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 у даній справі зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 12.08.2016 по 07.11.2017 з урахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Варто зазначити, що поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.

Судом встановлено, що з 27.12.2024 Волинським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист №18968/2024р., яким зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 12.08.2016 по 07.11.2017 з урахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

14.02.2025 відкрито виконавче провадження за №77198653 щодо виконання виконавчого листа №18968/2024.

Ухвалою від 08.09.2025 судом було задоволено заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 протягом 30 днів з дня набрання цією ухвалою суду законної сили подати до Волинського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2025 у справі №140/7187/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 07.10.2025 відмовлено у прийнятті звіту Військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року у справі №140/7187/24 та встановлено Військовій частині НОМЕР_1 новий строк - два місяці з дня вручення цієї ухвали для подання звіту про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 у справі №140/7187/24, який має відповідати вимогам, встановленим частинами другою, третьою статті 382-2 Кодексу адміністративного судочинства України, а у разі невиконання рішення суду - надання повних відомостей про керівника Військової частини НОМЕР_1 , відповідального за виконання рішення суду (прізвище, ім`я, по батькові, посада, РНОКПП).

10.12.2025 судом було повторно відмовлено у прийнятті звіту та встановлено відповідачу новий строк для подання до суду звіту про повне виконання рішення.

Як вбачається із наданої довідки-розрахунком від 25.06.2025 відповідачем на виконання рішення суду підлягає виплаті позивачу заборгованість в сумі 29731 грн.

Також суду не надано доказів того, що відповідач у справі, який є боржником, відмовляється виплачувати позивачу вказану суму.

Суд першої інстанції правильно зауважив, що військова частина фінансується виключно з державного бюджету, і в умовах повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію нашої держави, спричинення безпрецедентно значних збитків державі та виснаженість державного бюджету, у військової частини відсутня фактична можливість впливати на терміновість виділення бюджетних коштів для виконання рішення суду.

Суд зазначає, що сторонами не наведено конкретних обставини, що унеможливлюють виконання судового рішення у справі №140/7187/24, не вказано, які обставини ускладнюють виконання рішення суду.

При цьому суд зазначає, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії щодо нарахування та виплати належних грошових коштів по суті стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень певного розміру грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.

Резолютивна частина рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 в адміністративній справі №140/7187/24 має зобов`язальний характер, проте судом при розгляді вказаної справи не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів і, як наслідок, не перевірялася правильність нарахування заборгованості по додатковій винагороді позивача.

Колегія суддів зазначає, що зміна способу і порядку виконання рішення суду на стягнення нарахованих сум, є по суті зміною рішення, його доповненням. Стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 29731,06 грн або іншій сумі є новими позовними вимогами позивача, які не переглянуті судом першої інстанції.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

У справі №21-506а14 Верховний Суд України у постанові від 24.11.2014 дійшов висновку, що зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Подібної позиції й дотримується Верховний Суд, зокрема у постановах від 16.07.2020 року у справі №130/2176/17, від 07.03.2018 у справі № 456/953/15-а, від 11.11.2020 у справі №817/628/15, від 17.02.2021 у справі №295/16238/14-а, від 17.02.2021 у справі № 295/16238/14-а, від 24.07.2023 у справі №420/6671/18.

Одночасно колегія суддів зауважує на незастосовності до спірних правовідносин приписів абз. 2 ч. 3 ст. 378 КАС України, за якою невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Колегія суддів зауважує, що індексації грошового забезпечення не віднесена до пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує, що право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати заборгованості по індексації грошового забезпечення не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. У той же час, у спірних відносинах йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. Суд наголошує, що зміна способу і порядку виконання рішення суду у такому випадку не захищає право позивача на отримання сум заборгованості, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

З огляду на вказане вище, колегія суддів вважає, що встановлені у цій справі обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту встановлення порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України.

Беручи до уваги викладене вище, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення, що правомірно враховано судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення у справі № 140/7187/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула