Справа № 160/3969/26
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2026-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2026 рокуСправа №160/3969/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою Дніпровської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить: визнати протиправною та скасувати постанову про накладання штрафу від 09.02.2026 року № 76804124, прийняту головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дрижирук Ольгою Олександрівною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку ст.287 КАС України. Зобов`язано відповідача надати до суду завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження № 76804124.
До суду від відповідача надійшли копії витребуваних матеріалів виконавчого провадження № 76804124.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Зобов`язано Дніпровську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 29.05.2023 року №36/1060 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню гаража по просп. Мануйлівському, 77 Г із прийняттям відповідного владного рішення.
Оскаржуваною постановою державного виконавця від 09.02.2026 року у виконавчому провадженні №76804124 за невиконання боржником рішення суду в повному обсязі накладено на боржника - Дніпровську міську раду штраф на користь держави у розмірі 5 100 грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини, пов`язані із примусовим виконанням рішення суду, які регулюються нормами Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII.
Відповідно до ст.1. Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За п.6 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Частиною 1 ст.5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно із положеннями ч.1-3 ст.63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Відповідно до ч.1 ст.75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
За правовим висновком Верховного Суду у постанові від 20.05.2021 у справі №420/5465/18 застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.12.2024 р. № 76804124 Дніпровська міська рада повідомила головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ольгу Дрижирук про розгляд вищезазначеної справи Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська та зазначила, що у разі задоволення позову Дніпровська міська рада матиме змогу звернутися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки підстава для надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відпаде.
Таким чином, Дніпровська міська рада просила відкласти проведення виконавчих дій до розгляду по суті позовної заяви Дніпровської міської ради у справі №199/8301/23.
Цим листом Дніпровська міська рада знову зазначила, що вимогами виконавчого листа, що перебуває на примусовому виконанні передбачено надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню нерухомого майна, право власності на яке припинено вищевказаним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська.
Крім того цим рішенням зобов`язано ОСОБА_1 (стягувача у виконавчому провадженні № 76804124), знести самочинно побудований об`єкт нерухомості, тим самим усунути перешкоди Дніпровській міській раді у користуванні земельною ділянкою щодо якої було видано виконавчий документ та відкрито виконавче провадження з його примусового виконання.
Тобто, Дніпровська міська рада матиме можливість звернутися до суду, що видав виконавчий документ із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Звертаючись до державного виконавця Дніпровська міська рада вдруге просила врахувати зазначену інформацію та відкласти проведення виконавчих дій.
Також, Дніпровська міська рада додатково направила заяву від 05.03.2025 до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ольги Дрижирук із проханням врахувати зазначену вище інформацію при здійсненні виконавчих дій.
Натомість 20.03.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дрижирук Ольгою Олександрівною, при примусовому виконанні, була винесена постанова про накладення штрафу на Дніпровську міську раду у розмірі 5 100 грн.
Не погодившись з постановою про накладення штрафу, Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 у справі №160/9986/25 позовну заяву Дніпровської міської ради до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови - задоволено.

Після цього до Дніпровської міської ради надійшла вимога головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.10.2025 ВП № 76804124 щодо того, чи було Дніпровською міською радою здійснено звернення до Дніпровського окружного адміністративного суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

17.10.2025 Дніпровська міська рада повідомила державного виконавця про звернення до суду, що видав виконавчий документ, із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

16.01.2026 до Дніпровської міської ради надійшла вимога головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.10.2025 ВП № 76804124 щодо повідомлення про всі вжиті заходи, які було вчинено боржником з наданням до відділу додаткових документів, підтверджуючих виконання вимог зазначеного виконавчого листа.

28.01.2026 Дніпровська міська рада повідомила державного виконавця про те, що у зв`язку з набранням чинності рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2025 року від 13.05.2024 у справі № 199/8301/23 підстави для надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відсутні, оскільки право власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований на спірній земельній ділянці за стягувачем у виконавчому провадженні № 76804124 підлягає припиненню, а самочинно побудований об`єкт нерухомості підлягає демонтажу.

Проте, спірною постановою від 09.02.2026, головним державним Дрижирук О.О., за невиконання рішення суду, на Дніпровську міську раду накладено штраф у розмірі 5 100 грн.

Так, підставою для винесення постанови про накладення штрафу 09.02.2026 року стало те, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 у адміністративній справі № 160/10254/24 та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.01.2026 у справі № 160/10254/24 вимоги Дніпровської міської ради щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення. Тобто, вимоги виконавчого листа, виданого 16.12.2024 Дніпропетровським окружним адміністративним судом по справі № 160/10254/24 (який і перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень) станом на 09.02.2026 є чинними.

З листа боржника, який надійшов до відділу 27.01.2026 вбачається, що рішення суду не виконане. Тобто, Дніпровською міською радою на свій розсуд трактується виконання рішення суду, а не виконується резолютивна частина виконавчого документа.

В постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 13.01.2026 у справі №160/10254/24 зазначено, що у цій справі звертаючись до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник вказав, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2025 у справі №199/8301/23 задоволено позов Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про "Усунути перешкоди Дніпровській міській раді у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 провести демонтаж самочинно побудованого об`єкту гаражу, загальною площею 98,7 кв.м; припинити право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме гараж, загальною площею 98,7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на нього (реєстраційний номер ОНМ 101) із закриттям розділу".

Натомість суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду у справі № 160/10254/24 мало бути виконане після набрання законної сили, проте відповідач не забезпечив повторний розгляд клопотання ОСОБА_1 від 29.05.2023 № 36/1060 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню гаража по просп. Мануйлівському, 77 Г із прийняттям відповідного владного рішення.

Колегія суддів зауважує, що виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.ст.129, 129-1 Конституції України, ст.ст.2, 14, 370 КАС України та ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", і обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви повністю з викладених вище підстав.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262, 287 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовної заяви Дніпровської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.272 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ч.6 ст.287 КАС України.

Суддя К.С. Кучма