Справа № 320/19738/26
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2026-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

12 травня 2026 року 320/19738/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши в місті Києві заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України ,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 із позовом до Державної міграційної служби України у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ДМС від 08.04.2026 №8.1-4052/2-26 про відмову у продовженні строку перебування;

- визнати протиправним та скасувати рішення ДМС України від 06.05.2026 №Н-3615-26/8.1/2525-26.

Разом із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом шляхом зупинення дії рішення ДМС від 08.04.2026 №8.1-4052/2-26 та рішення ДМС України від 06.05.2026 №Н-3615- 26/8.1/2525-26 до набрання законної сили рішенням суду у цій справі та зборони Державній міграційній службі України та її територіальним органам вчиняти будь-які дії щодо мого примусового повернення або видворення за межі території України до закінчення судового розгляду.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує загроза примусового повернення або депортації позивача до закінчення розгляду справи в суді.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 КАС України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Для задоволення судом заяви про забезпечення адміністративного позову завнику необхідно довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного з наслідків, передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника має бути очевидною.

Суд наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд не може давати оцінку правомірності/протиправності оскаржуваним рішенням, оскільки встановлення очевидності ознак їх протиправності без розгляду справи по суті, є неприпустимим, адже саме під час розгляду спору по суті, учасниками справи надаються відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції, забезпечується принципи змагальності та рівності учасників справи.

Так, у разі забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення, суд фактично надасть правову оцінку їх правомірності до розгляду справи по суті, що у свою чергу не відповідає завданням адміністративного судочинства.

Крім того, пунктом 5 частини 3 статті 151 КАС України визначено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

У даній справі позивач оскаржує рішення відповідача про відмову у продовженні строку перебування в України, а не рішення щодо примусового повернення або видворення за межі території України.

Жодних доказів на підтвердження наявності у відповідача намірів, або вжиття ним дій щодо видворення, примусового повернення тощо позивача до суду надано не було.

Суд наголошує, що у разі прийняття відповідачем рішення про видворення чи повернення позивача, останній не обмежений правом на оскарження вказаних рішень в адміністративному чи судовому порядку.

Верховний Суд у постанові від 07.04.2023 року (справа №140/17441/20) зазначив, що заходи забезпечення мають вживатися лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватися поважними підставами й підтверджуватися належними доказами.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення даного позову, відтак, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Терлецька О.О.