Справа № 240/14491/24
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2026-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 травня 2026 року

м. Київ

справа №240/14491/24

адміністративне провадження № К/990/19486/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Мацедонської В.Е., Смоковича М.І.,

перевірив касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі №240/14491/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просив:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1, які полягають у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (у первинній редакції), пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII при обчисленні, починаючи з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року Законом України від 14 листопада 2019 року №294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01 січня 2020 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 перерахувати, починаючи з 29 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно, розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, додаткові та одноразові види грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2020 року в розмірі 2102,00 гривень;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1, які полягають у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (у первинній редакції), пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII при обчисленні, починаючи з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року Законом України від 15 грудня 2020 року №1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01 січня 2021 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 перерахувати, починаючи з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року включно, розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, додаткові та одноразові види грошового забезпечення, в тому числі одноразову грошову допомогу у разі звільнення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2021 року в розмірі 2270,00 гривень;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1, які полягають у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (у первинній редакції), пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII при обчисленні, починаючи з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 2 грудня 2021 року №1928-IX на 01 січня 2022 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 перерахувати, починаючи з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року включно, розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, додаткові та одноразові види грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2022 року в розмірі 2481,00 гривень;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1, які полягають у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (у первинній редакції), пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII при обчисленні, починаючи з 01 січня 2023 року по 20 травня 2023 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року №2710-ІХ на 01 січня 2023 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 перерахувати, починаючи з 01 січня 2023 року по 20 травня 2023 року включно, розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, додаткові та одноразові види грошового забезпечення, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2023 року в розмірі 2684,00 гривень;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 виплатити, недоплачені протягом 2020 - 2023 років суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, за період з 29 січня 2020 року по 20 травня 2023 року включно;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за період з 29 січня 2020 року по дату виплати заборгованих коштів.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розрахунку та виплати ОСОБА_1 з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення, належної грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, Законом України від 14 листопада 2019 року №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік", Законом України від 15 грудня 2020 року №1082-IX "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Законом України від 19 листопада 2021 року №1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та Законом України від 03 листопада 2022 року №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік".

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, Законом України від 14 листопада 2019 року №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік", Законом України від 15 грудня 2020 року №1082-IX "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Законом України від 19 листопада 2021 року №1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та Законом України від 03 листопада 2022 року №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік", на відповідний тарифний коефіцієнт, а також провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму недоплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати за період з 29 січня 2020 року по день фактичної виплати таких сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідачем подано до суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року залишено без руху.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою зазначені ІНФОРМАЦІЯ_1 у клопотанні, відмовлено в задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року, апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року залишено без руху.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалами Верховного Суду від 05 березня 2026 року, від 16 березня 2026 року та від 22 квітня 2026 року касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі №240/14491/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - повернуто особі, яка її подала.

29 квітня 2026 року до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" вчетверте надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року у справі №380/25746/24. Скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

У силу пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.

Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

З матеріалів касаційного оскарження встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року позов задоволено частково.

На зазначене рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_1 подано апеляційну скаргу.

Встановивши невідповідність апеляційної скарги вимогам статті 296 КАС України, Сьомим апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 16 жовтня 2025 року залишено апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 без руху. При цьому особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано в строк протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху усунути недоліки апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що копію ухвали суду від 16 жовтня 2025 року апелянтом отримано 16 жовтня 2025 року через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою суду від 23 жовтня 2025 року.

Тобто останнім днем строку, що встановлений судом на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, є 21 жовтня2025 року.

Станом на 03 листопада 2025 року вимоги ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом не виконані, заяв (клопотань) на виконання ухвали апелянтом не надано, ні через канцелярію суду, ні поштовим зв`язком.

Згідно з частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Скаржник повторно звернувся до суду із апеляційною скаргою.

Крім того, апелянтом було подано клопотання про поновлення строку звернення до суду з апеляційною скаргою.

Встановивши невідповідність апеляційної скарги вимогам статті 295 КАС України, Сьомим апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 24 грудня 2025 року, залишено апеляційну скаргу без руху, відмовлено в задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року.

Визнано неповажними причини пропуску ІНФОРМАЦІЯ_1 строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року.

Залишено апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 без руху. При цьому, особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано в строк протягом десяти днів з дня отримання вказаної ухвали звернутись до суду з заявою про поновлення строку і вказати інші поважні причини для поновлення строку.

На виконання вказаної ухвали від апелянта надійшла заява про поновлення строку подання апеляційної скарги на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року, яка жодних доводів в підтвердження наявності поважних причин, які об`єктивно перешкоджали відповідачу вчасно подати апеляційну скаргу зазначене клопотання не містить.

З цього приводу, суд апеляційної інстанції повторно наголосив, що в розрізі розгляду питання про поновлення процесуальних строків, слід звернути увагу на те, що особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні статей 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що наведені нею обставини дійсно перешкоджали їй вчасно скористатись наданим їй правом звернення до суду апеляційної інстанції.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Згідно з частиною 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до пункту 6 частини 5 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Суд апеляційної інстанції, надавши оцінку доводам апелянта, відзначає, що вказаним обставинам вже була надана оцінка судом при розгляді попереднього клопотання, яке за результатами його розгляду залишено без задоволення, а вказані в ньому підстави пропуску процесуального строку визнані судом неповажними.

В даному випадку, суд вкотре зауважує, що неможливість вчинити певні процесуальні дії підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. Однак, доказів такої неможливості скаржником не надано, як і не підтверджено відсутності можливості звернутись до суду з апеляційною скаргою у встановлені процесуальним законом строки.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апелянтом не доведено наявності обставин, що перешкоджали йому звернутись до суду в межах строку, визначеного статтею 295 КАС України та становили об`єктивно непереборні перешкоди, які пов`язані з дійсними істотними труднощами у реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення, причини пропуску строку апеляційного оскарження зазначені у вказаному клопотанні не є поважними, а тому суд не знаходить підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважив, що невмотивоване задоволення клопотання апелянта про поновлення пропущеного строку звернення з апеляційною скаргою до суду утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших суб`єктів звернення за судовим захистом та порушить принцип рівності сторін у адміністративному судочинстві.

Згідно з частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За результатом розгляду повторно поданої апеляційної скарги, відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовив у відкритті апеляційного провадження у справі у зв`язку з тим, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції формально підійшов до оцінки наведених ним причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не надав належної оцінки поданому клопотанню про поновлення строку та фактично не здійснив аналізу конкретних обставин справи. Також скаржник вказує на неправильне застосування статті 299 КАС України, порушення принципу пропорційності та фактичне позбавлення його права на апеляційний перегляд судового рішення.

Водночас колегія суддів відхиляє наведені доводи скаржника, оскільки суд апеляційної інстанції надав оцінку заявленим підставам для поновлення строку на апеляційне оскарження та дійшов висновку про їх неповажність з огляду на відсутність належних доказів існування об`єктивних і непереборних обставин, які б унеможливили своєчасне подання апеляційної скарги. При цьому самі лише посилання скаржника на формальний підхід суду та порушення права на апеляційний перегляд не спростовують висновків суду апеляційної інстанції щодо недотримання вимог процесуального закону та не свідчать про неправильне застосування статті 299 КАС України.

Отже, скаржник у касаційній скарзі не спростовує висновки суду апеляційної інстанції щодо пропуску строку на подання повторної апеляційної скарги або наявності поважних причин для пропуску строку на апеляційне оскарження.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, правильно застосував норми процесуального права (статтю 299 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі №240/14491/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.Е. Мацедонська

М.І. Смокович