Справа № 500/1737/26
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2026-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

Справа № 500/1737/26

08 травня 2026 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., вирішуючи у порядку письмового провадження питання про залишення без розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ОА "МАКСИМА" до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду через представника адвоката Мартинюка Тараса Богдановича надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ОА "МАКСИМА" до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії ГУ ДПС у Тернопільській області від 05.11.2025 року № 13420107/46117515, від 05.11.2025 року № 13420108/46117515, від 05.11.2025 року № 13420099/46117515, від 05.11.2025 року № 13420100/46117515, від 05.11.2025 року № 13420093/46117515, від 05.11.2025 року № 13420101/46117515, від 05.11.2025 року № 13420110/46117515, від 05.11.2025 року № 13420095/46117515, від 05.11.2025 року № 13420103/46117515, від 05.11.2025 року № 13420097/46117515, від 05.11.2025 року № 13420098/46117515, від 05.11.2025 року № 13420102/46117515, від 05.11.2025 року № 13420096/46117515, від 05.11.2025 року № 13420104/46117515, від 05.11.2025 року № 13420105/46117515, від 05.11.2025 року № 13420106/46117515, від 05.11.2025 року № 13420109/46117515, від 05.11.2025 року № 13420094/46117515;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 19.09.2025 року № 4, від 16.09.2025 року № 2, від 23.09.2025 року № 5, від 30.09.2025 року № 18, від 25.09.2025 року № 7, від 30.09.2025 року № 17, від 30.09.2025 року № 11, від 30.09.2025 року № 13, від 29.09.2025 року № 9, від 30.09.2025 року № 22, від 26.09.2025 року № 8, від 30.09.2025 року № 14, від 24.09.2025 року № 6, від 16.09.2025 року № 1, від 30.09.2025 року № 10, від 30.09.2025 року № 12, від 30.09.2025 року № 16, від 30.09.2025 року № 15 на реєстрацію товариством з обмеженою відповідальністю ОА МАКСИМА.

Ухвалою суду від 30 березня 2026 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено відповідачу строк подання відзиву на позовну заяву. Зобов`язано відповідача надати суду разом із поданням відзиву докази, що стосуються предмету спору, у тому числі належним чином завірені копії всіх документів, що стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

13.04.2026 представником ГУ ДПС у Тернопільській області подано до суду заяву про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ОА "МАКСИМА" без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду. В обґрунтування вказаної заяви представник відповідача зазначає, що позивач скористався правом на досудове вирішення спору шляхом оскарження рішень про відмову у реєстрації податкових накладних до комісії центрального рівня. Рішення за результатами розгляду скарг, поданих в адміністративному порядку, отримані позивачем у період з 17 по 24 листопада 2025 року. З огляду на викладене відповідач вважає, що звертаючись до суду з позовом 23.03.2026 позивачем пропущено тримісячний строк, встановлений частиною четвертою статті 122 КАС України.

Ухвалою суду від 16 квітня 2026 року позовну заяву залишено без руху на підставі частини 13 статті 171 КАС України з наданням позивачу п`ятиденного строку для усунення недоліків шляхом подання суду заяви про поновлення строку звернення до суду із заявленими позовними вимогами із зазначенням підстав для поновлення строку звернення до суду та доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Залишаючи позовну заяву без руху суд вказав, що предметом спору є правомірність вісімнадцяти рішень комісії Головного управління ДПС у Тернопільській області від 05.11.2025 про відмову в реєстрації податкових накладних, які були оскаржені позивачем в адміністративному порядку шляхом подання скарг до вищестоящої комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. За результатами адміністративного оскарження вищевказаних рішень, ДПС України прийнято вісімнадцять рішень про залишення без задоволення скарг позивача, які надіслані останньому у період з 17 по 24 листопада 2025 року. Оскільки позивач скористався досудовим порядком вирішення спору, тому суд дійшов висновку про застосування тримісячного строку звернення до суду з цим позовом, встановленого частиною четвертою статті 122 КАС України.

Перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду суд зазначив, що тримісячний строк на звернення до суду із цим позовом починає обчислюватися:

для рішення №13420107/46117515 з 18.11.2025, тобто з наступного дня після отримання рішення за результатами розгляду скарги, і закінчується 18.02.2026, а саме у відповідне число останнього місяця цього строку;

для рішень № 13420109/46117515 та №13420094/46117515 з 19.11.2025, тобто з наступного дня після отримання рішення за результатами розгляду скарги, і закінчується 19.02.2026, а саме у відповідне число останнього місяця цього строку;

для рішень № 13420108/46117515, № 13420093/46117515 та № 13420098/46117515 з 20.11.2026, тобто з наступного дня після отримання рішення за результатами розгляду скарги, і закінчується 20.02.2026, а саме у відповідне число останнього місяця цього строку;

для рішень №13420099/46117515, №13420101/46117515, №13420110/46117515, №13420096/46117515, №13420104/46117515 та №13420105/46117515 з 21.11.2026, тобто з наступного дня після отримання рішення за результатами розгляду скарги, і закінчується 23.02.2026, а саме у перший робочий день після вихідного, на який припадає відповідне число останнього місяця цього строку;

для рішень №13420103/46117515, №13420097/46117515 та №13420106/46117515 - з 22.11.2026, тобто з наступного дня після отримання рішення за результатами розгляду скарги, і закінчується 23.02.2026, а саме у перший робочий день після вихідного, на який припадає відповідне число останнього місяця цього строку;

для рішень №13420100/46117515, №13420095/46117515 та №13420102/46117515 - з 25.11.2026, тобто з наступного дня після отримання рішення за результатами розгляду скарги, і закінчується 25.02.2026, а саме у відповідне число останнього місяця цього строку.

Оскільки позивач звернувся до суду із даним позовом 23.03.2026, тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду, проте не порушив питання про його поновлення, тому суд встановив спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із заявленими позовними вимогами із зазначенням підстав для поновлення строку звернення до суду та доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду.

22.04.2026 до суду надійшла заява представника позивача про поновлення строку звернення до суду, у якій зазначає, що причини пропуску вказаного строку пов`язані з обставинами безперервного перебування директора ТОВ «ОА «МАКСИМА» у службовому відрядженні у період з 31.01.2026 по 15.03.2026. При цьому представник позивача зауважує, що ТОВ «ОА «МАКСИМА» є новоствореним підприємством із незначною штатною чисельністю, а єдиною службовою особою, до повноважень якої входило прийняття рішення щодо оскарження рішень контролюючого органу є директор Кришталевський В.К. З огляду на факт перебування останнього у відрядженні, представник позивача вважає, що суб`єкт господарювання був об`єктивно позбавлений можливості звернення до суду. На підставі зазначеного адвокат Мартинюк Т.Б. просить суд визнати поважними причини пропуску ТОВ «ОА «МАКСИМА» строку звернення до суду з цим позовом та поновити такі строки, продовжити розгляд справи по суті.

29.04.2026 до суду надійшла заява Головного управління ДПС у Тернопільській області, у якій викладено заперечення щодо заяви сторони позивача про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що наведені представником позивача обставини не є поважними та такими, що об`єктивно перешкоджали можливості звернутись до суду з позовом у межах встановленого законом строку. Зокрема, представник відповідача вважає, що відрядження директора юридичної особи не є поважною причиною пропуску строку, оскільки вказане є внутрішньою організаційною обставиною роботи товариства, діяльність якого не може залежати від службового відрядження її керівника. Крім того, відповідач звертає увагу, що відрядження не охоплювало весь строк звернення до суду, а позивачем не наведено жодних обставин, які б перешкоджали йому в період до 31.01.2026 (початку відрядження) підготувати позовну заяву, укласти договір з адвокатом, видати довіреність або іншим чином організувати представництво товариства. Відповідач наголошує, що мала штатна чисельність товариства не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки організаційна структура юридичної особи, кількість працівників, відсутність штатного юриста, розподіл повноважень між посадовими особами та концентрація управлінських функцій у директора є внутрішнім питанням діяльності самого товариства. Відповідач вважає, що неналежна організація внутрішньої роботи товариства не може бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. З огляду на викладене, а також посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.09.2025 у справі №300/8564/24, відповідач просить визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду, наведені ТОВ «ОА МАКСИМА», відмовити у їх поновленні та залишити позовну заяву без розгляду.

07.05.2026 до суду надійшли додаткові пояснення представника ТОВ «ОА «МАКСИМА» адвоката Мартинюка Тараса Богдановича щодо поновлення строку звернення до суду. У вказаних поясненнях представник позивача зазначає, що згідно рішення засновника ТОВ «ОА МАКСИМА» №1 від 20 серпня 2025 року, засновником обрано одноосібний виконавчий орган Товариства директора, яким призначено Кришталовського Володимира Казимировича. Отже, єдиною особою, яка від імені товариства «ОА МАКСИМА» могла прийняти рішення щодо звернення до адміністративного суду, був саме директор Кришталовський В.К. З огляду на вказане представник позивача вважає, що відсутність директора внаслідок його перебування у відрядженні є обставиною, яка безпосередньо унеможливлювала звернення товариства з адміністративним позовом до суду. Також представник позивача зауважує, що вказана обставина виникла об`єктивно, відрядження директора було пов`язано з необхідністю виконання договору між ТОВ «ОА МАКСИМА» та ТОВ «ВЕС СОЛОБКІВЦІ» від 25 січня 2026 року, згідно якого ТОВ «ОА МАКСИМА» було зобов`язане виконати комплекс спеціалізованих робіт технічного, інженерного та налагоджувального характеру.

Окремо представник позивача звертає увагу суду, що після прибуття з відрядження керівником товариства негайно вжито усіх заходів щодо звернення до суду та невідкладно подано адміністративний позов у даній справі.

Крім того, представник позивача вказує, що у даному випадку єдиним способом захистити права ТОВ «ОА МАКСИМА» від протиправних рішень органу ДПС щодо відмови в реєстрації податкових накладних є саме оскарження таких протиправних рішень у судовому порядку. Відмова суду у розгляді такої справи позбавить товариство можливості поновити свої законні права та виконати обов`язок, передбачений ст. 201 Податкового кодексу України щодо реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

З огляду на викладене представник ТОВ «ОА МАКСИМА» просить задовольнити заяву товариства про поновлення строку на звернення до адміністративного суду.

Суд зазначає, що питання про поновлення строку звернення до суду у даній справі вирішено з урахуванням строку перебування головуючого судді у відпустці, у порядку черговості.

Вирішуючи питання поважності наведених представником позивача причин пропуску строку звернення до адміністративного суду із заявленими позовними вимогами суд зазначає, що відповідно до абзацу 1 частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах. Водночас, за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено скорочений строк звернення до суду.

Так, відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Згідно змісту позовних вимог та підстав позову, у межах даної судової справи позивач оскаржує 18 (вісімнадцять) рішень комісії Головного управління ДПС у Тернопільській області від 05.11.2025 про відмову в реєстрації податкових накладних, а саме:

№ 13420107/46117515 про відмову в реєстрації податкової накладної № 4 від 19.09.2025;

№ 13420108/46117515 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 16.09.2025;

№ 13420099/46117515 про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 23.09.2025;

№ 13420100/46117515 про відмову в реєстрації податкової накладної № 18 від 30.09.2025;

№ 13420093/46117515 про відмову в реєстрації податкової накладної № 7 від 25.09.2025;

№ 13420101/46117515 про відмову в реєстрації податкової накладної № 17 від 30.09.2025;

№ 13420110/46117515 про відмову в реєстрації податкової накладної № 11 від 30.09.2025;

№ 13420095/46117515 про відмову в реєстрації податкової накладної № 13 від 30.09.2025;

№ 13420103/46117515 про відмову в реєстрації податкової накладної № 9 від 29.09.2025;

№ 13420097/46117515 про відмову в реєстрації податкової накладної № 22 від 30.09.2025;

№ 13420098/46117515 про відмову в реєстрації податкової накладної № 8 від 26.09.2025;

№ 13420102/46117515 про відмову в реєстрації податкової накладної № 14 від 30.09.2025;

№ 13420096/46117515 про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 24.09.2025;

№ 13420104/46117515 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 16.09.2025;

№ 13420105/46117515 про відмову в реєстрації податкової накладної № 10 від 30.09.2025;

№ 13420106/46117515 про відмову в реєстрації податкової накладної № 12 від 30.09.2025;

№ 13420109/46117515 про відмову в реєстрації податкової накладної № 16 від 30.09.2025;

№13420094/46117515 про відмову в реєстрації податкової накладної № 15 від 30.09.2025;

У межах даної судової справи судом встановлено, що позивач скористався правом досудового врегулювання спору та оскаржив вказані рішення регіональної комісії до вищестоящої комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За результатами адміністративного оскарження вищевказаних рішень, ДПС України прийнято вісімнадцять рішень про залишення без задоволення скарг позивача, а рішень регіональної комісії про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних - без змін, а саме:

№ 44040/46117515/2 від 20.11.2025 щодо податкової накладної № 1 від 16.09.2025;

№ 43774/46117515/2 від 19.11.2025 щодо податкової накладної № 2 від 16.09.2025;

№ 43504/46117515/2 від 17.11.2025 щодо податкової накладної № 4 від 19.09.2025;

№ 44036/46117515/2 від 20.11.2025 щодо податкової накладної № 5 від 23.09.2025;

№ 43971/46117515/2 від 20.11.2025 щодо податкової накладної № 6 від 24.09.2025;

№ 43780/46117515/2 від 19.11.2025 щодо податкової накладної № 7 від 25.09.2025;

№ 43775/46117515/2 від 19.11.2025 щодо податкової накладної № 8 від 26.09.2025;

№ 44133/46117515/2 від 21.11.2025 щодо податкової накладної № 9 від 29.09.2025;

№ 44039/46117515/2 від 20.11.2025 щодо податкової накладної № 10 від 30.09.2025;

№ 44043/46117515/2 від 20.11.2025 щодо податкової накладної № 11 від 30.09.2025;

№ 44155/46117515/2 від 21.11.2025 щодо податкової накладної № 12 від 30.09.2025;

№ 44304/46117515/2 від 24.11.2025 щодо податкової накладної № 13 від 30.09.2025;

№ 44293/46117515/2 від 24.11.2025 щодо податкової накладної № 14 від 30.09.2025;

№ 43640/46117515/2 від 18.11.2025 щодо податкової накладної № 15 від 30.09.2025;

№ 43641/46117515/2 від 18.11.2025 щодо податкової накладної № 16 від 30.09.2025;

№ 43966/46117515/2 від 20.11.2025 щодо податкової накладної № 17 від 30.09.2025;

№ 44283/46117515/2 від 24.11.2025 щодо податкової накладної № 18 від 30.09.2025;

№ 44116/46117515/2 від 21.11.2025 щодо податкової накладної № 22 від 30.09.2025.

Згідно наданих представником відповідача квитанцій:

рішення № 43504/46117515/2 від 17.11.2025 отримано позивачем 17.11.2025;

рішення №43640/46117515/2 від 18.11.2025 та №43641/46117515/2 від 18.11.2025 отримані 18.11.2025;

рішення №43774/46117515/2 від 19.11.2025, №43780/46117515/2 від 19.11.2025 та №43775/46117515/2 від 19.11.2025 отримані 19.11.2025;

рішення №44036/46117515/2 від 20.11.2025, №44040/46117515/2 від 20.11.2025, №43971/46117515/2 від 20.11.2025, №44039/46117515/2 від 20.11.2025, №44043/46117515/2 від 20.11.2025 та №43966/46117515/2 від 20.11.2025 отримані 20.11.2025;

рішення №44133/46117515/2 від 21.11.2025, №44155/46117515/2 від 21.11.2025 та №44116/46117515/2 від 21.11.2025 отримані 21.11.2025;

рішення №44304/46117515/2 від 24.11.2025, №44293/46117515/2 від 24.11.2025 та №44283/46117515/2 від 24.11.2025 отримано 24.11.2025.

Відтак, в даному випадку застосовується тримісячний строк для звернення до суду, який обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу.

Відповідно до частини першої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку (частина третя статті 120 КАС України).

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина шоста статті 120 КАС України).

Отже, тримісячний строк на звернення до суду із цим позовом починає обчислюватися:

для рішення №13420107/46117515 з 18.11.2025, тобто з наступного дня після отримання рішення за результатами розгляду скарги, і закінчується 18.02.2026, а саме у відповідне число останнього місяця цього строку;

для рішень № 13420109/46117515 та №13420094/46117515 з 19.11.2025, тобто з наступного дня після отримання рішення за результатами розгляду скарги, і закінчується 19.02.2026, а саме у відповідне число останнього місяця цього строку;

для рішень № 13420108/46117515, № 13420093/46117515 та № 13420098/46117515 з 20.11.2026, тобто з наступного дня після отримання рішення за результатами розгляду скарги, і закінчується 20.02.2026, а саме у відповідне число останнього місяця цього строку;

для рішень №13420099/46117515, №13420101/46117515, №13420110/46117515, №13420096/46117515, №13420104/46117515 та №13420105/46117515 з 21.11.2026, тобто з наступного дня після отримання рішення за результатами розгляду скарги, і закінчується 23.02.2026, а саме у перший робочий день після вихідного, на який припадає відповідне число останнього місяця цього строку;

для рішень №13420103/46117515, №13420097/46117515 та №13420106/46117515 - з 22.11.2026, тобто з наступного дня після отримання рішення за результатами розгляду скарги, і закінчується 23.02.2026, а саме у перший робочий день після вихідного, на який припадає відповідне число останнього місяця цього строку;

для рішень №13420100/46117515, №13420095/46117515 та №13420102/46117515 - з 25.11.2026, тобто з наступного дня після отримання рішення за результатами розгляду скарги, і закінчується 25.02.2026, а саме у відповідне число останнього місяця цього строку.

Позивач звернувся до суду із даним позовом 23.03.2026 через систему «Електронний суд», тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду.

Згідно частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У заяві про поновлення строку звернення до суду з даним позовом представник позивача зазначає, що причиною пропуску такого строку став факт перебування директора ТОВ «ОА «МАКСИМА», як уповноваженої на прийняття управлінських рішень особи, у службовому відрядженні у період з 31.01.2026 по 15.03.2026.

На підтвердження вказаних обставин представником позивача подано до суду:

копію договору між ТОВ «ВЕС СОЛОБКІВЦІ» та ТОВ «ОА МАКСИМА» від 25.01.2026, за умовами якого виконавець ТОВ «ОА «МАКСИМА» зобов`язується за завданням замовника ТОВ «ВЕС СОЛОБКІВЦІ» власними силами та/або із залученням третіх осіб виконати комплекс спеціалізованих робіт технічного, інженерного та налагоджувального характеру, пов`язаних із монтажем, налаштуванням, модернізацією, діагностикою та введенням в експлуатацію обладнання;

копії наказів директора ТОВ «ОА «МАКСИМА» від 28.01.2026 №10/1-к «Про службове відрядження директора» та від 26.02.2026 №11/1-к «Про продовження терміну відрядження директора», згідно яких директор Кришталовський В.К. вибув у відрядження на об`єкт ТОВ «ВЕС СОЛОБКІВЦІ» з метою організації та технічного контролю за проведенням монтажу електротехнічного обладнання, будівництвом споруд електропостачання та координації роботи монтажних бригад на об`єкті ТОВ «ВЕС СОЛОБКІВЦІ» (місцезнаходження: Хмельницька область, с. Солобківці) з 01 лютого 2026, де перебував до 15 березня 2026 року;

копію посвідчення про відрядження, згідно якого директор ТОВ «ОА «МАКСИМА» Кришталовський В.К. вибув у відрядження 01.02.2026 і прибув до місця постійної роботи 15.03.2026;

копію рішення Кришталовського В.К., як одноосібного засновника, про створення ТОВ «ОА «МАКСИМА» №1 від 20.08.2025;

модельний статут ТОВ «ОА МАКСИМА», згідно пункту 36 якого директор є одноосібним виконавчим органом, який уповноважений діяти від імені товариства без довіреності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 січня 2023 року у справі №140/1770/19 зазначила, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як було зауважено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20 жовтня 2022 року у справі №9901/462/21 (провадження N 11-101заі22), згідно практикою ЄСЛП застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду (порушення статті 6 Конвенції).

Натомість, безпідставне поновлення таких строків може також свідчити про порушення принципу правової визначеності, як невід`ємної складової принципу верховенства права.

Оцінюючи наведені представником позивача обставини щодо пропуску строку звернення до суду з підстав перебування керівника підприємства у службовому відрядженні слід зауважити, що ТОВ "ОА "МАКСИМА" є юридичною особою, діяльність якої не може залежати від обставин службового відрядження її керівника, оскільки така відсутність повинна супроводжуватись наданням повноважень іншій особі на представництво інтересів такої юридичної особи, в тому числі і перед контролюючими та судовими органами.

Крім того, аналізуючи мотиви представника позивача, зазначені у поданій ним заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та додаткових поясненнях, суд зазначає, що початок перебігу тримісячного строку звернення до суду з позовом (у відповідній частині позовних вимог) у даній справі розпочався 18.11.2025 та тривав до 25.02.2026. Натомість обставини, на які посилається представник позивача та з якими пов`язує поважність причин пропуску строку звернення до суду (відрядження директора), виникли лише з 01.02.2026.

При цьому обставин, які перешкоджали у реалізації права на звернення до суду у період з 18.11.2025 по 31.01.2026 (протягом двох з половиною з трьох місяців встановленого законом строку) представником позивача не наведено.

Також, будучи достеменно обізнаним про наявність оскаржуваних рішень та наявність рішень ДПС України про відмову у задоволенні скарг на рішення територіального податкового органу, позивач не надав жодних доказів, які б свідчили, що впродовж усього терміну перебування директора позивача у службовому відрядженні також існували непереборні об`єктивні обставини, за яких призначення на вказаний період уповноваженої особи на представництво інтересів ТОВ «ОА «МАКСИМА», або звернення до суду з цим позовом у межах установленого строку було об`єктивно неможливим.

Аналогічний підхід до надання правової оцінки тотожним підставам пропуску строку звернення до суду викладено у постанові Верховного Суду від 29.09.2025 у справі №300/8564/24.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 16 травня 2024 року у справі №340/7858/23 указував на те, що зупинення роботи підприємства (простій) та перебування директора у відпустці за власним рішенням позивача є суб`єктивними обставинами та не доводять існування об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення позивача та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами/труднощами для своєчасного звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений законом строк або у максимально короткий термін після закінчення цього строку.

Згідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз наведеної норми свідчить, що врахування висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, є імперативним обов`язком, а не правом суду.

З огляду на викладене, наведені вище висновки суду касаційної інстанції, викладені у постановах від 29.09.2025 у справі №300/8564/24, від 16 травня 2024 року у справі №340/7858/23, щодо застосування положень статті 121 КАС України при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з підстав тимчасової відсутності (відрядження, відпустки) керівника юридичної особи, не можуть бути залишені судом поза увагою.

Посилання представника позивача на невеликий штат ТОВ «ОА «МАКСИМА» суд також оцінює критично, оскільки організаційна структура юридичної особи, кількість працівників, відсутність штатного юриста, розподіл повноважень між посадовими особами та концентрація управлінських функцій у директора є внутрішніми питаннями діяльності самого товариства та не може вважатись поважною причиною пропуску процесуальних строків.

В контексті з наведеними обставинами суд зазначає, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання верховенства права, а точніше, одного з його елементів - правової визначеності.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Оцінюючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод для звернення до суду протягом встановленого законом строку, а наведені представником позивача обставини носять суб`єктивний характер, а отже не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду, тому підстави для поновлення строку, вказані представником позивача у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Інших обґрунтованих підстав щодо пропуску строку звернення до суду з підтверджуючими доказами та необхідності поновлення останнього позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так, частиною першою зазначеної статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. (частина третя статті 123 КАС України).

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 171 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Таким чином, оскільки наведені в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду обставини пропуску строку звернення до суду не є поважними, інших підстав, підтверджених доказами, для поновлення строку судом не встановлено, і вказані обставини були виявлені судом після відкриття провадження у справі, тому позовну заяву слід залишити без розгляду.

Одночасно суд зауважує, що позивач не позбавлений права на повторне звернення до суду з цим позовом, зазначивши інші причини для поновлення строку звернення до суду, ніж ті, що були визнані судом неповажними.

Керуючись статтями 120, 122, 123, 171, 241, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОА "МАКСИМА" до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без розгляду.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 08 травня 2026 року.

Головуючий суддя Мірінович У.А.