Справа № 420/11293/26
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 20.04.2026 року надійшов позов Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Семиразума Є.В., про стягнення виконавчого збору в сумі 34588,00 грн. від 08.04.2026 року, винесену у виконавчому провадженні ВП №80712521.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, до електронного кабінету системи «Електронний суд» 08.04.2026 в період з 16:40 до 17:41 год. та 09.04.2026 в 00:35 надійшли постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про: - відкриття виконавчого провадження від 08.04.2026 № 80712521; - стягнення виконавчого збору у розмірі 34588,00 грн від 08.04.2026 № 80712521; - про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 450,00 грн від 08.04.2026 № 80712521. Зазначені постанови винесені згідно з виконавчим документом виданим Одеським окружним адміністративним судом 01.04.2026 року у справі №420/10723/21. Відповідно до зазначеного виконавчого документу, Територіальне управління зобов`язане надати до фіскальних органів Звіти про нарахований та сплачений ЄСВ з вересня 2017 року відносно ОСОБА_1 . Ознайомившись зі змістом постанов державного виконавця за ВП80712521, Територіальне управління зазначає, що постанова про стягнення виконавчого збору в сумі 34588,00 грн. від 08.04.2026 року, є протиправною та такою, що не відповідає вимогам ст. 27 Закону Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII)

Як зазначено у позові, виконання рішення щодо зобов`язання вчинити певні дії щодо майна (коштів), боржником у якому є державний орган, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету за окремою бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом №4901-VI.

Позивач вказує, що оскільки у Територіального управління наявна окрема бюджетна програма для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів), то виконавчий збір на підставі п.3 ч.5 ст.27 Закону №1404-VІІІ у такому виконавчому провадженні з боржника не стягується. З огляду на зазначене, постанова про стягнення виконавчого збору в сумі 34588,00 грн. від 08.04.2026 року, що винесена в межах виконавчого провадження ВП №80712521 є протиправною та такою, що не відповідає вимогам ст. 27 Закону Закон України «Про виконавче провадження» та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 27.04.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі.

04.05.2026 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2025 у справі № 420/10723/21 задоволено заяву позивача про перегляд судового рішення за нововивленими обставинами за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (місцезнаходження: 65005, м. Одеса, вул. Бабеля, 2; ), Державної Судової Адміністрації України (місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Суворовського районного суду м. Одеси (місцезнаходження: вул. Чорноморського козацтва, 68, м. Одеса, 65003) про визнання протиправною бездіяльність щодо не проведення індексації доходів громадян на винагороду присяжної та зобов`язання вчинити певні дії та:

- рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10.12.2022 року у справі №420/10723/21 скасовано в частині відмови позовних вимог;

- ухвалено нове рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (місцезнаходження: 65005, м. Одеса, вул. Бабеля, 2; ), Державної Судової Адміністрації України (місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Суворовського районного суду м. Одеси (місцезнаходження: вул. Чорноморського козацтва, 68, м. Одеса, 65003) про визнання протиправною бездіяльність щодо не проведення індексації доходів громадян на винагороду присяжної та зобов`язання вчинити певні дії в частині відмови у задоволенні позовних вимог;

- позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (місцезнаходження: 65005, м. Одеса, вул. Бабеля, 2; ), Державної Судової Адміністрації України (місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Суворовського районного суду м. Одеси (місцезнаходження: вул. Чорноморського козацтва, 68, м. Одеса, 65003) про визнання протиправною бездіяльність щодо не проведення індексації доходів громадян на винагороду присяжної та зобов`язання вчинити певні дії в частині відмови у задоволенні позовних вимог задоволено;

- визнано відмову Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області подавати до пенсійного та фіскального органів Звітів про суми нарахованої винагороди та сум нарахованого і сплаченого ЄСВ застрахованої особи присяжної Суворовського районного суду м. Одеси Ярошик В.В. протиправною;

- зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області надати до фіскальних органів Звіти про нарахований та сплачений ЄСВ з вересня 2017 року відносно ОСОБА_1

01.04.2026 Одеським окружним адміністративним судом на вказане рішення видано виконавчий лист.

08.04.2026 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Семиразумом Євгенієм Володимировичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 80712521 з примусового виконання виконавчого листа № 420/10723/21, виданого 01.04.2026 року про зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області надати до фіскальних органів Звіти про нарахований та сплачений ЄСВ з вересня 2017 року відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до п.3 даної постанови виконавцем постановлено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 34588 гривня (UAH).

08.04.2026 року в рамках виконавчого провадження №80712521 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Семиразумом Євгенієм Володимировичем прийнято постанову про стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області виконавчого збору у розмірі: 34588,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з постановою від 08.04.2026 про стягнення виконавчого збору у розмірі 34588 грн., звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України Про виконавче провадження, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За приписами ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частинами 4, 8 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, по яким Законом встановлено певні особливості).

Згідно ч.4 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

З аналізу вказаних норм Закону вбачається, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Частиною 5 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий збір не стягується, зокрема, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (п.3).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач стверджує, що виконання рішення з примусового виконання якого відкрито виконавче провадження №80712521 здійснюється за рахунок коштів державного бюджету за окремою бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом №4901-VI, а отже, відповідно до п.3 ч.5 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом №1404-VIII, та особливості їх виконання встановлює Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року №4901-VI (далі Закон № 4901-VI).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №4901-VI Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону №4901-VI виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

В той же час, в рамках виконавчого провадження №80712521 здійснюється примусове виконання рішення суду саме про зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області надати до фіскальних органів Звіти про нарахований та сплачений ЄСВ з вересня 2017 року відносно ОСОБА_1 .

Тобто, в даному випадку виконання рішення суду щодо подання таких звітів не здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи відповідач не довів належними і допустимими доказами те, що позивачем були порушені приписи законодавства України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 205, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (вул. Дмитра Іванова, буд.2, м. Одеса, 65005).

Відповідач - Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Розумовська, буд. 37, м. Одеса, 65091, ).

Суддя О.А. Вовченко

.