Справа № 160/35656/25
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняПівоварова В.С.
представника позивача представника відповідача Бабій О.М. Циганок Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АДК" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду року прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням дати підготовчого засідання.
Отже, перевіркою встановлено факт відсутності використання товару («гвинти», «ДСП», «Поролон», «шурупи», «Деталі ППУ», «пружини» та інше) в господарській діяльності підприємства, що за даними бухгалтерського обліку списано у виробництво без документального підтвердження даних операцій у період квітень 2024 року квітень 2025 року на загальну суму 16659455,69 грн., сума ПДВ 3331891,14 грн. Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.
На підставі вищевикладеного, в порушення пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44 п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV (зі змінами та доповненнями) ТОВ «АДК» не нараховано податкові зобов`язання з ПДВ по ТМЦ, що використані не в господарській діяльності підприємства (виробничі запаси), на суму ПДВ 3331891,14 грн.
Також, до перевірки надано пояснення щодо встановлених розбіжностей: «… Відповідно до п. 6.14 облікової політики підприємства одиницею бухгалтерського обліку запасів визначено їх найменування. Це означає, що в обліку враховується саме модель виробу, а не конкретна модифікація (комплектація) готового виробу. Однак у виробництві кожен виріб отримує індивідуально розраховану калькуляцію собівартості, де визначено кількість і вартість усіх матеріалів, необхідних для виготовлення одиниці продукції, з урахуванням її комплектації та модифікації». Проте, ТОВ «АДК» до перевірки не надавались Акти понаднормового використання сировини, як визначено наказом ТОВ «АДК» №02/1 від 01.01.2024 Про порядок списання сировини/матеріалів у виробництво. Також до перевірки не надавались технологічні карти та карти крою, норми списання ТМЦ у процесі виробництва, інші документи обґрунтування розбіжностей витрат сировини і матеріалів на кожну одиницю продукції. Крім того, до перевірки не надано аналітичний облік за рахунком 23 «Виробництво» за статтями витрат і видами або групами продукції, що виробляється помісячно за перевіряємий період згідно з Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291 (зі змінами та доповненнями).
Таким чином, перевіркою встановлено що в порушення пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44 п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV платником занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 3 331 891,14 грн. та в порушення п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Кодексу не здійснено реєстрацією податкової накладної в ЄРПН, на загальну суму ПДВ 3331891,14 грн. Штрафні санкції за порушення строків реєстрації податкових накладних в ЄРПН визначаються згідно зі ст. 120-1.2 Кодексу.
Перевіркою достовірності визначення суми податкового зобов`язання (показника рядка 9 Декларацій з ПДВ) встановлено, що в порушення пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV ТОВ «АДК» занижено задекларовані податкові зобов`язання на суму ПДВ 3331891,14 грн.
Зважаючи на викладене, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вважає оспорювані податкові повідомлення-рішення правомірними, а позовні вимоги ТОВ АДК - безпідставними.
В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи викладені у відзиві на позов, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків
Товариство з обмеженою відповідальністю «АДК» є юридичною особою, платником ПДВ, перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області. Основний вид діяльності відповідно до КВЕД 31.09 - Виробництво інших меблів.
Перевірку проведено з відома директора ТОВ «АДК» Шулаєвої Олени Вікторівни та у присутності особи за довіреністю Лебідь Ганни Андріївни.
Отже підстава та процедура перевірки не є предметом даного спору.
За результатами перевірки складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АДК» №3950/04-36-07-06/32534155 від 10.09.2025 р.
В акті зазначено, що перевіркою ТОВ «АДК» встановлено порушення:
2. в порушення пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44 п.189.1 ст.189, п. 198.5 ст.198, абз. 6 п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України зайво відшкодованого на момент проведення перевірки за серпень 2024 року - 225000 грн., вересень 2024 року - 220567 грн., жовтень 2024 року - 231648 грн., листопад 2024 року - 332 464 грн., грудень 2024 року -231 599 грн., січень 2025 року - 319976 грн., березень 2025 року - 256753 грн.
3.в порушення пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44 п.189.1 ст.189, п. 198.5 ст. 198, абз. б п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України завищено задекларовану суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у податковій декларації з ПДВ за квітень 2025 року на 214 431 грн.;
Штрафні санкції за порушення строків реєстрації податкових накладних в ЄРПН визначаються згідно зі ст. 120-1.2 Кодексу.
6. порушення п. 85.2 ст. 85 ПКУ, надання до перевірки документів не в повному обсязі, за що передбачено накладення штрафу в розмірі 1020 гривень у відповідності до п.121.1 ст.121 ПКУ. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень;
На підставі вказаних висновків, ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято такі податкові повідомлення-рішення:
ТОВ «АДК» не погодилось з прийнятими податковими повідомленнями рішеннями, вважає їх такими, що прийняті без дотримання вимог податкового законодавства, а тому є неправомірними та такими, що підлягають скасуванню.
Вирішуючи справу по суті суд зазначає про таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI(далі -ПК України).
Підпунктами 16.1.2 і 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 вказаного Кодексу встановлено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до п.п. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 ПК України).
Згідно з пунктом 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Судом встановлено, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АДК», про що складено акт від 26.06.2025 №2847/04-36-07-06/32534155.
Позивач не погодився з висновками акту, про що надав заперечення.
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем було здійснено допуск посадових осіб до проведення перевірки. У межах проведених перевірок контролюючим органом платник фактично отримав наказ та направлення, а також брав участь у перевірці.
Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.
Пунктом 185.1. ст. 185 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Відповідно п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу)
Згідно ст. 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п. 44.3 п. 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.
Згідно з п.85.2 ст.85 Податкового кодексу, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Такими документами, у розумінні пп.16.1.5 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу, є документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.
Ведення бухгалтерського обліку, який є підставою для податкового обліку, регламентується Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІУ (зі змінами та доповненнями), Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88 (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за №168/704).
Згідно пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України до їх відсутності.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень;
первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.
Відповідно до ст. 2 наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» (далі наказ №88) встановлено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року N 318 (зі змінами та доповненнями), передбачає загальні принципи Групування витрат діяльності підприємства за статтями калькуляції та елементами витрат з поділом на виробничі витрати звичайні (передбачені нормами і технологією виробництва) та наднормативні виробничі витрати.
Наднормативними виробничими витратами вважається витрачання (використання) ресурсів на виробництво понад норми, нормативи, розцінки тощо, затверджені уповноваженим органом.
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про Бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємство забезпечує облік витрат діяльності за статтями та елементами затрат з поділом їх на витрати у межах норм і наднормативні.
Наднормативні витрати включаються до собівартості, якщо такі витрати не пов`язані з нестачами, псуванням, нетехнологічним використанням та порушенням правил зберігання, за рішенням уповноваженої особи (керівника) підприємства.
Як зазначалось вище, відповідно до статті 9 цього Закону підставою для відображення у бухгалтерському обліку фактів господарських операцій (витрачання ресурсів) є первинні документи, які повинні містити, зокрема, інформацію про зміст, нормоване і наднормативне (з поясненням обставин) витрачання (використання) ресурсів.
З наведених вище законодавчих приписів випливає, що первинні документи, які підтверджують дані бухгалтерського та податкового обліку платника податків, повинні бути достовірними, тобто відображати дійсний зміст господарських операцій, які впливають на визначення об`єкту оподаткування.
В іншому випадку, первинні документи, які не відображають реального руху активів, є недостовірними.
Так, у ході перевірки, результати якої викладено в акті перевірки від 26.06.2025 №2847/04 36-07-06/32534155, проведено аналіз наданих до перевірки первинних документів, а саме: состав продукції (норми витрат сировини), обороти по бухгалтерських рахунках 201, 23 та 25, та встановлено перевищення списання сировини у виробництво («гвинти», «ДСП», «Поролон», «шурупи», «Деталі ППУ», «пружини» та інше) по бухгалтерському обліку, ніж визначено составом (нормами) продукції, на загальну суму 16659455,69 грн (ПДВ 3331891,14 грн),
Відповідно до змісту акту перевірки №3950/04-36-07-06/32534155 від 10.09.2025 р, (стор. 28) зазначено, що «Перевіркою встановлено факт відсутності використання товару («гвинти», «ДСП», «Поролон», «шурупи», «Деталі ППУ», «пружини» та інше) в господарській діяльності підприємства, що за даними бухгалтерського обліку списано у виробництво без документального підтвердження даних операцій у період квітень 2024 року - квітень 2025 року на загальну суму 16659455,69 грн., сума ПДВ 3331891,14 грн.» Проте, підставою для визначення заниження податкових зобов`язань посадовими особами відповідача наведено таблицю на стор. 12-25 наступного змісту: «Проведеним аналізом составів продукції та попередніми калькуляціями вартості виробництва встановлено невідповідність сировини і матеріалів визначених «составом» та врахованих у «калькуляціях» наприклад продукція».
З метою виконання приписів п. 85.2 ст. 85 ПКУ ТОВ «АДК» надано до перевірки документи пов`язані з предметом перевірки, а саме з питань, що стали предметом оскарження: попередні калькуляції на кожну одиницю готової продукції у кількості 2118 шт, регістри бухгалтерського обліку по рахунках 201, 23,26 за кожен місяць, що підлягав перевірці, акти списання, наказ про списання сировини у виробництво. Про це свідчить особистий підпис посадових осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області на відповідях на запити, (стор. 12 акту перевірки).
Водночас, в акті зроблено посилання, що ТОВ «АДК» (код за ЄДРГІОУ 32534155), в порушення п.85.2 ПКУ, станом на 03.09.2025 року у відповідь на запити №2 від 28.08.2025 та №3 від 02.09.2025 не надано документи та пояснення за перевіряємий період з урахуванням періодів формування від`ємного значення з ПДВ (квітень 2024 - квітень 2025), а саме:
Документи щодо руху на підприємстві товарно-матеріальних цінностей (сировини, матеріалів, готової продукції, тари та відходів виробництва), документального оформлення їх руху (оприбуткування, переміщення, відвантаження та зберігання) та відображення в бухгалтерському обліку;
Технологічні карти та карти крою;
Норми списання ТМЦ у процесі виробництва (наданні послуг);
Аналітичний облік за рахунком 23 «Виробництво» за статтями витрат і видами або групами продукції, що виробляється помісячно за перевіряємий період;
«СОСТАВ ПРОДУКЦІЇ» по виготовленій продукції за перевіряємий період;
У зв`язку з чим складено акт про ненадання документів та пояснень до перевірки від 03.09.2025 №2395/04-36-07-06/32534155 який вручено особі за довіреністю Лебідь Ганні Андріївні.
Як встановлено в судовому засіданні, зазначено в акті перевірки (стор.12) про таке.
«Відповідно наказу ТОВ «АДК» №02/1 від 01.01.2024 Про порядок списання сировини/матеріалів у виробництво (мовою оригіналу):
«1. Встановити порядок списання сировини/матеріалів у виробництві:
1.1. Списання сировини/матеріалів здійснювати по факту виробництва готової продукції, з урахуванням кількості витраченої сировини/матеріалів та фактичного виходу продукції.
1.2. Визначити норми списання сировини/матеріалів у межах калькуляції виробничої собівартості одиниці продукції.
1.3. Списання сировини/матеріалів здійснювати, за попередньою калькуляцією, визначеною індивідуально для кожного виробу залежно від модифікації та комплектації моделі готової продукції.
1.4. відхилення від встановленого діапазону нормативного виходу готової продукції фіксувати в актах, затверджених комісією, із зазначенням причин (технологічні втрати, брак, якість сировини тощо).
2. Організація обліку списання сировини:
2.1. Бухгалтерський облік витрат сировини вести відповідно до:
П(С)БО 9 «Запаси», де визнання та оцінка запасів здійснюється за первісною вартістю;
П(С)БО 16 «Витрати», що регулює порядок обліку витрат виробництва, у тому числі прямих матеріальних витрат.
2.2. Списання сировини/матеріалів проводити на підставі:
Актів списання сировини/матеріалів за операційний цикл - місяць
2.3. Списання проводити на рахунок 23 «Виробництво» із подальшим оприбуткуванням на рахунок 26 «Готова продукція» за її фактичною кількістю.
3. Затвердити такі форми документів для обліку списання сировини:
3.1. Акт списання сировини/матеріалів - із зазначенням використаної списання сировини/матеріалів у кількісному та вартісному виразі.
3.2. Калькуляція виробничої собівартості одиниці продукції - із зазначенням нормативної кількості сировини/матеріалів на одиницю готової продукції.
3.3. Акт понаднормового використання сировини - для фіксації відхилення від встановленого діапазону нормативного виходу готової продукції...»
До перевірки надано Попередні калькуляції вартості виробництва продукції на кожну окрему одиницю продукції, щодо списання матеріалів на продукцію, яка має однакову назву та оприбуткована по рахунку 26 як одна номенклатурна позиція, але на виготовлення кожної окремої одиниці продукції в межах одного періоду списуються різні ТМЦ (сировина та матеріали) та у різній кількості.
В ході перевірки, результати якої викладено в акті документальної позапланової виїзної перевірки від 26.06.2025 №2847/04-36-07-06/32534155, надано СОСТАВ ПРОДУКЦІЇ (норми витрат сировини). Проведеним аналізом составів продукції та попередніми калькуляціями вартості виробництва встановлено невідповідність сировини і матеріалів визначених «составом» та врахованих у «калькуляціях».
Отже, за поясненнями представників сторін, встановлене порушення заниження податкових зобов`язань, завищення суми бюджетного відшкодування з ПДВ, не реєстрація протягом граничного терміну податкових накладних визначено за рахунок встановлення «розбіжностей» використаної сировини і матеріалів в продукції за однією номенклатурною назвою у «попередніх калькуляціях вартості виробництва» та «вартістю готової продукції».
При цьому, як зазначено в акті перевірки, ТОВ «АДК» до перевірки не надавались Акти понаднормового використання сировини, як визначено наказом ТОВ «АДК» №02/1 від 01.01.2024 Про порядок списання сировини/матеріалів у виробництво. Також до перевірки не надавались технологічні карти та карти крою, норми списання ТМЦ у процесі виробництва, інші документи обґрунтування розбіжностей витрат сировини і матеріалів на кожну одиницю продукції.
Надаючи оцінку даній обставині суд зазначає, що назва документу має містить суть документа.
Згідно з вимогами до оформлення документів (зокрема, ДСТУ 4163:2020, Інструкцією з діловодства), заголовок до тексту документа повинен містити короткий виклад змісту документа.
Отже, «Попередня калькуляція вартості» це плановий розрахунок витрат на виробництво одиниці продукції або послуги до початку їх створення. Вона базується на нормах витрат матеріалів, праці та накладних витратах, дозволяючи встановити очікувану собівартість та ціну. Документ допомагає оцінити рентабельність та є основою для ціноутворення. Попередня калькуляція є інструментом планування і не є первинним бухгалтерським документом. Вона базується на прогнозованих цінах, тому може коригуватися.
Щодо врахування при перевірці наказу ТОВ «АДК» №02/1 від 01.01.2024 Про порядок списання сировини/матеріалів у виробництво по підприємству, то як і зазначено в п.1.1 Порядку - Списання сировини/матеріалів здійснювати по факту виробництва готової продукції, з урахуванням кількості витраченої сировини/матеріалів та фактичного виходу продукції, що має на меті облік фактично використаних матеріалів для виготовлення того чи іншого виробу.
Дійсно, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318 (зі змінами та доповненнями), передбачає загальні принципи Групування витрат діяльності підприємства за статтями калькуляції та елементами витрат з поділом на виробничі витрати звичайні (передбачені нормами і технологією виробництва) та наднормативні виробничі витрати. Наднормативними виробничими витратами вважається витрачання (використання) ресурсів на виробництво понад норми, нормативи, розцінки тощо, затверджені уповноваженим органом.
В той же час, не має затверджених Норм використання сировини/матеріалів при виготовлені меблів в Державному законодавстві.
Наказ по підприємству ТОВ «АДК» №02/1 від 01.01.2024 Про порядок списання сировини/матеріалів у виробництво, не визначає норми списання ТМЦ, є внутрішнім документом для використання в роботі, плануванні можливих витрат та подальшого придбання ТМЦ.
Посилання посадових осіб в акті перевірки на ненадання документів, які не визначені нормативно-правовими актами «норми списання ТМЦ», «карти крою» є неправомірним.
Отже висновки представників відповідача про ненадання таких документів та відповідно застосовані за це штрафні санкції є протиправними.
А тому, з встановленої суми «розбіжності» використаних ТМЦ (понаднормово списаних у виробництво) нараховано суму ПДВ, і як наслідок зроблено висновок про необхідність формування податкової накладної.
На підставі вищевикладеного, в акті зроблено висновок, що в порушення пп. 14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44 п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV (зі змінами та доповненнями) ТОВ «АДК» не нараховано податкові зобов`язання з ПДВ по ТМЦ, що використані не в господарській діяльності підприємства (виробничі запаси), на суму ПДВ 3331891,14 грн., за період зазначений в акті .
Також відповідачем встановлено, що в порушення пп. 14.1.36 п. 14.1 ст.14, п.44.1 ст.44 п. 189.1 ст.189, п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV платником занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 3331891,14 гри. та в порушення п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Кодексу не здійснено реєстрацією податкової накладної в ЄРПН, на загальну суму ПДВ 3331891,14 грн. за період зазначений в акті.
Щодо необхідності складання та реєстрації податкової накладної в ЄРПН, на загальну суму ПДВ 3331891,14 грн по операціям у період квітень 2024 року - квітень 2025 року, суд зазначає про таке.
Податкова накладна - основний документ для розрахунків із податку на додану вартість (ПДВ). Вона складається продавцем товарів або послуг на дату виникнення податкових зобов`язань .
Дата виникнення податкових зобов`язань передбачена ст.187 Податкового кодексу України, це дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку, або дата відвантаження товарів, (в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації), або для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Оскільки період в якому склалось встановлене актом порушення є квітень 2024 року - квітень 2025 року, а конкретні операції по продажу товарів або послуг не визначені податковою службою в акті перевірки, відсутня встановлена дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку, або дата відвантаження товарів, або для послуг, а сума встановленої розбіжності використаних ТМЦ з попередньою калькуляцією вартості виробу, на думку суду, не може трактуватись як ТМЦ, що використані не в господарській діяльності підприємства, тому не може бути складена податкова накладна на невизначений обсяг ТМЦ за невизначений термін, без визначення дати події, отже висновування податкового органу про порушення терміну реєстрації податкової накладної є протиправним, як і застосована за це штрафна санкція.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АДК».
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 07 травня 2026 року.

Суддя О.В. Єфанова