Справа № 380/16112/25
Суддя: Андрусів Уляна Богданівна
Дата ухвалення: 2026-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд

у складі головуючої судді Андрусів У. Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Кліпацької Д. П.

представник позивача Касандяка В. В.

представника відповідача Павліва Д. Й.

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Супруна О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) пред`явив позов до Відділу примусового виконання рішень Західного управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Західного Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівський області міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо забезпечення належного виконання з боку державного виконавця у виконавчому провадженні №78399745 обов`язків, передбачених нормами ст. 13, 18, 63 Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати відповідача забезпечити у виконавчому провадженні №78496063 проведення державним виконавцем: а) перевірки виконання боржником судового рішення у справі №380/12958/24 та прийняти за результатами такої перевірки відповідне рішення, б) прийняти рішення за результатом розгляду клопотання стягувача про витребування у боржника копії платіжного документу та детальної інформацію про проведених розрахунках на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 у справі №380/12958/24.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 20.06.2025, за заявою стягувача від 18.06.2025 про звернення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 у справі №380/12958/24 до примусового виконання, на підставі виконавчого листа №380/12958/24, виданого 09.05.2025, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлівим Давидом Йосиповичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №78399745. Стверджує, що у резолютивній частині заяви стягувача від 18.06.2025 заявлено клопотання про витребування у боржника, на підтвердження факту виконання судового рішення за виконавчим листом № 380/12958/24 від 09.05.2025, копії платіжного документу та детальної інформації про проведені розрахунки на виконання судового рішення.

Звертає увагу, що станом на 06.08.2025 у матеріалах електронної справи ВП № 78399745 відсутні документи з відомостями про: a) прийняті рішення за результатом розгляду клопотання стягувача; б) вчиненні виконавчі дії з перевірки виконання боржником судового рішення у справі № 380/12958/24; в) прийняті рішення за результатом здійснення виконавцем перевірки виконання боржником судового рішення у справі № 380/12958/24.

З огляду на наведене, на переконання позивача, державним виконавцем допущено протиправну бездіяльність щодо належного виконання його обов`язків, передбачених нормами ст. 13, 18, 63 Закону № 1404-VIII.

З метою захисту порушених прав та законних інтересів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 11.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. До участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, військову частину НОМЕР_1 .

Ухвалою від 11.08.2025 забезпечено участь представника позивача у судових засіданнях під час розгляду справи №380/16112/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

20.08.2025 на адресу суду надійшли пояснення третьої особи, у яких наголошено, що військовою частиною НОМЕР_1 в добровільному порядку та в повному обсязі позивачу виплачена компенсація за неотримане речове майно згідно довідки - розрахунку, а тому відсутні підстави для задоволенню позову.

01.09.2025 позивач подав клопотання про витребування доказів.

08.09.2025 ухвалою із занесенням до протоколу судового засідання суд визнав явку відповідача та третьої особи обов`язковою.

Ухвалою від 08.09.2025 витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №78399745.

19.09.2025 відповідач подав клопотання про заміну відповідача у справі правонаступником. До клопотання додав копії матеріалів виконавчого провадження №78399745.

23.09.2025 представник третьої особи подав клопотання, до якого додав атестат №94 на предмети речового майна та пояснення начальника речової служби секції тилу військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

23.09.2025 представник позивача подав клопотання про постановлення окремої ухвали.

23.09.2025 представник позивача подав клопотання про долучення доказів, до якого додав рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 в адміністративній справі № 380/12958/24 та копію позовної заяви ОСОБА_1 в адміністративній справі №380/12958/24.

Ухвалою від 23.09.2025 задоволено клопотання Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про заміну відповідача правонаступником. Замінено відповідача в адміністративній справі №380/16112/25 з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на правонаступника - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

08.10.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин і правових підстав позову. В обґрунтування заперечень зазначає, що на виконанні у державного виконавця перебувало виконавче провадження №78399745 з виконання виконавчого листа № 380/15545/24, виданого 09.05.2025 Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно з дня виникнення права на отримання цього майна, з 20 липня 1999 року до припинення контракту про проходження військової служби, до виключення зі списків особового складу органу Національної гвардії України, до 15 травня 2024року, з урахуванням раніше проведених виплат. Констатує, що 17.07.2025 на адресу Відділу надійшла заява боржника від 12.07.2025 зареєстрована за вхідним №9181 та платіжна інструкція №7727 від 10.09.2024 щодо повного виконання рішення суду. Керуючись п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», 21.08.2025 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки боржником рішення суду виконано. Наголошує, що жодних заяв про невиконання рішення суду від ОСОБА_1 на адресу відділу не надходило.

Відтак, на переконання відповідача, державний виконавець діяв у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження», тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

09.10.2025 представник позивача подав заяву щодо необхідності виходу за межі позовних вимог, яка мотивована тим, що 21.08.2025 державним виконавцем винесено постанову про закінчення ВП № 78399745. Ця обставина, на переконання представника позивача, є перешкодою для адміністративного суду у реалізації завдань адміністративного судочинства у справі № 380/16112/25, тому просить забезпечити право позивача на доступ до ефективного засобу правового захисту, для чого вийти за межі позовних вимог адміністративного позову ОСОБА_1 , що належить до предмету судового розгляду у справі № 380/16112/25, та, відповідно, здійснити судову перевірку спірного рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 78399745, на відповідність критеріям, передбаченим у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Ухвалою від 31.10.2025 застосовано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівський області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заходи процесуального примусу у вигляді штрафу у сумі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн).

17.11.2025 представник третьої особи подав додаткові пояснення, у яких наголосив, що грошова компенсація позивачу нарахована правомірно відповідно до чинних норм забезпечення та нормативно-правових актів, що регулюють порядок виплати такої компенсації. Доводи представника позивача не підтверджуються належними та допустимими доказами та не мають правового підгрунтя.

10.12.2025 відповідач подав клопотання про заміну відповідача правонаступником.

11.12.2025 третя особа подала додаткові пояснення, до яких додала копію журналу облікових документів та копію наказу КНГУ №736.

Ухвалою від 11.12.2025 клопотання Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про заміну відповідача задоволено. Замінено відповідача в адміністративній справі №380/16112/25 з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

24.03.2026 третя особа подала клопотання про долучення доказів, до якого додала арматурні картки.

25.03.2026 ухвалою із занесенням до протоколу судового засідання задоволено клопотання позивача про витребування у третьої особи доказів.

09.04.2026 третя особа подала клопотання, до якого додала копії витребуваних документів та додаткові пояснення начальника речової служби військової частини НОМЕР_1 .

У судовому засідання представник позивача просив позов підтримав з урахуванням заяви про вихід за межі позовних вимог.

У судовому засіданні представник відповідача та представник третьої особи проти задоволення позову заперечили, просили суд відмовити у задоволенні позову повністю.

27.04.2026 оголошено скорочене рішення.

Заслухавши усні пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які учасники справи покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа №380/12958/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 05.08.2024 позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 суми грошової компенсації вартості за неотримане речове майно з дня виникнення права на отримання цього майна, а саме з 20 липня 1999 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно з дня виникнення права на отримання цього майна, з 20 липня 1999 року до припинення контракту про проходження військової служби, до виключення зі списків особового складу органу Національної гвардії України, до 15 травня 2024 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2024 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року у справі №380/12958/24 без змін.

09.05.2025 Львівським окружним адміністративним судом позивачу видано виконавчий лист №380/12958/24, яким зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно з дня виникнення права на отримання цього майна, з 20 липня 1999 року до припинення контракту про проходження військової служби, до виключення зі списків особового складу органу Національної гвардії України, до 15 травня 2024року, з урахуванням раніше проведених виплат.

18.06.2025 стягувач звернувся до відповідача із заявою про примусове виконання рішення. За змістом резолютивної частини заяви стягувач просив:

- прийняти до примусового виконання Виконавчий лист № 380/15537/24, виданий 09.05.2025, та відкрити виконавче провадження;

- зобов`язати боржника протягом 10-ти днів, з дня одержання копії постанови про відкриття виконавчого провадження, здійснити виплату, присуджених ОСОБА_1 за рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/12958/24, грошових коштів на рахунок № НОМЕР_3 , що відкритий стягувачем у відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» №50046/13365;

- витребувати у боржника, на підтвердження факту виконання судового рішення за виконавчим листом № 380/12958/24 від 09.05.2025, копію платіжного документу та детальну інформацію про проведених розрахунках на виконання судового рішення від 05.08.2024.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 18.06.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлівим Д. Й. 20.06.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №78399745.

Вказаною постановою боржнику військовій частині НОМЕР_1 встановлено десять робочих днів для виконання рішення суду.

З матеріалів виконавчого провадження суд установив, що боржник у виконавчому провадженні (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до державного виконавця з листом від 12.07.2025 №50/14/12-929-2025, у якому, серед іншого, повідомив, що військовою частиною НОМЕР_1 в добровільному та повному обсязі виплачена ОСОБА_1 компенсація за неотримане речове майно в сумі 50738,66 грн. До листа додано платіжну інструкцію №7727 від 10.09.2024.

21.08.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №78399745. Державним виконавцем встановлено, що боржником рішення суду виконано в термін до відкриття виконавчого провадження.

Вважаючи поведінку відповідача щодо нездійснення перевірки виконання судового рішення протиправною, позивач пред`явив цей позов до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

За приписами ст. 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України від 02.06.2016 №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Так, завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 Закону №1403-VIII).

Відповідно до ч. 1, п. 1, 3 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (п. 1 ч. 3, ч. 4 ст.18 Закону №1404-VIII).

Статтею 39 Закону №1404-VIII закріплено підстави закінчення виконавчого провадження, однією з яких є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.11 ч.1 ст.39).

Частинами 1-3 ст. 63 Закону №1404-VIII регламентовано, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження

Таким чином закінченню виконавчого провадження передує послідовне виконання виконавчих дій, зокрема перевірка виконання рішення боржником.

Отже спірним у даному випадку є повнота заходів, вжитих державним виконавцем задля примусового виконання рішення суду на користь позивача, а також правомірності постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (п.1); 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п. 3); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (п.10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (п.22).

Отже, розглядаючи позов про законність поведінки державного виконавця, суд має враховувати, що Законом №1404-VIII на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Судом встановлено, що на підставі заяви стягувача від 18.06.2025 державний виконавець 20.06.2025 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №78399745.

Всупереч приписам п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII не розглянув клопотання представника стягувача про витребування доказів.

21.08.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №78399745.

Виносячи постанову про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець не перевірив факт реального виконання судового рішення.

З матеріалів виконавчого провадження, доданих відповідачем, суд установив, що боржник у виконавчому провадженні (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до державного виконавця з листом від 12.07.2025 №50/14/12-929-2025, у якому, серед іншого, повідомив, що військовою частиною НОМЕР_1 в добровільному та повному обсязі виплачена ОСОБА_1 компенсація за неотримане речове майно в сумі 50738,66 грн. До листа додано платіжну інструкцію №7727 від 10.09.2024.

Тобто факт виконання судового рішення виконавець встановив лише на підставі платіжної інструкції, датованої 10.09.2024, тобто до моменту звернення стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2025.

Суд звертає увагу, що виконавчий лист №380/15545/24 видано про зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно з дня виникнення права на отримання цього майна, з 20 липня 1999 року до припинення контракту про проходження військової служби, до виключення зі списків особового складу органу Національної гвардії України, до 15 травня 2024року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Проте жодних документів про проведене нарахування грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, розрахунок, на підставі якого визначена сума грошової компенсації за неотримане речове майно (50738,66 грн) боржником державному виконавцю не надано, а останнім не вжито жодних заходів для одержання від військової частини НОМЕР_1 відповідної інформації/документів.

Матеріалами справи не підтверджено виконання державним виконавцем законодавчих приписів, передбачених ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII, ним не вжито заходів, в межах наявних у нього повноважень, для повного та своєчасного виконання судового рішення.

Військова частина НОМЕР_1 на підтвердження проведеного розрахунку грошової компенсації за неотримане речове майно долучила до матеріалів розглядуваної судової справи атестат від 15.05.2024 №94 на предмети речового майна та довідку від 15.05.2024 №19 грошової компенсації за неотримане речове майно.

Водночас суд звертає увагу, що ці документи були фактичною підставою позову у справі №380/12958/24.

У рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 у справі №380/12958/24 судом встановлено, що «… на контрактну військову службу ОСОБА_1 поступив 20 липня 1999 року. Згідно з атестатом від 15.05.2024 №94 на предмети речового майна та довідки від 15.05.2024 № 19 про вартість речового майна, що належить до видачі майстер-сержанту ОСОБА_1 видно, що розрахунок з позивачем по речовому майну здійснюється за період з 2016 по 2024 роки… Враховуючи, що відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності невиплати коштів позивачу (у тому числі стосовно об`єктивної неможливості такої виплати) за неотримане речове майно з часу поступлення на військову службу у липні 1999, то суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу суми грошової компенсації вартості за неотримане речове майно з дня виникнення права на отримання цього майна, а саме з 20 липня 1999 року, є протиправною.».

Частиною 4 ст. 78 КАС України унормовано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, зважаючи на доводи представника позивача (стягувача у виконавчому провадженні) й установлені обставини справи, судове рішення, на виконання якого видано виконавчий лист, не виконано у повному обсязі, отже відповідно до вимог Закону №1404-VIII державний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні заходи для перевірки його виконання.

З урахуванням викладеного суд висновує, що не перевіривши виконання боржником рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 у справі №380/12958/24, відповідач допустив протиправну бездіяльність.

У свою чергу, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

За наслідками прийняття постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Вищевказаний висновок сформований Верховним Судом у постанові від 02.11.2023 по справі №580/4398/22.

Таким чином суд дійшов висновку про неправомірність прийнятої постанови про закінчення виконавчого провадження та наявність підстав для її скасування.

Відповідно до положень ст.41 Закону №1404-VІІІ у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Враховуючи вищезазначене, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження тягне за собою обов`язок державного виконавця відновити не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення про скасування постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом зазначеної норми це право суд може здійснити за результатом розгляду справи за наявності на це підстав. Тобто процесуальний закон надає право суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів.

Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява (постанова Верховного Суду від 24.09.2019 у справі № 819/1420/15).

З урахуванням викладеного, а також з огляду на те, що спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів, суд уважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовну вимогу зобов`язального характеру частково у такий належний спосіб: визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження №78399745 від 21.08.2025.

Стосовно постановлення окремої ухвали суд акцентує на тому, що за змістом ч. 1, 2, 9 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на наявність підстав для притягнення державного виконавця до юридичної відповідальності або про наявність в його діях ознак кримінального правопорушення.

Ураховуючи наведене, суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали у цій справі.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, водночас обравши ефективний спосіб захисту порушених прав позивача незалежно від формулювання позовних вимог, зазначених позовній заяві.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за пред`явлення цього адміністративного позову, тому підстави для розподілу цього виду судових витрат відсутні.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то питання щодо їх стягнення вирішуватиметься судом протягом п`яти днів після ухвалення цього судового рішення за умови подання відповідних доказів.

Керуючись ст. 9, 19-21, 72-77, 242-246, 255, 287, 293, 295 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця щодо проведення перевірки виконання боржником рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 у справі №380/12958/24.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження №78399745 від 21.08.2025.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місцезнаходження: пл. Шашкевича М., буд.1, м. Львів, 79000; ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_5 )

Повне рішення складено 04.05.2026.

СуддяАндрусів Уляна Богданівна