Справа № 320/39296/25
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2026-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року справа №320/39296/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 26.03.2025 № 34731-- НОМЕР_1 про сплату 107 798 грн 99 коп. земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 26.03.2025 № 34726-- НОМЕР_1 про сплату 107 798 грн 99 коп. земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 26.03.2025 № 34704-- НОМЕР_1 про сплату 136 365 грн 72 коп. земельного податку з фізичних осіб за 2023 рік;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 26.03.2025 № 34725-- НОМЕР_1 про сплату 143 322 грн 43 коп. земельного податку з фізичних осіб за 2024 рік.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є платником єдиного податку і використовує нежитлову будівлю для провадження підприємницької діяльності, однак нарахування їй податкового зобов`язання з податку на землю, а саме за земельну ділянку, яка знаходиться під цією будівлею, є протиправним та суперечить приписам підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

08 вересня 2025 представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій зазначив, що після відкриття провадження у даній справі, а саме 26.08.2025 на адресу позивача надійшло рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 26.08.2025 № 24813/6/99-00-06-01-02-06, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 25.06.2025 № 511-261 5-UA0624772, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Вказаним податковим повідомленням-рішенням нараховано позивачу податкове зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2025 рік. Позивач вважає його також протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовна заява є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не відповідають дійсним обставинам справи, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню. Відповідачем зазначено, що у платників єдиного податку другої - третьої груп, які набули у власність або у постійне користування земельну ділянку та надають її та/або нерухоме майно, що знаходиться на такій земельній ділянці, в оренду, виникає обов`язок сплачувати земельний податок та надавати податкову декларацію з плати за землю на загальних підставах.

ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність за основним КВЕД 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна», що не дає права на звільнення від сплати земельного податку. Одночасно відповідачем повідомлено, що згідно поданих податкових декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця ФОП ОСОБА_1 за 2020-2025 роки декларувала отримані доходи від здійснення підприємницької діяльності по КВЕД 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна».

Отже, ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку, та власником земельної ділянки і здійснює діяльність з надання нерухомого майна, що знаходиться на такій земельній ділянці, в оренду, а тому відсутні підстави для звільнення від сплати земельного податку з фізичних осіб. Тому відповідач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно до чинного законодавства України, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Провівши підготовчі дії, які необхідні для всебічного та об`єктивного розгляду і вирішення адміністративної справи, ухвалою суду від 19.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд за згодою сторін перейшов до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами і доказами.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16.08.2007 за №2 012393 та перебуває на податковому обліку як платник податків.

Відповідно до витягу №187583 з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2016 перебуває на спрощеній системі оподаткування. Дата застосування ставки та групи 01.08.2023, група - 3, ставка у відсотках з доходу - 5% без реєстрації ПДВ.

Основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 по КВЕД є: 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна».

На підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України ГУ ДПС у м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення:

від 26.03.2025 № 34731--UA0624772, яким визначено суму податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у сумі 107 798,99 грн;

від 26.03.2025 № 34726--UA0624772, яким визначено суму податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік у сумі 107 798,99 грн;

від 26.03.2025 № 34704--UA0624772, яким визначено суму податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2023 рік у сумі 136 365,72 грн;

від 26.03.2025 № 34725--UA0624772, яким визначено суму податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2024 рік у сумі 143 322,43 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, 16.05.2025 позивач подав скаргу до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 15.07.2025 № 20346/6/99-00-06-01-02-06, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 26.03.2025 № 34731--UA0624772, № 34726--UA0624772, № 34704--UA0624772, № 34725--UA0624772, а скаргу позивача - без задоволення.

Крім того, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України ГУ ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 25.06.2025 № 511-2615-UA0624772, яким визначено суму податкового зобов`язання із земельного податку з фізичних осіб за 2025 рік у сумі 160 516,12 грн.

Позивачем подано скаргу на вказане податкове повідомлення-рішення до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 26.08.2025 № 24813/6/99-00-06-01-02-06, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 25.06.2025 № 511-2615-UA0624772, а скаргу позивача - без задоволення.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що винесені з порушенням вимог податкового законодавства, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

У розумінні підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно із підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК України.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 та 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

В силу вимог підпункту 270.1.1 та 270.1.2 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності; земельні частки (паї), які перебувають у власності; земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування.

Таким чином, обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

За приписами пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку, є: а) дані державного земельного кадастру; б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю); г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї); ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв); д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї); е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку дані державного земельного кадастру.

Згідно із пунктом 287.3 статті 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Водночас, положеннями пункту 269.2 статті 269 ПК України регламентовано, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, сплачують земельний податок в особливому порядку, передбаченому главою 1 розділу XIV цього Кодексу (за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності).

За змістом пункту 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до пункту 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Підпунктом 4 пункту 297.1 статті 297 ПК України передбачено, що платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Аналіз наведених норм права свідчить, що спрощена система оподаткування не звільняє суб`єкта господарювання від виконання податкових зобов`язань зі сплати податків, встановлених у пункті 297.1 частини 297 ПК України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою. Умовою несплати земельного податку за зазначеною системою оподаткування є те, що суб`єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності.

Правове відношення між власністю на земельну ділянку чи користування нею та обов`язком сплати земельного податку не припиняється у разі набуття власником чи користувачем земельної ділянки статусу суб`єкта господарювання та обрання ним виду економічної діяльності і системи оподаткування, які не передбачають використання земельної ділянки в господарській діяльності.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 зареєстрована Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією 16.08.2007 як суб`єкт підприємницької діяльності, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 № 619607.

Позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку третьої групи зі ставкою 5%.

Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням комунальної власності міста Києва 19.10.2011 та витягу про державну реєстрацію прав, виданого Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» від 26.10.2011 №31806179, ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі кафе, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із відомостями Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0533 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :82:062:0039, цільове призначення: 03.08 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування.

Судом встановлено, що будівля кафе, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , використовується позивачем як фізичною особою-підприємцем для провадження господарської діяльності.

Крім того, в підтвердження використання будівлі по АДРЕСА_1 для провадження господарської діяльності позивачем надано копії договорів та квитанцій про оплату за послуги з ТОВ «Ясно» та ПАТ «АК «Київводоканал».

Відповідачем не доведено та не надано належних доказів, які свідчили б про те, що вказана земельна ділянка чи будівля, яка знаходиться на ній, використовується позивачем в інших цілях, а не в господарській діяльності.

Отже, Головним управлінням ДПС у м. Києві не надано доказів того, що ОСОБА_1 не виконуються умови, які звільняють її як платника єдиного податку від сплати земельного податку.

У відзиві відповідачем зазначено, що згідно поданих податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за 2020-2024 роки декларувала отримані доходи від здійснення підприємницької діяльності по КВЕД 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна», що не дає права на звільнення від сплати земельного податку.

Суд відхиляє дані твердження відповідача з огляду на те, що, як пояснив позивач та вбачається з матеріалів справи, декларування ФОП ОСОБА_1 за 2020-2024 року отриманих доходів від здійснення підприємницької діяльності по КВЕД 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна» відбувалось внаслідок отримання коштів за суборенду нежитлового приміщення відповідно до договорів суборенди від 01.04.2016 та від 15.02.2021.

За умовами цих договорів, копії яких надано до матеріалів справи, майно, яке передавалось в суборенду знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 238 кв. м. і розташоване на земельний ділянці, кадастровий номер :82:062:0038, по АДРЕСА_1 .

Таким чином, вказані обставини не впливають на обов`язок позивача сплачувати земельний податок за земельну ділянку з кадастровим номером :82:062:0039, по АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд вважає безпідставними доводи контролюючого органу про наявність підстав для нарахування податкових зобов`язань із земельного податку з фізичних осіб на загальних підставах.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 26.03.2025 № 34731--UA0624772, № 34726--UA0624772, № 34704--UA0624772, № 34725--UA0624772, від 25.06.2025 № 511-2615-UA0624772 та наявність підстав для їх скасування.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частинами першою, другою статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, з урахуванням вищенаведеного, відповідач не довів належними і допустимими доказами правомірності прийняття ним спірних податкових повідомлень-рішень.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

За таких обставин, проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

На підставі частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача підлягають стягненню здійсненні ним судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 26.03.2025 № 34731--UA0624772, від 26.03.2025 № 34726--UA0624772, від 26.03.2025 № 34704--UA0624772, від 26.03.2025 № 34725--UA0624772, від 25.06.2025 № 511-2615-UA0624772.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 6 558,04 грн (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім гривень, чотири копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011).

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.