Справа № 640/21433/22
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2026-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КЛІЄНТ ЮА" до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛІЄНТ ЮА" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Київської митниці в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100190/2022/000014/2 від 18.11.2022, прийняте Київською митницею Держмитслужби в особі її структурного підрозділу ВМО № 2 м/п Ліски UA100190;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100190/2022/000290 від 18.11.2022;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА100190/2022/000015/2 від 21.11.2022, прийняте Київською митницею Держмитслужби в особі її структурного підрозділу ВМО № 2 м/п Ліски UA100190;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100190/2022/000292 від 21.11.2022.

На виконання положень Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 цю справу передано на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що між

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІЄНТ ЮА» (ідентифікаційний код 41180896) зареєстровано в якості юридичної особи 01.03.2017. Основним видом діяльності позивача є 46.90 неспеціалізована оптова торгівля.

01 липня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛІЄНТ ЮА» (покупець) та Компанією Sri Trang Gloves (продавець) був укладений Контракт № № 01/07/22 (далі - Контракт).

Відповідно до п. 1.4. Контракту від 01.07.2022 товар виготовляється на замовлення Покупця. До початку процесу його виготовлення і поставки, Сторони Контракту узгоджують і підписують Специфікацію до Контракту, яка є для Покупця підставою для перерахування попередньої оплати вартості Товару, а для Постачальника підставою для початку процесу виготовлення Товару.

Сторонами вказаного Контракту були підписані Специфікації до Контракту (Додатки №№ 1, 2). Загальна вартість товару по двох Специфікаціях склала 103292,50 USD (51772,50+51520,00). 07.09.2022 на підставі узгоджених і підписаних Специфікацій та умов Контракту, позивач перерахував Виробнику попередню оплату вартості товару по двох Специфікаціях у розмірі 10% від загальної вартості, що склала 10329,25 USD.

30.09.2022, 14.10.2022, 02.11.2022, тобто протягом 45 днів від дати коносаментів позивач сплатив залишок 90% вартості товару по двох Специфікаціях у сумі 26000,00 USD, 15190,75 USD, 51772,50 USD відповідно.

16.11.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю «Клієнт ЮА» до ВМО № 2 м/п Ліски Київської митниці Держмитслужби подано електрону митну декларацію ІМ40ДЕ 22UA55U0 для здійснення митного оформлення партії товару - Рукавички оглядові латексні Hoff Medical™ нестерильні текстуровані з пудрою, розміри - S, М, загальною вартістю 51772,50 доларів США. Витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України склали 12055,23 доларів США (440 842,91 грн./36,5686). Таким чином загальна митна вартість товару визначена представником позивача за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту), яка склала в гривневому еквіваленті станом на день подання представником позивача митної декларації - 2 334 090,75 грн. (63827,73 доларів США х 36,5686).

На підтвердження заявленої митної вартості товару відповідачу подані позивачем такі документи: Контракт № 01/07/22 від 01.07.2022р.; Специфікація (Додаток № 1 від 06.09.2022р. до Контракту № 01/07/22 від 01.07.2022p); Проформа інвойсу № від 06.09.2022р.; Комерційний інвойс № від 02.10.2022р.; Пакувальний лист до комерційного інвойсу № від 02.10.2022р.; Копія митної декларації країни відправлення № А022-16509-10090; Коносамент № NBKK 10220024 від 02.10.2022; Декларація про відповідність медичних виробів № 4 версія 1 від 25 лютого 2022року; Договір - довіреність про надання послуг уповноваженим представником від 25.02.2022р.; Сертифікат країни походження № 05СОТН221000045; Прайс лист від виробника від 01.09.2022р.; Лист від виробника від 17.11.2022р.; Договір № 100 на транспортно-експедиторське обслуговування перевезень вантажів у міжнародному сполученні від 08.11.2022р.; Рахунок-фактура № И-381 від 14 листопада 2022р.; Довідка про транспортно-експедиторські витрати № 14/11/01 від 14.11.2022р.; Договір надання транспортно-експедиційних послуг № ФТП 616К від 12.07.2022р.; Рахунок на оплату № 2065 від 15 листопада 2022р.; Довідка щодо транспортних витрат та страхування вантажу № 151122/1 від 15.11.2022; Платіжне доручення (SWIFT платіж) від 02.11.2022 на суму 51772,50 USD; Міжнародна товарно - транспортна накладна № 0333 від 11.11.2022р.

Розглянувши подані представником позивача документи для підтвердження заявленої в електронній митній декларації ІМ40ДЕ 22UA55U0 митної вартості товару, відповідач, 18.11.2022 направив представнику позивача електронне повідомлення, ідентифікатор повідомлення 4c3dcff2-fa9c-4207-8756-05bl0cd3a0b8, у якому зазначив, що «враховуючи положення статей 8 та 9 Конституції України, статті 1 Митного кодексу України, статті 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року та рекомендацій представників Європейської Комісії щодо залучення Інструменту технічної допомоги та обміну інформацією (ТАІЕХ), митний орган має право упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митної оцінки під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару та зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Відповідно до частини 3 статті 53 МКУ за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією від 16.11.2022 UA100190/2022/032155 встановлено: 1) надані платіжні доручення не можливо співставити з партією товару, що імпортується з наступних причин: - умови оплати згідно проформи інвойсу № та прайс листа від 01.09.2022 передбачають 10% передплати та інша частіша протягом 45 днів від дати коносаменту. Жоден наданий платіжний документ не відповідає цим умовам. В - графі «призначення платежу» наявне посилання лише на ЗЕД контракт № 01/07/22. Додатково зазначаємо, що банківські платіжні документи повинні стосуватися оцінюваного товару. Відповідно п.2.2. постанови Правління НБУ від 28.07.2008 № 216 платник заповнює реквізит "Призначення платежу" в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів. При цьому надати повну інформацію про документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів, означає надати реквізити як зовнішньоекономічного договору (контракту), так і рахунку-фактури (інвойсу), згідно з якими здійснюється оплата. Саме ці документи і дозволяють ідентифікувати платіжне доручення з поставкою оцінюваного товару. Платіжне доручення не є достатнім доказом митної вартості певної поставки товару в разі зазначення у ньому лише зовнішньоекономічного договору, на основі якого здійснена поставка певного товару. Отже, платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж (у разі коли відповідно до умов відповідних зовнішньоекономічних договорів такий авансовий платіж мав здійснюватися лише після отримання декларантом рахунку-фактури (інвойсу), не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару. 2) лист відправника від 17.11.2022 містить інформацію, що ціна товару визначається за спеціальною ціновою пропозицією. У митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ. Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до Пункту 2 Приміток та Додаткових положень до статті VII ГАТТ сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни. 3) надана копія експортної декларації містить відомості, що інвойс № датований 22.09.2022, так само як і прийняття вищезазначеного документа в роботу в країні відправлення. В той же час, наданий до митного оформлення інвойс № датований 02.10.2022. Отже, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. Керуючись вимогами частин 2,3 ст. 53, ст. 54 МКУ повідомляємо про необхідність надання наступних додаткових документів протягом 10 календарних для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за наявності): - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - виписку з бухгалтерської документації; - прейскуранти (прайслисти) виробника товару; - транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару відповідно до частини 6 статті 53 МКУ. Повідомлення направлене також на виконання вимог ст. 57 Митного кодексу».

18.11.2022 позивач на вказане повідомлення надав відповідачу лист №18/11-22 від 18.11.2022, яким просив зупинити перебіг часу визначений ч. 3 статті 53 Митного кодексу України (надалі - МКУ) за декларацією № UA100190/2022/032155 від 16.11.2022 та визнати заявлену митну вартість або винести письмове рішення про коригування митної вартості у час, визначений ч.1 статті 255 МКУ, тому що документи, які підтверджують митну вартість надані позивачем в повному обсязі при поданні вказаної декларації.

18.11.2022 відповідачем в особі її структурного підрозділу ВМО № 2 м/п Ліски Київської митниці Держмитслужби UA100190 прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA100190/2022/000014/2 від 18.11.2022, згідно з яким відповідач, застосувавши другорядний резервний метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару в електронній митній декларації ІМ40ДЕ 22UA55U0 скоригував з 63827,73 доларів США до рівня 84370,00 доларів США.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, відповідач в особі старшого державного інспектора Федоренка Сергія Миколайовича надіслав електронним повідомленням представнику позивача картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100190/2022/000290 від 18.11.2022.

Позивач не погодився із рішенням відповідача, але з метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МКУ, представник позивача з урахуванням коригувань подав нову електронну митну декларацію ІМ40ДЕ 22UA48U5 від 18.11.2022, на підставі чого, відповідач прийняв рішення про випуск товару під грошову заставу, як спосіб забезпечення сплати митних платежів в розмірі 92773,45 грн.

Крім того, 21.11.2022 позивачем до відповідача подано електрону митну декларацію ІМ40ДЕ 22UA94U9 для здійснення митного оформлення партії товару - Рукавички оглядові латексні Hoff' Medical™ нестерильні текстуровані без пудри, розміри - XS,S,M,L загальною вартістю 51520,00 доларів США. Витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України склали 12038,70 доларів США (440 238,71 грн./36,5686). Таким чином, загальна митна вартість товару була визначена представником позивача за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту), яка склала в гривневому еквіваленті станом на день подання представником позивача митної декларації - 2 324 252,98 грн. (63558,70 доларів США х 36,5686).

На підтвердження заявленої митної вартості товару відповідачу були подані такі документи: Контракт № 01/07/22 від 01.07.2022р.; Специфікація (Додаток № 2 від 06.09.2022р. до Контракту № 01/07/22 від 01.07.2022р); Проформа інвойсу № від 08.09.2022р.; Комерційний інвойс № від 02.10.2022р.; Пакувальний лист до комерційного інвойсу № від 02.10.2022р.; Копія митної декларації країни відправлення № А022-16509-10088; Коносамент № NBKK 10220015 від 02.10.2022; Декларація про відповідність медичних виробів № 4 версія 1 від 25 лютого 2022року; Договір - довіреність про надання послуг уповноваженим представником від 25.02.2022р.; Сертифікат країни походження № 05СОТН221000049; Прайс лист від виробника від 01.09.2022р.; Лист від виробника від 17.11.2022р.; Договір № 100 на транспортно-експедиторське обслуговування перевезень вантажів у міжнародному сполученні від 08.11.2022р.; Рахунок-фактура № И-3 88 від 16 листопада 2022р.; Довідка про транспортно-експедиторські витрати № 16/11/01 від 16.11.2022р.; Договір надання транспортно-експедиційних послуг № ФТП 616К від 12.07.2022р.; Рахунок на оплату № 2067 від 15 листопада 2022р.; Довідка щодо транспортних витрат та страхування вантажу № 151122/2 від 15.11.2022; Платіжне доручення (SWIFT платіж) від 07.09.2022 на суму 10329,25 USD; Платіжне доручення (SWIFT платіж) від 30.09.2022 на суму 26000,00 USD; Платіжне доручення (SWIFT платіж) від 14.10.2022 на суму 15190,75 USD; Міжнародна товарно - транспортна накладна № 2623 від 14.11.2022р.

Розглянувши подані представником позивача документи для підтвердження заявленої в електронній митній декларації ІМ40ДЕ 22UA94U9 митної вартості товару. Відповідач, 21.11.2022 направив представнику позивача електронне повідомлення, ідентифікатор повідомлення d28clce0-71a0-479a-9b04-2e9flb6e5eld, у якому зазначив, що «враховуючи положення статей 8 та 9 Конституції України, статті 1 Митного кодексу України, статті 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року та рекомендацій представників Європейської Комісії щодо залучення Інструменту технічної допомоги та обміну інформацією (ТАІЕХ), митний орган має право упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митної оцінки під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару та зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Відповідно до частини 3 статті 53 МКУ за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією від 21.11.2022 UA100190/2022/032594 встановлено: 1) надані платіжні доручення не можливо співставити з партією товару, що імпортується з наступних причин: - умови оплати згідно прайс листа від 01.09.2022 передбачають 10% передплати та інша частина протягом 45 днів від дати коносаменту. Жоден наданий платіжний документ не відповідає цим умовам. - в графі «призначення платежу» наявне посилання лише на ЗЕД контракт № 01/07/22. Додатково зазначаємо, що банківські платіжні документи повинні стосуватися оцінюваного товару. Відповідно п.2.2. постанови Правління НБУ від 28.07.2008 № 216 платник заповнює реквізит "Призначення платежу" в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів. При цьому надати повну інформацію про документи, на підставі яких здійснюється >перерахування коштів, означає надати реквізити як зовнішньоекономічного договору (контракту), так і рахунку-фактури (інвойсу), згідно з якими здійснюється оплата. Саме ці документи і дозволяють ідентифікувати платіжне доручення з поставкою оцінюваного товару. Платіжне доручення не є достатнім доказом митної вартості певної поставки товару в разі зазначення у ньому лише зовнішньоекономічного договору, на основі якого здійснена поставка певного товару. Отже, платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж (у разі коли відповідно до умов відповідних зовнішньоекономічних договорів такий авансовий платіж мав здійснюватися лише після отримання декларантом рахунку-фактури (інвойсу), не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару. 2) лист відправника від 17.11.2022 містить інформацію, що ціна товару визначається за спеціальною ціновою пропозицією. У митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ. Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до пункту 2 Приміток та Додаткових положень до статті VII ГАТТ сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни. 3) надана копія експортної декларації містить відомості, що інвойс № датований 22.09.2022, так само як і прийняття вищезазначеного документа в роботу в країні відправлення. В той же час, наданий до митного оформлення інвойс № датований 02.10.2022. Отже, надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. Керуючись вимогами частин 2,3 ст. 53, ст. 54 МКУ повідомляємо про необхідність надання наступних додаткових документів протягом 10 календарних для підтвердження заявленої митної вартості товарів (за наявності): - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - виписку з бухгалтерської документації; - прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару відповідно до частини 6 статті 53 МКУ. Повідомлення направлене також на виконання вимог ст. 57 Митного кодексу України».

21.11.2022 позивач в особі свого представника у відповідь на вказане повідомлення надав відповідачу лист № 21/11-22 від 21.11.2022, в якому просив зупинити перебіг часу визначений ч. 3 статті 53 МКУ за декларацією № UA 100190/2022/032594 від 21.11.2022 та визнати заявлену митну вартість або винести письмове рішення про коригування митної вартості у час, визначений ч.1 статті 255 МКУ, тому що документи, які підтверджують митну вартість надані позивачем в повному обсязі при поданні вказаної декларації.

21.11.2022 відповідачем в особі її структурного підрозділу ВМО № 2 м/п Ліски Київської митниці Держмитслужби було прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA100190/2022/000015/2 від 21.11.2022, згідно з яким відповідач, застосувавши другорядний резервний метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару в електронній митній декларації № UA100190/2022/032594 від 21.11.2022 скоригував з 63558,70 доларів США до рівня 70840,00 доларів США.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, відповідач в особі головного державного інспектора Забабуріна В`ячеслава Вікторовича надіслав електронним повідомленням представнику позивача картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100190/2022/000292 від 21.11.2022.

Позивач не погодився із рішенням відповідача, але з метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МКУ, представник позивача з урахуванням коригувань подав нову електронну митну декларацію ІМ40ДЕ 22UA94U9 від 21.11.2022, на підставі чого, відповідач прийняв рішення про випуск товару під грошову заставу, як спосіб забезпечення сплати митних платежів в розмірі 32884,47 грн.

Не погоджуючись з рішенням митного органу, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 1 Митного кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до пункту 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України вбачається, що митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України в силу приписів статті 49 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до приписів ч. ч. 1 та 2 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).

За приписами ч. 1, 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.

Приписами ст. 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті VІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.

Примітками до п. 2 статті VІІ «Оцінка товару для митних цілей» ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею VІІ було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.

Згідно із пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, відповідач у оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів зазначив, що під час здійснення контролю митної вартості встановлено, що надані для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності.

Так, у рішенні № UA100190/2022/000014/2 від 18.11.2022 відповідач вказує, що «надані платіжні доручення не можливо співставити з партією товару, що імпортується з наступних причин:- умови оплати згідно проформи інвойсу № та прайс листа від 01.09.2022 передбачають 10% передплати та інша частина протягом 45 днів від дати коносаменту».

У рішенні № UA100190/2022/000015/2 від 21.11.2022 відповідач зазначає, що «надані платіжні доручення не можливо співставити з партією товару, що імпортується з наступних причин:- умови оплати згідно прайс листа від 01.09.2022 передбачають 10% передплати та інша частина протягом 45 днів від дати коносаменту та, що жоден наданий платіжний документ не відповідає цим умовам».

Відповідно до п. 1.4. Контракту № 01/07/22 від 01.07.2022, Товар виготовляється на замовлення Покупця. До початку процесу його виготовлення і поставки, Сторони Контракту узгоджують і підписують Специфікацію до Контракту, яка є для Покупця підставою для перерахування попередньої оплати вартості Товару, а для Постачальника підставою для початку процесу виготовлення Товару.

06.09.2022 Сторонами вказаного Контракту були підписані Специфікації до Контракту (Додатки №№ 1, 2).

Загальна вартість товару по двох Специфікаціях склала 103 292,50 USD (51772,50+51520,00).

07.09.2022 на підставі узгоджених і підписаних Специфікацій та умов Контракту, позивач перерахував Виробнику попередню оплату вартості товару по двох Специфікаціях у розмірі 10% від загальної вартості, що склала 10 329,25 USD.

30.09.2022, 14.10.2022, 02.11.2022, тобто протягом 45 днів від дати коносаментів позивач сплатив залишок 90% вартості товару по двох Специфікаціях у сумі 26000,00 USD, 15190,75 USD, 51772,50 USD відповідно.

Таким чином, надані позивачем платіжні документи повністю підтверджують факт сплати 10% передплати та сплату іншої частини протягом 45 днів від дати коносаментів.

Крім того, в оскаржуваних рішеннях відповідач зазначає, що «в графі «призначення платежу» наявне посилання лише на ЗЕД контракт № 01/07/22. Додатково зазначаємо, що банківські платіжні документи повинні стосуватися оцінюваного товару. Відповідно п.2.2. постанови Правління НБУ від 28.07.2008 № 216 платник заповнює реквізит "Призначення платежу" в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів. При цьому надати повну інформацію про документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів, означає надати реквізити як зовнішньоекономічного договору (контракту), так і рахунку-фактури (інвойсу), згідно з якими здійснюється оплата. Саме ці документи і дозволяють ідентифікувати платіжне доручення з поставкою оцінюваного товару. Платіжне доручення не є достатнім доказом митної вартості певної поставки товару в разі зазначення у ньому лише зовнішньоекономічного договору, на основі якого здійснена поставка певного товару. Отже, платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж (у разі коли відповідно до умов відповідних зовнішньоекономічних договорів такий авансовий платіж мав здійснюватися лише після отримання декларантом рахунку-фактури (інвойсу), не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару».

Постанова правління національного банку України № 216 від 28.07.2008 «Про затвердження Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах» в діючий редакції, тобто на момент виникнення спірних правовідносин взагалі не містить п.2.2. такого змісту, на який посилається відповідач.

Натомість пунктом 15 цього Положення встановлено, що Платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України.

Тобто, відповідач посилається на норми п.2.2. Постанови Правління НБУ від 28.07.2008 № 216 яка втратила чинність, а тому не підлягала застосуванню. За наведеного, посилання відповідача на вказану норму не відповідає чинному на момент виникнення спірних відносин законодавству та є протиправним.

Відповідно до п.26 вказаного Положення, надавач платіжних послуг повинен перевірити відповідність заповнення реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах вимогам розділу II цього Положення та реквізитам, зазначеним у документах, які відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань валютного регулювання є підставою для здійснення перерахування коштів в іноземній валюті або банківських металах з рахунку платника, а також поштові та платіжні реквізити контрагентів.

Надавач платіжних послуг має право відмовитися від виконання платіжної інструкції платника в іноземній валюті або банківських металах та повернути її платнику, якщо операція, яку проводить платник, не відповідає вимогам валютного законодавства України та законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Надавач платіжних послуг платника повертає платіжні інструкції платника в іноземній валюті або банківських металах без виконання із зазначенням причини їх повернення.

Отже, у разі, якщо платіжна інструкція в іноземній валюті не відповідає вимогам розділу II вказаного Положення та реквізитам, зазначеним у документах, які, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань валютного регулювання, є підставою для здійснення перерахування коштів в іноземній валюті або банківських металах з рахунку платника, то Банк не приймає до виконання платіжну інструкцію в іноземній валюті та повертає її із зазначенням причини її повернення. Водночас, таких дій Банком позивача зроблено не було, останній перевірив на відповідність вимогам і прийняв платіжну інструкцію та виконав платіжну операцію.

Також відповідно до п.32 вказаного Положення обов`язковими реквізитами графи «Призначення платежу» повідомлення про переказ коштів є посилання на договір або документ, на виконання якого від нерезидента-платника надійшли кошти в іноземній валюті.

Крім того, в оскаржуваних рішеннях відповідач вказує, що «лист відправника від 17.11.2022 містить інформацію, що ціна товару визначається за спеціальною ціновою пропозицією. У митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ. Відповідно до положень статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на «дійсній вартості» імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до Пункту 2 Приміток та Додаткових положень до статті VII ГАТТ сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни».

Відповідачем не наведено обґрунтувань та не надано доказів, яким чином подані позивачем документи порушують чи не відповідають статті VII ГАТТ. Відповідач обмежився загальною фразою, щодо наявності підстав вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ, в той час, як рішення Відповідача не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки відповідача повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Таким чином, посилання відповідача на положення ст. VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, як на підставу для коригування митної вартості, є необґрунтованим.

Крім того, у рішенні № UA100190/2022/000014/2 від 18.11.2022 відповідач зазначає, що «надана копія експортної декларації містить відомості, що інвойс № датований 22.09.2022, так само як і прийняття вищезазначеного документа в роботу в країні відправлення. В той же час, наданий до митного оформлення інвойс № датований 02.10.2022».

У рішенні № UA100190/2022/000015/2 від 21.11.2022 відповідач вказує, що «надана копія експортної декларації містить відомості, що інвойс № датований 22.09.2022, так само як і прийняття вищезазначеного документа в роботу в країні відправлення. В той же час, наданий до митного оформлення інвойс № датований 02.10.2022».

Суд зазначає, що копії митних декларацій країни відправлення № А022-16509-10090, № А022-16509-10088, не включено до переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та визначені ч.2 ст.53 МКУ.

Крім того, в оскаржуваних рішеннях відповідач вказує, що «наданий декларантом прайс лист не містить інформації щодо пропозицій для продажу оцінюваних товарів незалежним покупцям, отже не відображає дійсну вартість товару у розумінні положень статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі. Так, згідно норм зазначеної статті, під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Тобто, даний документ не підтверджує дійсність цін та достовірність митної вартості. Відповідно не виконані умови передбачені частиною 2, 10, 21 статті 58 Кодексу в частині документального підтвердження складових митної вартості».

Форма та зміст прайс листа визначається виключно Виробником, з урахуванням вимог, необхідних для ідентифікації товарів. Не відображення у прайс листі інформації щодо пропозицій для продажу оцінюваних товарів незалежним покупцям не може впливати на митну вартість товару, оскільки такий документ не є обов`язковим для підтвердження митної вартості у розумінні ст. 53 МКУ.

Відповідачем не наведено, яку інформацію стосовно складових митної вартості підтверджує цей документ, та чому неможливо її встановити з основних документів.

З приводу неподання додаткових документів, суд вважає за необхідне зазначити, що вимоги відповідача про необхідність надання позивачем додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей є необґрунтованими, оскільки відповідно до положень ст. 53 МКУ, декларант на вимогу митного органу надає всі наявні у нього документи. Керуючись вказаними положеннями, позивач надав відповідачу всі наявні у нього документи при поданні електронних митних декларацій ІМ40ДЕ 22UА55П0, ІМ40ДЕ 22UА94П9, що також підтверджується листами позивача за №18/11-22 від 18.11.2022 та № 21/11-22 від 21.11.2022 у відповідь на електронні повідомлення відповідача, тому не надання додаткових документів не породжує підстав для коригування заявленої вартості товару.

Крім того, зі змісту графи 33 оскаржуваних рішень вбачається, що «Відповідно до ч. 5 ст. 55 МКУ проведено процедуру консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів на підставі інформації, яка наявна в митного органу. Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях з урахуванням країни виробництва, країни відправлення, призначення товару, та комерційних умов: - із розрахунку тов. №1 - 0,044 дол. США/шт (джерело - митна декларація від 03.08.2022 №UА100100/2022/32998)».

Суд зазначає, що графа 33 оскаржуваних рішень не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо. В даному випадку, зазначення такої інформації має значення для вирішення справи, тому, що для різного виду товару. 1) Рукавички оглядові латексні нестерильні текстуровані з пудрою; 2) Рукавички оглядові латексні нестерильні текстуровані без пудри, відповідач визначив однакову митну вартість за одиницю - 0,044 дол. США/шт., що не може свідчити про об`єктивний підхід до визначення вартості товару.

Суд також зазначає, що сам факт зазначення нижчого рівня митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження цієї вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Таким чином, суд вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту (за основним методом).

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.

Отже, у відповідача під час прийняття вказаного рішення не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

Окремо суд звертає увагу, що декларант наданими до митного оформлення документами повинен підтвердити числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок такої. Даний обов`язок декларанта кореспондується із повноваженнями митного органу щодо перевірки (митного контролю) числового значення заявленої митної вартості. При цьому, митний орган має право витребувати додаткові документи у декларанта лише за умови, якщо вже надані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу.

Зважаючи на викладене, в даній справі митний орган не спростував дійсності поданих до митного оформлення основних документів, достовірності зазначених у них відомостей, контрактну ціну оцінюваних товарів, а також не довів об`єктивну неможливість перевірити вартість операції на підставі наданих позивачем документів.

Тому в даному випадку відповідач помилково дійшов до висновку про неможливість на основі поданих документів підтвердити складові частини митної вартості.

Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що сумніви відповідача щодо неможливості встановлення митної вартості товару, на підставі поданих позивачем документів, ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Згідно із частиною першої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Епель

суддя В.В.Файдюк