Справа № 460/18576/25
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 рокуЛьвівСправа № 460/18576/25 пров. № А/857/1117/26
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Запотічного І.І.,

суддів Довгої О.І., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року (суддя Щербаков В.В., ухвалене у м. Рівне) у справі № 460/18576/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача при вирішенні питання про обчислення позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка полягає у незарахування до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періодів: проходження військової служби з 27.05.1980 по 21.05.1982 (сукупно 1 рік 11 місяців 24 дні); половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу з 25.08.1982 по 27.06.1987 (сукупно 2 роки 5 місяців 1 день); роботи на посадах юрисконсульта фірми «БАРК», юрисконсульта фірми «UAK», викладача юридичного факультету Рівненського економіко-гуманітарного інституту, викладача кафедри правознавства Рівненського відділення вищої школи права з 19.02.1994 по 18.02.1999 сукупно 5 років як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачеві щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 17.07.2025, виходячи із 80% від суддівської винагороди, відображеної у довідці про суддівську винагороду від 17.07.2025 № 03-45/3906/25, виданій Північно-західним апеляційним господарським судом, та загального стажу роботи на посаді судді 35 років 09 місяців 20 днів, зарахувавши додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів: проходження військової служби з 27.05.1980 по 21.05.1982 (сукупно 1 рік 11 місяців 24 дні); половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу з 25.08.1982 по 27.06.1987 (сукупно 2 роки 5 місяців 1 день); роботи на посадах юрисконсульта фірми «БАРК», юрисконсульта фірми «UAK», викладача юридичного факультету Рівненського економіко-гуманітарного інституту, викладача кафедри правознавства Рівненського відділення вищої школи права з 19.02.1994 по 18.02.1999 сукупно 5 років як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області при вирішенні питання про обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , яка полягає у не зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періодів: проходження військової служби з 27.05.1980 по 21.05.1982 (сукупно 1 рік 11 місяців 24 дні); половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу з 25.08.1982 по 27.06.1987 (сукупно 2 роки 5 місяців 1 день); роботи на посадах юрисконсульта фірми «БАРК», юрисконсульта фірми «UAK», викладача юридичного факультету Рівненського економіко-гуманітарного інституту, викладача кафедри правознавство Рівненського відділення вищої школи права, з 09.02.1994 по 01.11.1995, з 06.11.1995 по 04.10.1996, з 08.10.1996 по 27.08.1997, з 01.09.1997 по 18.02.1999 сукупно 5 років в як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 починаючи з 17.07.2025, виходячи із 80% від суддівської винагороди, відображеної у довідці про суддівську винагороду від 17.07.2025 №03-45/3906/25, виданій Північно-західним апеляційним господарським судом, та загального стажу роботи на посаді судді 35 років 09 місяців 20 днів, зарахувавши додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів: проходження військової служби з 27.05.1980 по 21.05.1982 (сукупно 1 рік 11 місяців 24 дні); половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу з 25.08.1982 по 27.06.1987 (сукупно 2 роки 5 місяців 1 день); роботи на посадах юрисконсульта фірми «БАРК», юрисконсульта фірми «UAK», викладача юридичного факультету Рівненського економіко-гуманітарного інституту, викладача кафедри правознавство Рівненського відділення вищої школи права з 09.02.1994 по 01.11.1995, з 06.11.1995 по 04.10.1996, з 08.10.1996 по 27.08.1997, з 01.09.1997 по 18.02.1999 сукупно 5 років як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Вищої ради правосуддя від 15.07.2025 № 1470/0/15-25 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Північно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. Розрахований Вищою радою правосуддя стаж роботи на посаді судді склав 35 років 10 місяців 6 днів.

ОСОБА_1 з 17.07.2025 призначено та виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виходячи з положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Розрахований Пенсійним органом для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання стаж роботи на посаді судді склав 26 років 2 місяці виходячи із стажу роботи на посаді судді з 19.02.1999 по 30.06.2025. Відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складав 62% від суддівської винагороди станом на дату призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання.

Листом відповідача від 22.09.2025 № 17944-16972/Г-02/8-1700/25 позивача на його заяву від 25.09.2025 про перегляд стажу роботи на посаді судді повідомлено, що відсутні підстави для врахування періоду проходження військової служби, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та дає право для призначення на посаду судді 5 років. Зазначено, що при обчисленні збільшення розміру пенсії понад 50 відсотків суддівської винагороди зарахування вказаних періодів до стажу роботи на посаді судді не передбачено. Як вважає відповідач, стаж роботи судді, визначений відповідно до статті 137 та абз. 4 п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 дає право судді подати заяву на відставку.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених цією статтею.

Однією з підстав звільнення судді відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Згідно із ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Статус судді у відставці регулюється нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII).

Щомісячне довічне грошове утримання, як зазначено у ч. 3 ст. 142 Закону 1402-VIII, виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необхідним є з`ясування стажу роботи особи на посаді судді.

Не є спірним у даній справі наявність у позивача права на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Водночас, як встановлено судом першої інстанції, позивач не погоджується із діями Пенсійного органу щодо незарахування до його стажу роботи на посаді судді інших періодів професійної діяльності, окрім періодів роботи на посаді судді Арбітражного суду Рівненської області, господарського суду Рівненської області, Рівненського апеляційного господарського суду та Північно-західного апеляційного господарського суду.

Оцінюючи правомірність бездіяльності відповідача в цій частині, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідач ствердив, що зазначена у ч. 1 статті 137 Закону № 1402-VIII робота може бути зарахована виключно до стажу роботи на посаді судді, з якої обчислюється відсоток щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці від суддівської винагороди.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про відхилення зазначених доводів відповідача як безпідставних, виходячи з такого.

Абзацом 4 п. 34 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

До набрання чинності Законом № 1402-VIII питання обчислення стажу роботи на посаді судді було врегульоване Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі Закон № 2453-VI).

Згідно із вимогами статті 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції чинній до 28 березня 2015 року), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Судом першої інстанції встановлено, що позивача на посаду судді вперше призначено 19.02.1999, що підтверджується проведеним відповідачем розрахунком стажу роботи на посаді судді та його листом від 22.09.2025 № 17944-16972/Г-02/8-1700/25, зі змісту яких вбачається, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді зараховано періоди роботи з 19.02.1999 по 15.07.2025 на посаді судді Арбітражного суду Рівненської області, господарського суду Рівненської області, Рівненського апеляційного господарського суду та Північно-західного апеляційного господарського суду.

До набрання чинності Законом № 1402-VIII та Законом № 2453-VI в період роботи позивача на посаді судді Арбітражного суду Рівненської дані правовідносини щодо порядку обчислення стажу роботи на посаді судді регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (далі Закон № 2862-ХІІ ).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Згідно із абзацом 2 ч. 4 ст. 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Так, згідно із частиною першою ст. 25 Конституційного Договору від 08.06.1995 № 1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України» Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення (зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України Указу Президента України від 10.07.1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» та втратив чинність із набранням чинності Конституції України 28.06.1996 року).

Згідно пункту 1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Позивач вважає, що до його стажу роботи на посаді судді відповідач ще при первинному призначенні щомісячного довічного грошового утримання протиправно не зарахував періоди:

1. період проходження військової служби з 27.05.1980 по 21.05.1982 (сукупно 1 рік 11 місяців 24 дні);

2. половину строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу з 25.08.1982 по 27.06.1987 (сукупно 2 роки 5 місяців 1 день);

3. стаж (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та дає право для призначення на посаду судді 5 років з 19.02.1994 по 18.02.1999 (юрисконсульт фірми «БАРК», юрисконсульт фірми «UAK», викладач юридичного факультету Рівненського економіко-гуманітарного інституту, викладач кафедри правознавства Рівненського відділення вищої школи права).

Згідно зі ст. 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 № 584/95 (далі Указ Президента України № 584/95) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Відповідно до п. 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді» від 03.09.2005 № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, на юридичних факультетах вищих навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.

Верховний Суд у постановах від 19.06.2018 у справі № 243/4458/17, від 13.11.2019 у справі № 521/2593/17, від 05.12.2019 у справі № 592/2737/17, від 13.02.2020 у справі № 592/5433/17, від 24.03.2020 у справі № 559/512/17, від 29.04.2020 у справі № 426/12415/16-а та від 15.11.2021 у справі № 580/6051/20 дійшов висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби. Не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, - половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та - періоду проходження строкової військової служби і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Календарний період роботи позивача безпосередньо на посаді, віднесеній до посади судді складає повних 26 років з 19.02.1999 по 15.07.2025.

Згідно п. 2 Розділу ІІ «Документи, необхідні для призначення щомісячного довічного грошового утримання» Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 200/14891 (далі Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України № 3-1) до заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання додаються документи про страховий стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до п. 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Дипломом Серія НОМЕР_1 засвідчується, що ОСОБА_1 у 1982 році вступив, а у 1987 році закінчив повний курс Львівського ордену Леніна державного університету ім. І.Франка за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста.

Вказані записи щодо періоду навчання і найменування вищого навчального закладу відображені також і в трудовій книжці позивача Серія НОМЕР_2 , дата заповнення 12.05.1980.

Також, у постановах від 20.04.2021 у справі № 344/5707/19 та від 14.05.2021 у справі № 592/3354/17 Верховний Суд дійшов висновку про необхідність зарахування половини строку навчання у вищому юридичному учбовому закладі на денній формі навчання до стажу, який враховується для набуття права на відставку і при обчисленні розміру щомісячного довічного утримання судді у відставці.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем не заперечувалось факту наявності в його розпорядженні при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, як трудової книжки позивача, так і копії диплому про закінчення навчального закладу.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що достатніми були підстави вважати, що відповідач протиправно не зарахував до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 половину періоду його навчання у цьому навчальному закладі з 25.08.1982 по 27.06.1987, що складає 2 роки 5 місяців 1 день.

Також колегія суддів враховує, що статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

За встановленими у абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII правилами, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Таким чином, зазначені положення законодавства передбачають право особи на зарахування, зокрема, до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби.

Згідно п.6 Порядку № 637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Як вбачається з довідки від 02.06.2025 № 5/11895, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 дійсно проходив строкову військову службу в Збройних силах СРСР з 27 травня 1980 року по 21 травня 1982 року.

За наведених обставин справи колегія судідв погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право як на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, так і на визначення його відсоткового розміру, підлягав зарахуванню також період проходження ним військової служби в Збройних Силах з 27.05.1980 по 21.05.1982, що свідчить про бездіяльність відповідача в цій частині.

Крім цього, позивач також повідомив, що при призначенні йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у Пенсійного органу були наявними підстави для зарахування періоду його роботи на посадах юрисконсульта фірми «БАРК», юрисконсульта фірми «UAK», викладача юридичного факультету Рівненського економіко-гуманітарного інституту, викладача кафедри правознавства Рівненського відділення вищої школи права до стажу роботи на посаді судді, позаяк зазначені відносяться до стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Колегія судідв зазначає, що відповідно до ч. 5 статті 7 Закону № 2862-ХІІ (в редакції чинній станом на 15.12.1992) особливі вимоги, необхідні для зайняття посади судді Конституційного Суду України, арбітражних та військових судів, визначаються Конституцією України, законами України «Про Конституційний Суд», «Про арбітражний суд» та іншими законами України.

Згідно статті 22 Закону України «Про арбітражний суд» в редакції від 30.03.1997 № 1142-ХІІ, чинній станом на дату призначення позивача на посаду судді вперше, (далі Закон № 1142-ХІІ), право на зайняття посади судді Вищого арбітражного суду України має громадянин України, який досяг на день призначення 30 років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за спеціальністю не менше десяти років. Право на зайняття посади судді арбітражного суду Автономної Республіки Крим, арбітражних судів областей, міст Києва та Севастополя має громадянин України, який досяг на день призначення 25 років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за спеціальністю не менше п`яти років.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним, що на момент призначення позивача суддею Арбітражного суду Рівненської області у 1999 році для зайняття такої посади, поряд з іншим, необхідною умовою була наявність стажу роботи в галузі права не менш як п`ять років.

З огляду на зазначене, право на зарахування стажу роботи в галузі права 5 років до стажу роботи на посаду судді мають судді, яких було призначено на посаду вперше згідно з вимогами, встановленими Законом України № 1142-ХІІ на день їх обрання.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 30 травня 2019 року у справі № 11-1481заі18, внесені до ст. 137 Закону № 1402 зміни дозволили зарахувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом, як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 9901/302/19).

Суд першої інстанції вірно встановив, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 . Серія НОМЕР_3 , дата заповнення 12.05.1980 та проведеного Північно-Західним апеляційним господарським судом розрахунком стажу судді від 17.07.2025 № 04-60/3927/25, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання позивач працював: з 08.08.1992 по 01.11.1995 юрисконсультом ТзОВ «Фірма «Барк»; з 06.11.1995 по 04.10.1996 юрисконсультом приватної фірми «UAK»; з 08.10.1996 по 27.08.1997 викладачем на юридичному факультеті Рівненського економіко-гуманітарного інституту; з 01.09.1997 по 18.02.1999 викладачем кафедри правознавства Рівненського відділення Вищої школи права.

Разом з тим судом першоїі інстанції вірно також встановлено, що вказані періоди роботи, зокрема з 09.02.1994 по 01.11.1995, з 06.11.1995 по 04.10.1996, з 08.10.1996 по 27.08.1997, з 01.09.1997 по 18.02.1999 передували призначенню ОСОБА_1 на посаду судді Арбітражного суду Рівненської області та слугували підтвердженням наявності у нього спеціального стажу за спеціальністю не менше 5 років.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що поведінка відповідача щодо незарахування зазначених вище спірних періодів до стажу роботи на посаді судді (сукупно не більше 5 років), що дає право на призначення та обчислення щомісячного довічного грошового утримання є протиправною, такою що не відповідає встановленим у ст. 2 КАС України принципам.

Відповідно до пунктів 3, 4 Розділу ІІІ «Приймання, оформлення і розгляд документів органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання» Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України № 3-1, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного грошового утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання або відмову в його призначенні з урахуванням пункту 5 розділу І цього Порядку.

Орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, не пізніше 10 днів з дня винесення рішення інформує особу про призначення щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням його розміру або про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідач зобов`язаний був зарахувати до стажу роботи на посаді судді, яка дає право на призначення та обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, спірні періоди роботи з 09.02.1994 по 01.11.1995, з 06.11.1995 по 04.10.1996, з 08.10.1996 по 27.08.1997, з 01.09.1997 по 18.02.1999. При цьому, такий обов`язок у Пенсійного органу виникає в силу вимог закону незалежно від факту звернення особи із відповідною заявою про зарахування стажу.

На підставі заяви ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області позивачу з 17.07.2025 призначено щомісячне довічне грошове утримання. Водночас, основний розмір щомісячного довічного грошового утримання від суддівської винагороди обчислений виключно із стажу роботи на посаді судді.

Відтак, враховуючи все викладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що належним способом захисту прав та інтересів позивача є визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області при вирішенні питання про обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , яка полягає у незарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періодів: проходження військової служби з 27.05.1980 по 21.05.1982 (сукупно 1 рік 11 місяців 24 дні); половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу з 25.08.1982 по 27.06.1987 (сукупно 2 роки 5 місяців 1 день); роботи на посадах юрисконсульта фірми «БАРК», юрисконсульта фірми «UAK», викладача юридичного факультету Рівненського економіко-гуманітарного інституту, викладача кафедри правознавства Рівненського відділення вищої школи права, з 09.02.1994 по 01.11.1995, з 06.11.1995 по 04.10.1996, з 08.10.1996 по 27.08.1997, з 01.09.1997 по 18.02.1999 сукупно 5 років як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, а також зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 починаючи з 17.07.2025, виходячи із 80% (50% за стаж роботи 20 років + 30% за додатковий стаж роботи 15 років) від суддівської винагороди та загального стажу роботи на посаді судді 35 років 09 місяців 20 днів, зарахувавши додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоди: проходження військової служби з 27.05.1980 по 21.05.1982 (сукупно 1 рік 11 місяців 24 дні); половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу з 25.08.1982 по 27.06.1987 (сукупно 2 роки 5 місяців 1 день); роботи на посадах юрисконсульта фірми «БАРК», юрисконсульта фірми «UAK», викладача юридичного факультету Рівненського економіко-гуманітарного інституту, викладача кафедри правознавство Рівненського відділення вищої школи права, з 09.02.1994 по 01.11.1995, з 06.11.1995 по 04.10.1996, з 08.10.1996 по 27.08.1997, з 01.09.1997 по 18.02.1999 сукупно 5 років як стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованим висновки суду першої інстанції про підставність позовних вимог до задоволення.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року у справі № 460/18576/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
Т. І. Шинкар