Справа № 400/3477/26
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2026-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 р. № 400/3477/26
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. розглянув в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомАкціонерного товариства "Миколаївобленерго", вул. Громадянська, 40,м. Миколаїв,54017,

до відповідачаВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, вул. Городецького архітектора, 13,м. Київ,01001,

провизнання протиправною та скасування постанови від 04.03.2026 року ВП № 5576151,

Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" звернулось до адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої службу Міністерства юстиції України з вимогами: визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни від 04.03.2026 року ВП № 5576151 про стягнення виконавчого збору.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що оскаржувана постанова порушує матеріальні права Товариства, так як винесена державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС Фещук О.А. після фактичного стягнення виконавчого збору, і як наслідок виконавчий збір у ВП № 5576151 стягується у подвійному розмірі. Позивач звертає увагу на те, що постанова від 04.03.2026 про стягнення виконавчого збору у ВП № 5576151 винесена зокрема на підставі ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з не стягненням виконавчого збору. Однак наведене суперечить інформації, викладеній в листі ВПВР Департаменту ДВС від 05.03.2026 №30830/32398-33-26/20.1, де зазначено, що грошові кошти списані з рахунків боржника та зараховані на депозитний рахунок відділу, зокрема і 8 801 044,66 грн. як стягнення виконавчого збору у ВП №5576151. Виконавчий збір у ВП №5576151 стягнуто до 04.03.2026, тобто до винесення постанови про стягнення виконавчого збору, відтак, винесення вказаної постанови суперечить вимогам закону, зокрема ст.40 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи викладене, дії державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Фещук О.А. пов`язані з винесенням постанови від 04.03.2026 про стягнення виконавчого збору у ВП №5576151 є протиправними та незаконними, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, надав відзив, в якому свою позицію пояснив тим, що виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Доводи позивача про подвійне стягнення виконавчого збору є необґрунтованими. Мова не йде про повторне (подвійне) стягнення, а виключно про належне процесуальне оформлення вже виниклого обов`язку. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що кошти у сумі 8 801 044,66 грн були зараховані як виконавчий збір у процесі виконання рішення. Сама по собі обставина фактичного перерахування коштів не свідчить про належне процесуальне оформлення стягнення виконавчого збору. В той же час постанова про стягнення виконавчого збору є процесуальним оформленням стягнення виконавчого збору. З огляду на зазначене, постанова про стягнення виконавчого збору не може вважатись протиправною й відповідно не може бути скасована, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні. Відповідач вказав, що позивач обрав неналежний спосіб судового захисту, оскільки заявлені позовні вимоги зводяться виключно до скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, тоді як фактично позивач оспорює сам обов`язок зі сплати такого збору. Водночас обов`язок зі сплати виконавчого збору виникає безпосередньо з норм Закону України «Про виконавче провадження» і не залежить від факту винесення відповідної постанови. Така постанова має виключно процесуальний характер і лише оформлює вже існуючий обов`язок боржника. Отже, навіть у разі її скасування це не призведе до відновлення прав позивача, що свідчить про неефективність обраного способу захисту та його невідповідність вимогам статті 5 КАС України.

Ухвалою суду від 13.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання у справі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження №5576151 з примусового виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 31.07.2007 №4/69/07 про стягнення з АТ «Миколаївобленерго» на користь ДП «Енергоринок» 121 271 022,23 грн. боргу, 7 403 880,22 грн. 3% річних, 28 580 017,97 грн. збитків від інфляції, 515 396,00 грн. пені, 7 173,93,00 грн 7% штрафу, 25 500,00 грн держмита, 118,00 грн витрат на ІТЗ судового процесу.

04.03.2026 державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС Фещук О.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №5576151 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У вказаній постанові зазначено, що листом від 24.02.2026 №22/22-281 ДП «Енергоринок» повідомило відділ про повне фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом, виконавчий збір, що підлягав стягненню та витрати виконавчого провадження сплачені в повному обсязі. Залишок нестягненої суми за виконавчим документом 0 гривня , сума стягнутого виконавчого збору 8 801 044,66 грн.

04.03.2026 державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС Фещук О.А. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у ВП №5576151, якою постановлено стягнути з Товариства виконавчий збір в розмірі 8 801 044,66 грн.

Позивач вважаючи протиправною постанову щодо стягнення з позивача виконавчого збору, звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - «Закон») виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч.3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону) частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 39 Закону, п. 8 р. ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №12/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1 , 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11,14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Як вбачається з матеріалів справи, що Листом ВПВР Департаменту ДВС від 05.03.2026 №30830/32398-33-26/20.1 за підписом начальника Нещадима І. повідомлено Товариство зокрема про те, що кошти, які списані з рахунків боржника та зараховані на депозитний рахунок відділу розподілялися у відповідності до статей 45, 46, 47 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема за період з 2023 по 2026 рік наступним чином ВП №5576151 з примусового виконання наказу господарського суду Миколаївської області №4/69/07, виданого 31.07.2007 - стягнуто та перераховано кошти в сумі 123 946 113, 38 грн, з яких: 115 144 666,05 грн. перераховано на користь стягувача, 8 801 044,66 грн. стягнення виконавчого збору, 402,67 грн. витрати виконавчого провадження.

Суд наголошує, що на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 04.03.2026 у ВП №5576151, виконавчий збір вже було стягнуто в розмірі 8 801 044,66 грн., що також підтверджується змістом постанови про закінчення ВП №5576151 від 04.03.2026.

Відповідно до ст.27 Закону, виконавчий збір - це санкція майнового характеру, яка накладається на боржника за невиконання рішення у добровільному порядку.

Суд вказує, що за своєю правовою природою ця санкція може бути застосована лише одноразово щодо одного й того ж самого виконавчого документа.

Винесення виконавчого документу на вже стягнуту суму суперечить засадам виконавчого провадження, визначеним ст.2 Закону, зокрема принципу справедливості, неупередженості та об`єктивності, оскільки створює штучну заборгованість, яка вже була погашена боржником та отримана Державою.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що постанова відповідача про стягнення виконавчого збору від 04.03.2026 року ВП № 5576151 є протиправною та підлягає скасуванню.

Позов задовольнити у повному обсязі.

Сплачений судовий збір у розмірі 26 624,00 гривень слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" (вул. Громадянська, 40,м. Миколаїв,54017 ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького архітектора, 13, м. Київ, 01001 ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни від 04.03.2026 у ВП №5576151 про стягнення виконавчого збору.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького архітектора, 13,м. Київ, 01001 ) на користь Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" (вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 ) судові витрати в розмірі 26 624,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар