Справа № 200/1001/25
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року справа №200/1001/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року (головуючий суддя І інстанції Олішевська В.В.), складеного в повному обсязі 22 квітня 2025 року, у справі № 200/1001/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

- визнання протиправною бездіяльність, яка полягає у відмові в призначенні пенсії за вислугу років за п. «а» ст. 12 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з врахуванням пільгового стажу для призначення пенсії 27 років 08 місяців 29 днів.

- скасування рішення про відмову в призначені пенсії від 21.01.2025 № ;

- зобов`язання призначити пенсію за вислугу років, з дати звернення із заявою про призначення пенсії, відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», на підставі пільгової вислуги років для призначення пенсії з урахуванням 27 років 08 місяців 29 днів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що суд першої інстанції неправильно застосував норми ст. 58 Конституції України.

Вважає, що пільгова вислуга років має обраховуватись на момент виникнення права на призначення пенсії.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/1001/25, однак листом суд першої інстанції повідомив про відсутність справи в паперовому вигляді у зв`язку з тим, що справа зареєстрована через підсистему «Електронний суд».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Як встановлено з матеріалів справи, позивача звільнено з Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області 29.07.2014.

11 грудня 2024 року Міністерством внутрішніх справ України виготовлено подання про призначення пенсії позивачу пенсії за вислугу років № 1654.

Вказаним поданням визначено календарну вислугу років станом на 29 липня 2014 для призначення пенсії у розмірі 20 років 09 місяців 15 днів, пільгову вислугу 29 років 02 місяці 24 дні.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області рішенням від 21 січня 2025 року № відмовило позивачу у призначенні пенсії за ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відмову мотивовано тим, що станом на 29.07.2014 для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту а частини першої статті 12 Закону № 2262 позивач не набув необхідної календарної вислуги років, в розрахунку вислуги років для призначення пенсії станом на 29.07.2014 вислуга років у календарному обчисленні становить 20 років 09 місяців 15 днів, вислуга років у пільговому обчисленні 08 років 05 місяців 09 днів.

Згідно пункту б статті 12 Закону № 2262 також мають право на пенсію за вислугу років військовослужбовці при досягненні ними на день звільнення 45-річного віку, за наявності при цьому страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12,6 календарних років становить військова служба. На момент звільнення станом на 29.07.2014 позивачу виповнилося 39 років.

Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не порушені права позивача.

Суд погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (частина 3 статті 25 Конституції України)

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон № 2262-ХІІ).

Пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393) зі змінами, внесеними постановою КМУ № 119 від 16.02.2022 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», які набули чинності з 19.02.2022 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року у справі № 200/7041/23, яке залишено в силі постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України; третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови оформлення подання на пенсію за вислугу років та направлення його до органів Пенсійного фонду України для призначення ОСОБА_1 ( пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України з урахуванням Закону України № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» зарахувати ОСОБА_1 , вислугу років на пільгових умовах період проходження служби: з 28.06.1993 року по 01.12.1994 року на посаді стрільця та контролера в Збройних силах України, в прикордонному загоні «Закарпаття», з розрахунку один місяць служби за три місяці за вказані періоди; з 18.03.1995 року по 29.07.2014 року на посадах: міліціонера роти патрульної служби, інспектора патрульної служби-кінолог роти патрульної служби, міліціонера-конвоїра взводу конвойної служби міліції, начальника конвою взводу конвойної служби міліції, начальника конвою відділення № 2 взводу конвойної служби міліції Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, з розрахунку один місяць служби за сорок днів.

Зобов`язано Міністерства внутрішніх справ України відповідно п. «а» ч. 1 ст. 12 закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» оформити подання на пенсію за вислугу років та направлення його до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення ОСОБА_1 , пенсії за вислугу років.

У зазначеному рішенні суду від 08 лютого 2024 року по справі № 200/7041/23, зазначено наступне:

«…Як зазначено судом у вказаному рішенні, позивач з 28.06.1993 року по 01.12.1994 року проходив службу в Збройних силах України, стаж роботи на яких обчислювався з розрахунку один місяць служби за три місяці за вказані періоди. З 18.03.1995 року по 29.07.2014 року, позивач проходив службу в підрозділах роти патрульно-постової служби та конвойної служби Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області на посадах: міліціонера роти патрульної служби, інспектора патрульної служби-кінолог роти патрульної служби, міліціонера-конвоїра взводу конвойної служби міліції, начальника конвою взводу конвойної служби міліції, начальника конвою відділення № 2 взводу конвойної служби міліції, час проходження служби на яких зараховується на пільгових умовах, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за сорок днів.

Оскільки, позивач проходив службу, яка передбачена Постановою № 393 (яка діяла на день звільнення, тобто пільговий страж зараховується для призначення пенсії, а не для її розміру), суд приходить до висновку, що позивач має право на зарахування при обчисленні років на пільгових умовах часу проходження служби у підрозділах патрульно-постової служби та конвойної служби органів внутрішніх справ, за тими правилами, які були чинними на момент виникнення відповідного права.

В той же час, суд вказує на те, що посилання Відповідача на постанову КМУ від 16.02.2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262, не відповідає правовим вимогам, та приходить до висновку, що зміни в постанові № 393 до ОСОБА_1 не можуть бути застосовані так як право на пенсію він здобув на день звільнення, тобто на 29.07.2014 року, то до нього застосовуються постанова № 393, яка діяла на той час, а саме, що пільговий стаж зараховується для призначення пенсії, а не для визначення її розміру.

Отже, за період служби в ОВС ОСОБА_1 здобув стаж у календарному обчисленні в розмірі - 20 років 09 місяців 16 днів, у пільговому обчисленні 27 років 08 місяців 29 днів, а отже має право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII, …»

Згідно абз. 1, 2, 8 підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393 (в редакції чинній на дату звільнення позивача) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Згідно підпунктом «г» пункту 3 Порядку № 393 (в редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби) було визначено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів, зокрема:

- особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони.

- час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби;

- час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах патрульної служби за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393" (набрання чинності 19.02.2022) до Порядку № 393 були внесені зміни, а саме:

- доповнено новим пунктом 2-1, згідно з нормами якого, для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови;

- абзац перший пункту 3 викладено в новій редакції, згідно з якою, до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах відповідний період служби.

Тобто, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України 16.02.2022 постанови №119 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393" редакція Порядку № 393 щодо правил обчислення вислуги років для призначення пенсії зазнала змін, та п.3 Порядку №393 з 19.02.2022 визначає, що зарахування на пільгових умовах до вислуги років спірного періоду, застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії.

Таким чином, для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції до внесення змін постановою КМУ № 119 від 16.02.2022 року.

Таким чином, на час звернення звернення позивача із заявою до щодо оформлення та подання необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пенсії за вислугу років редакція пп. «а» п.3 Порядку № 393 зазнала змін, відповідно до яких зарахування строку служби на пільгових умовах до вислуги років застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, як передбачала попередня редакція пп. «а» п.3 Порядку № 393.

Відтак, статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Законом № 2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Порядком № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

При цьому Порядок № 393 (п.2-1) передбачає обчислення календарної вислуги років за пунктами 1 і 2 цієї постанови, тобто без пільгового врахування періодів служби.

Оскільки за приписами ст.17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення, а саме Порядком № 393 визначено обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, і цей Порядок встановлює пільгове обчислення вислуги років так, як вважає позивач, тільки для визначення розміру пенсії, тому відсутні підстави для врахування позивачу періодів служби в пільговому обчисленні до календарної вислуги років.

Як вбачається з матеріалів справи, вислуга років позивача в календарному обчисленні склала 20 років 09 місяців 16 днів, що недостатньо для призначення пенсії за вислугу років (25 років та більше), тому відповідачем правильно прийнято рішення про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

В межах спірних правовідносин ключовим є право позивача на отримання пенсії за вислугу років, і, відмовляючи позивачу в у призначені пенсії, відповідач керувався саме тим законодавством, яке було чинним на час звернення позивача (волевиявлення на призначення пенсії).

Враховуючи вищевикладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року у справі № 200/1001/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 травня 2026 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць