Справа № 320/55461/25
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 травня 2026 року

м. Київ

справа №320/55461/25

адміністративне провадження № К/990/18601/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Юрченко В.П.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2026 у справі №320/55461/25 за позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛМЕНС» про стягнення податкового боргу,-

УСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у м. Києві звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛМЕНС», в якому просило суд про стягнення податкового боргу в розмірі 758 037 898,53 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2025, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2026, повернуто позивачу адміністративний позов на підставі п. 8 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшли висновку, що за приписами пункту 8 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву із вимогою про стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною 2 статті 122 цього Кодексу. Станом на дату подання позову 12.11.2025, не сплинув строк, встановлений частиною другою статті 122 КАС України для оскарження відповідачем рішення суб`єкта владних повноважень. Тобто станом на дату звернення позивача з цією позовною заявою у відповідача не сплинув строк для оскарження податкової вимоги, на підставі якої заявлено вимогу про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Головне управління ДПС у м. Києві звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її через підсистему «Електронний суд» 24.04.2026.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2026, та направити справу на до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно з частиною першою статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вказаним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 13 КАС України.

Наведені норми свідчать про те, що оскарження судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадках встановлених законом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень з питань повернення заяви позивачеві (заявникові), поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування єдиної правозастосовної практики.

З огляду на зміст оскаржуваних судових рішень, підставою для повернення позовної заяви в оскаржуваній контролюючим органом частині стало те, що станом на дату звернення позивача з цією позовною заявою у відповідача не сплинув строк визначений частиною другою статті 122 КАС України для оскарження рішення суб`єкта владних повноважень - рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми «С» № 01 від 04.06.2025 на загальну суму - 758 037 898,53 гривень, податкового повідомлення-рішення форма «ПС» № 266050413 від 25.03.2025 на загальну суму - 340,00 гривень.

Судами застосовано пункт 8 частини 4 статті 169 КАС України, відповідно до якого якщо позовну заяву із вимогою про стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу, позовна заява повертається позивачеві.

Питання щодо застосування судами пункту 8 частини четвертої статті 169 КАС України вже неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом. Зокрема у постановах Верховного Суду від 19.06.2020 у справі №520/12807/19, від 12.05.2022 у справі №420/9673/20 зроблено висновки, що позов з вимогою про стягнення коштів, яка ґрунтується на підставі рішення контролюючого органу, може бути ним поданий до суду у тримісячний строк з дня виникнення підстав, що дають йому повноваження на пред`явлення визначених законом вимог, але не раніше закінчення шестимісячного строку, встановленого для судового оскарження такого рішення.

З урахуванням наведеного суди попередніх інстанцій застосували положення пункту 8 частини четвертої статті 169 КАС України у відповідності до наведеного правозастосування.

Як вже було зазначено вище правозастосовна практика з наведеного питання (застосування положення пункту 8 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України) вже сформована, і Суд не вбачає, що рішення за наслідками розгляду цієї скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Слід також зауважити, що Верховний Суд не відступів від висновків щодо застосування положень пункту 8 частини четвертої статті 169 КАС України, наведених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.06.2020 у справі №520/12807/19, від 12.05.2022 у справі №420/9673/20.

Таким чином, аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2026 у справі №320/55461/25 не матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики з питань застосування відповідних норм права, а тому підстави для відкриття касаційного провадження за поданою у цій справі касаційною скаргою відсутні.

Відповідно до вищевикладеного, керуючись статтями 333, 355, 359 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2026 у справі №320/55461/25 за позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛМЕНС» про стягнення податкового боргу відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.П. Юрченко Л.І. Бившева В.В. Хохуляк