Справа № 500/5288/25
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 рокуЛьвівСправа № 500/5288/25 пров. № А/857/11435/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року у справі № 500/5288/25 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

місце ухвалення судового рішення м.Тернопіль
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїМартиць О.І.
дата складання повного тексту рішення08 січня 2026
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року у справі № 500/5288/25 позов Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу -задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 48400,37 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що наданій суду декларації відсутній присвоєний номер та підпис відповідача. Також зазначає, що позивач не надіслав йому позовної заяви. Позовну заяву позивач з додатками отримав лише 17.10.2025 року від суду першої інстанції. Окрім того зазначає, що не давав дружині довіреність на отримання замість його акту перевірки та ППР. Просить урахувати, що строк звернення про стягнення боргу сплинув у 2021 році.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлений шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи міститься відповідне відстеження вручених рекомендованих поштових відправлень.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач дотримався визначеного податковим законодавством порядку (процедури) стягнення податкового боргу з відповідача та за наявності достатніх підстав звернувся до суду.

Аналіз вимог законодавства, наявні матеріали справи свідчать про те, що відповідачем в порушення вимог законодавства не сплачено суму податкового боргу, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області як платник податків.

Згідно довідки про наявність податкового боргу у відповідача наявний податковий борг перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 48400,37 грн (основний платіж - 1965,00 грн, штрафна санкція - 3613,09 грн, пеня - 42822,28 грн).

Заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у відповідача виникла у зв`язку з несплатою самостійно визначеного платником узгодженого податкового зобов`язання, нарахованого згідно податкової декларацій про майновий стан і доходи №1025 від 07.06.2022 за 2021 рік, якою нараховано платником податок на доходи фізичних осіб в сумі 1965,00 грн.

Також заборгованість по даному платежу виникла у зв`язку з несплатою узгодженого грошового зобов`язання, нарахованого згідно податкового повідомлення - рішення №000/5246/2411 від 26.04.2024, винесеного на підставі акта перевірки №4727/19-00-24- 11/ від 19.04.2024, яким встановлено порушення строку сплати суми узгодженого грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, відповідно зобов`язано сплатити штраф у сумі 3613,09 грн.

Крім того нараховано 42 822,28 грн пені по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за несвоєчасну сплату:

18.06.2019 на суму 1121,88 грн нарахована пеня в сумі 942,80 грн за період з 30.10.2014 по 18.06.2019;

15.07.2019 на суму 373,96 грн нарахована пеня в сумі 319,11 грн за період з 30.10.2014 по 15.07.2019;

07.08.2019 на суму 400,00 грн нарахована пеня в сумі 345,63 грн за період з 30.10.2014 по 07.08.2019;

30.08.2019 на суму 400,00 грн нарахована пеня в сумі 349,91 грн за період з 30.10.2014 по 30.08.2019;

24.10.2019 на суму 400,00 грн нарахована пеня в сумі 359,89 грн за період з 30.10.2014 по 24.10.2019;

29.10.2019 на суму 400,00 грн нарахована пеня в сумі 360,74 грн за період з 30.10.2014 по 29.10.2019;

26.12.2019 на суму 400,00 грн нарахована пеня в сумі 370,29 грн за період з 30.10.2014 по 26.12.2019;

28.01.2021 на суму 2000,00 грн нарахована пеня в сумі 1895,30 грн за період з 30.10.2014 по 29.02.2020;

26.02.2021 на суму 420,00 грн нарахована пеня в сумі 398,01 грн за період з 30.10.2014 по 29.02.2020;

27.05.2021 на суму 451,14 грн нарахована пеня в сумі 427,52 грн за період з 30.10.2014 по 29.02.2020;

27.10.2021 на суму 902,28 грн нарахована пеня в сумі 855,05 грн за період з 30.10.2014 по 29.02.2020;

22.11.2021 на суму 451,14 грн нарахована пеня в сумі 427,52 грн за період з 30.10.2014 по 29.02.2020;

10.05.2022 на суму 1358,33 грн нарахована пеня в сумі 1287,22 грн за період з 30.10.2014 по 29.02.2020;

27.07.2022 на суму 1965,00 грн нарахована пеня в сумі 1862,13 грн за період з 30.10.2014 по 29.02.2020;

20.11.2023 на суму 26787,63 грн. нарахована пеня в сумі 27581,87 грн за період з 30.10.2014 по 29.02.2020 та з 01.07.2023 по 20.11.2023;

14.12.2023 на суму 995,48 грн нарахована пеня в сумі 1035,47 грн за період з 30.10.2014 по 29.02.2020 та з 01.07.2023 по 14.12.2023;

08.10.2024 на суму 1873,10 грн нарахована пеня в сумі 2161,10 грн за період з 30.10.2014 по 29.02.2020 та з 01.07.2023 по 08.10.2024;

08.10.2024 на суму 2600,10 грн нарахована пеня в сумі 1681,36 грн за період з 21.05.2017 по 29.02.2020 та з 01.07.2023 по 08.10.2024;

15.11.2024 на суму 387,06 грн нарахована пеня в сумі 161,36 грн за період з 17.12.2018 по 29.02.2020 та з 01.07.2023 по 15.11.2024.

Зазначене податкові повідомлення-рішення, відповідачем не було оскаржено ні в адміністративному, ні в судовому порядку, а тому грошові зобов`язання визначені в ньому, вважається узгодженим.

Наявність у відповідача податкового боргу підтверджується також розрахунками суми податкового боргу, борг відображений в інтегрованій картці платника податків.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Конституційний Суд України у п.4.1 рішення від 24.03.2005 року в справі №1 9/2005 зазначив, що виконання конституційного обов`язку, передбаченого статтею 67 Конституції України, реалізується сплатою кожним податків і зборів.

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені вказаним Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених вказаним Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених вказаним Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Пунктом 9.1 статті 9 ПК України установлено, що до загальнодержавних податків належать: податок на прибуток підприємств; податок на доходи фізичних осіб; податок на додану вартість; акцизний податок; екологічний податок; рентна плата; мито.

Статтею 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з вказаним Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з вказаним Кодексом.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.152. пункту 14.1 статті ПК України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений вказаним Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Статтею 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені вказаним Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених вказаним Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 49.1 статті 49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені вказаним Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого вказаним Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених вказаним Кодексом.

За змістом пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 вказаного Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 179.1 статті 179 ПК України встановлено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій ним податковій декларації (пункт 179.7 статті 179 ПК України).

Згідно підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Пунктом 124.1 статті 124 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених згаданим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З матеріалів справи убачається відповідачу виставлялась та була вручена податкова вимога форми "Ф" від 11.09.2014 №138-17 (а.с. 21). З часу виставлення якої податковий борг платника не переривався. Доказів того, що вказана вище вимога оскаржувалась та/або відкликалась сторонами суду не надано.

Обставини щодо наявності податкового боргу підтверджуються:

наявною в електронній формі декларацією про майновий стан і доходи відповідача за 2021 рік у якій ним самостійно визначено зобов`язання в сумі 1965,00 грн. (а.с. 22-23 та а.с. 75 копіювання, якої здійснено з оригіналу декларації поданої до податкового органу та яка містить власноручний підпис відповідача);

податковим повідомленням - рішенням №000/5246/2411 від 26.04.2024, винесеним на підставі акта перевірки №4727/19-00-24- 11/ від 19.04.202, яким встановлено порушення строку сплати суми узгодженого грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, відповідно зобов`язано сплатити штраф у сумі 3613,09 грн. Вказану ППР позивач отримав власноручно про, що міститься відповідний підпис на вказаному ППР. Зазначене податкове повідомлення-рішення, відповідачем не було оскаржено ні в адміністративному, ні в судовому порядку, а тому грошові зобов`язання визначені в ньому, вважається узгодженим. (а.с. 24-29);

розрахунком пені за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування по фізичній особі ОСОБА_1 на суму 42 822,28 грн (а.с. 12-18).

Наявність у відповідача податкового боргу підтверджується також розрахунками суми податкового боргу та відображеними даними в інтегрованій картці платника податків.

Стосовно доводів скаржника що подана копія декларації про яку йдеться вище ним не підписана та не зареєстрована в податковому органі, то колегія суддів зазначає, що до позовної заяви додано копію податкової декларації про майновий стан і доходи №1025 вiд 07.06.2022 за 2021 рік, візуально відображену в підсистемі ІКС "Податковий блок", подану відповідачем до податкового органу.

Враховуючи сумніви ОСОБА_1 , щодо його декларації про майновий стан і доходи №1025 вiд 07.06.2022 за 2021 рік, позивачем надано суду копію податкової декларації про майновий стан і доходи №1025 вiд 07.06.2022 року за 2021 рік зробленої з оригіналу даної декларації, поданої відповідачем до податкового органу та власноручно ним підписаної.

Стосовно доводів скаржника, що податкове повідомлення - рішення №000/5246/2411 вiд 26.04.2024 та акт перевірки №4727/19-00-24-11/ від 19.04.2024 отримала дружина відповідача ОСОБА_2 без належної на те довіреності, оскільки ОСОБА_1 у зв`язку з інвалідністю втратив можливість самостійно пересуватися, що підтверджується її підписом в даних документах, то колегія суддів зазначає, що на вказаній ППР міститься підпис відповідача про його отримання 26.04.2024 року. Відомостей про отримання такого ППР дружиною відповідача здійснений напис про отримання не містить. Відтак відповідачем не доведено належними доказами обставин з приводу неотримання ним названого ППР.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги з приводу пропущення позивачем строку для звернення з позовом до суду, то колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.

Стаття 102 Податкового кодексу України, яка носить спеціальний характер по відношенню до статті 122 КАС України, передбачає, що позовні вимоги контролюючого органу, пов`язані зі стягненням податкового боргу з платників податків, повинні пред`являтися протягом 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Законом України від 17 березня 2020 року №533-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 18 березня 2020 року, до ПК України внесено зміни, зокрема, підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" доповнено пунктами 52-1, 52-5.

Відповідно до абзацу десятого пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Законом №591-IX до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України внесені зміни, які набрали чинності 29 травня 2020 року. Згідно з внесеними змінами в абзаці десятому слова та цифри "по 31 травня 2020 року" замінено цифрами та словами « 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Крім того, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року №2120-IX (набрав чинності з 17 березня 2022 року) статтю 102 доповнено пунктом 102.9 такого змісту: "102.9. На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи".

В подальшому пункт 102.9 статті 102 виключено на підставі Закону №3219-IX від 30 червня 2023 року, який набрав чинності 01 серпня 2023 року.

Отже, в період з 18 березня 2020 року по 30 червня 2023 року, строк давності, передбачений статтею 102 ПК України, був зупинений з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а в період з 17 березня 2022 року по 01 серпня 2023 року - у зв`язку з дією правового режиму воєнного, надзвичайного стану.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 13.12.2023 у справі №240/34220/22.

Окрім того, згідно п.102.4 ст.102 ПК України, якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визнання боргу безнадійним.

Згідно з пунктом 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звергається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем в порушення вимог законодавства не сплачено суму податкового боргу, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року у справі № 500/5288/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос