Справа № 160/30941/24
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е МА У Х В А Л А
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо надання до Військової частини НОМЕР_2 довідки №27 від 15.10.2025 про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , без зазначення кількості належного до видачі речового майна за час проходження військової служби у період з 10.03.2022 по 20.08.2024;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати до Військової частини НОМЕР_2 оновлену довідку про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , із зазначенням нормативної кількості належного до видачі речового майна за час проходження військової служби у період з 10.03.2022 по 20.08.2024.
Дослідивши матеріали справи та розглянувши наведені у заяві доводи, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірне питання, суд доходить висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду у повному обсязі, з огляду на таке.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 року у справі №160/30941/24 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач-1), Військової частини НОМЕР_2 (відповідач-2), Військової частини НОМЕР_3 (відповідач-3) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, позовну заяву задоволено у повному обсязі:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання довідки про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 за час проходження військової служби у період з 10.03.2022р. по 20.08.2024р.;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) надати до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) довідку про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) за час проходження військової служби за період з 10.03.2022р. по 20.08.2024р.;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) нарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію за невикористане речове майно за час проходження військової служби за період з 10.03.2022р. по 20.08.2024р.;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію за невикористане речове майно за час проходження військової служби за період з 10.03.2022р. по 20.08.2024р.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.09.2025 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровській окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року у справі № 160/30941/24 повернуто.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.09.2025 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_3 на рішення Дніпропетровській окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року у справі № 160/30941/24 повернуто.

Таким чином, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 року у справі №160/30941/24 набрало законної сили 30 вересня 2025 року.

На підставі означеного рішення суду Дніпропетровським окружним адміністративним судом 12.11.2025 року видано відповідні виконавчі листи №160/30941/24 із строком пред`явлення до виконання до « 30» вересня 2028 р. (включно), які отримані стягувачем, що підтверджується розписками, наявними в матеріалах справи.

Судом встановлено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 року у справі №160/30941/24 Військовою частиною НОМЕР_1 видано довідку №27 від 15.10.2025 року про вартість речового майна, що належить до видачі старшому лейтенанту ОСОБА_1 , яка листом від 13.11.2025р. за вих.№2681 направлена до Військової частини НОМЕР_2 .

При цьому, як слідує з довідки №27 від 15.10.2025 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , в ній вказано, що старшому лейтенанту ОСОБА_1 належало до видачі речове майно у загальній кількості - 0 предметів і сума грошової компенсації за неотримане речове майно становить - 0 грн.

Заявник (стягувач) стверджує, що видача Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення суду у справі №160/30941/24 вищевказаної довідки про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 за час проходження військової служби за період з 10.03.2022р. по 20.08.2024р., із зазначенням у ній "нульових" показників є протиправними діями боржника - суб`єкта владних повноважень, вчиненими на виконання цього рішення, які порушують права позивача, підтверджені таким рішенням суду.

Надаючи оцінку наявності підстав для задоволення заяви стягувача, поданої в порядку приписів ст.383 КАС України, суд зважає на таке.

Так, статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Із наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Відтак, учасник справи, якому належить виконати судове рішення, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

Таким чином, виконання законного рішення суду гарантує захист прав та свобод особи і є одним із показників утвердження принципу верховенства права у державі.

У Рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, регламентований статтею 383 КАС України.

Так, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною 6 статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

При цьому частинами 1, 2 статті 249 КАС України встановлено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

За приписами ч.ч.4,5 ст.249 КАС України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Таким чином, контроль за виконанням рішення суду, передбачений статтею 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує законні права та інтереси позивача.

Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статей 383, 249 КАС України можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Станом на день розгляду заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, суд зазначає про наявність обставин, які свідчать про те, що відповідач порушує приписи ст.129-1 Конституції України, ч.ч.2,3 ст.14 та ст.370 КАС України, а також порушує законні права та інтереси позивача, ухиляючись від належного виконання дій зобов`язального характеру, покладених на відповідача (боржника) рішенням суду, з огляду на таке.

Як вказано вище, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 року у справі №160/30941/24, яке набрало законної сили, зокрема, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати до Військової частини НОМЕР_2 довідку про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 за час проходження військової служби за період з 10.03.2022р. по 20.08.2024р.

При цьому з мотивувальної частини вказаного рішення слідує, що судом, зокрема, встановлено, що 22.06.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 видано речовий атестат військовослужбовця №177 на ім`я ОСОБА_1 , згідно з яким позивач речовим майном не забезпечувався; також 20.08.2024 року Військовою частиною НОМЕР_1 було видано речовий атестат військовослужбовця №62 на ім`я ОСОБА_1 , згідно якого позивач речовим майном не забезпечувався.

Таким чином, рішенням суду, що набрало законної сили, встановлено, що позивач за період військової служби з 10.03.2022р. по 20.08.2024р. не був забезпечений речовим майном.

Водночас, задовольняючи цим рішенням позовні вимоги ОСОБА_1 , суд констатував, що пунктом 30 розділу V Інструкції №232 встановлено, що особи сержантського, старшинського та рядового складу речовим майном забезпечуються за відповідними Нормами. Видача речового майна проводиться після прибуття їх до місця служби і зарахування до списків військової частини. При цьому у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування у пункті 3 Порядку виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дає підстави для висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу). Отже, військовослужбовці, обтяжені під час проходження військової служби власними витратами на придбання речового майна, мають правомірні очікування на отримання його грошової компенсації. Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що позивач звільнений у запас з військової служби, має право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, оскільки, відповідає вимогам, встановленим пунктами 2 та 3 Порядку №178.

З наведених висновків мотивувальної частини рішення суду беззаперечно слідує, що позивач, як військовослужбовець, який протягом періоду військової служби з 10.03.2022р. по 20.08.2024р. не був забезпечений речовим майном, і право якого на отримання відповідної грошової компенсації вартості за неотримане ним речове майно встановлене цим рішенням суду, має право на те, що б у довідці про вартість речового майна, що належало йому до видачі, яку суд зобов`язав видати Військову частину НОМЕР_1 , були зазначені певні конкретні показники кількості предметів такого речового майна та, відповідно, конкретні суми грошової компенсації за неотримане ним речове майно, які апріорі не можуть бути «нульовими», позаяк, судом було встановлено, що наданими доказами підтверджено, що позивач, який мав право на забезпечення в період проходження ним військової служби відповідним речовим майном, такого забезпечення не отримав взагалі, відтак, неотримана ним кількість такого речового майна та відповідна сума грошової компенсації за нього і мала б бути відображена у виданій Військовою частиною НОМЕР_1 довідці.

Таким чином, Військова частина НОМЕР_1 , видаючи на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 року у справі №160/30941/24 довідку №27 від 15.10.2025 року про вартість речового майна, що належить до видачі старшому лейтенанту ОСОБА_1 , із зазначенням у цій довідці, що старшому лейтенанту ОСОБА_1 належало до видачі речове майно у загальній кількості - 0 предметів і сума грошової компенсації за неотримане речове майно становить - 0 грн., вчинила протиправні дії, якими порушила приписи ст.129-1 Конституції України, ч.ч.2,3 ст.14 та ст.370 КАС України, а також порушила права позивача (стягувача), підтверджені вищевказаним рішення суду, яке набрало законної сили.

За наведених обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 року в адміністративній справі №160/30941/24, щодо надання до Військової частини НОМЕР_2 довідки №27 від 15.10.2025 року про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , без зазначення в цій довідці кількості належного до видачі речового майна за час проходження військової служби у період з 10.03.2022 року по 20.08.2024 року та відповідної суми грошової компенсації за неотримане речове майно.

Крім цього, з огляду на наведене, суд, керуючись приписами ч.6 ст.383 та ст.249 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню приписів статті 129-1 Конституції України, ч.ч.2,3 ст.14 та ст.370 КАС України при виконанні рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 року в адміністративній справі №160/30941/24 та вжити заходи щодо належного виконання цього рішення суду шляхом надання до Військової частини НОМЕР_2 оновленої довідки про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , за час проходження військової служби у період з 10.03.2022 року по 20.08.2024 року, із зазначенням у ній кількості належного до видачі речового майна за цей час служби та відповідної суми грошової компенсації за неотримане речове майно, а також повідомити Дніпропетровський окружний адміністративний суд про вжиті заходи у 30-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Керуючись ст. ст. 243, 248, 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі №160/30941/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач-1), Військової частини НОМЕР_2 (відповідач-2), Військової частини НОМЕР_3 (відповідач-3) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії, вчинені суб`єктом владних повноважень - Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 року в адміністративній справі №160/30941/24, щодо надання до Військової частини НОМЕР_2 довідки №27 від 15.10.2025 року про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , без зазначення в цій довідці кількості належного до видачі речового майна за час проходження військової служби у період з 10.03.2022 року по 20.08.2024 року та відповідної суми грошової компенсації за неотримане речове майно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню пункту 9 частини 1 статті 129, статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України при виконанні рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 в адміністративній справі №160/30941/24 та вжити заходи щодо належного виконання цього рішення суду шляхом надання до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) оновленої довідки про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), за час проходження військової служби у період з 10.03.2022 року по 20.08.2024 року, із зазначенням у ній кількості належного до видачі речового майна за цей час служби та відповідної суми грошової компенсації за неотримане речове майно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) повідомити Дніпропетровський окружний адміністративний суд про вжиті заходи у 30-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію окремої ухвали направити учасникам справи, в тому числі командиру Військової частини НОМЕР_1 для здійснення контролю за її виконанням.

Окрема ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Турова