Справа № 420/8457/26
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8457/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач-2), в якій просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФ України в Рівненській області та ГУ ПФ України в Одеській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ України в Одеській області викладене у листі № 10175-8768/С-02/8-1500/26 від 26.02.2026 р. відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати ГУ ПФ України в Одеській області здійснити переведення, нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії по віку відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII, з дати звернення (04.02.2025 р.) з урахуванням виданих Виконавчим комітетом Одеської міської ради Довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) (додаток 4 Порядку) до якої додано Довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії (додаток 6 Порядку) в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 04.02.2025 р. позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". За принципом екстериторіальності розгляд заяви передано до ГУ ПФУ в Рівненській області. Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 11.02.2025 р. № 78 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 р. по справі № 420/7140/25 визнано та скасовано рішення ГГУ ПФУ в Рівненській області від 11.02.2025 р. № 78 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 наступні періоди роботи: з 20.08.1984 р. по 31.05.1989 р., з 20.05.1993 р. по 25.05.1999 р., начальником відділу науково-технічної політики Державного департаменту морського і річкового транспорту України, з 23.09.1999 р. по 26.04.2000 р. - начальником відділу науково технічної політики та інвестицій Головного науково-виробничого управління, з 01.02.2002 р. по 05.06.2003 р. - в органах внутрішніх справ України, з 05.06.2003 р. по 14.06.2012 р. - в органах податкової міліції, з 15.06.2012 р. по 29.02.2016 р. - в органах місцевого самоврядування та повторно розглянути заяву від 04.02.2025 р. про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", з врахуванням висновків суду. На виконання судового рішення по справі пенсійним органом рішення № 78 від 28.11.2025 р. яким зараховано до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи: з 20.08.1984 р. по 31.05.1989 р., з 20.05.1993 р. по 25.05.1999 р., начальником відділу науково-технічної політики Державного департаменту морського і річкового транспорту України, з 23.09.1999 р. по 26.04.2000 р. - начальником відділу науково технічної політики та інвестицій Головного науково-виробничого управління, з 01.02.2002 р. по 05.06.2003 р. - в органах внутрішніх справ України, з 05.06.2003р. по 14.06.2012 р. - в органах податкової міліції, з 15.06.2012 р. по 29.02.2016 р. - в органах місцевого самоврядування Однак, в частині повторного розгляду заяви від 04.02.2025 р. про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" ГУ ПФУ в Рівненській області винесено рішення про відмову в переведенні па пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки позивачем не надано довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця відповідно до постанови КМУ № 823 від 12.07.2024 р. та запропоновано надати відповідні довідки для призначення пенсії. Отримавши зазначені довідки, позивачем направлено їх до ГУ ПФУ в Рівненській області та ГУ ПФУ в Одеській області. Разом з тим, ГУ ПФУ в Одеській області рішенням, викладеним у листі № 10175-8768/С-02/8-1500/26 від 26.02.2026 р., відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з невідповідністю наданих довідок вимогам, передбаченим Постановою КМУ № 823, без зазначення обґрунтувань, яким саме вимогам не відповідають надані довідки. Позивач вважає свої права порушеними, а дії відповідача-1 й рішення відповідача-2 протиправними, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 27.03.2026 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення її недоліків.

Ухвалою від 01.04.2026 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Дану ухвалу разом з позовною заявою та додатками доставлено до електронного кабінету відповідачів від 01.04.2026 р.

15.04.2026 р. від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що будь-які зобов`язання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 р. по справі № 420/7140/25 на ГУ ПФУ в Одеській області судом не покладались. На виконання рішення суду Головним управлінням зараховано до стажу державної служби вищезазначені періоди роботи. Листом від 17.02.2026 р. № 1500-1905-8/23387 позивачу направлено розрахунок страхового стажу з періодами роботи, які зараховані до стажу державної служби згідно рішення суду. На виконання рішення суду в частині повторного розгляду заяви від 04.02.2025 р., ГУ ПФУ в Рівненській області прийнято рішення про відмову від 28.11.2025 в переведенні з пенсії за віком згідно Закону на пенсію за віком відповідно до Закону № 889, оскільки позивачу не надані довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця відповідно до постанови КМУ "Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб" від 12.07.2024 р. № 823. Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 889 посадовий оклад, надбавка за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, встановлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби. Подані позивачем довідки не відповідають вимогам, що передбачені постановою № 823. За перевіркою електронної пенсійної справи встановлено, що згідно запису в трудовій книжці від 21.08.1984 НОМЕР_1 позивач з 01.08.2024 р. працює на посаді головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції П`ятого апеляційного адміністративного суду. Отже, для перерахунку пенсії (переведення на інший вид пенсії) позивачу необхідно звернутись до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру), з оригіналами наступних документів: паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків та довідками про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за останньою займаною посадою державної служби відповідно до Постанови № 823. Головне управління діяло в порядку передбаченому законодавством, обґрунтовано, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Зазначає, що ГУ ПФУ в Одеській області не приймалось оскаржуване рішення по суті заяви позивача, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - ГУ ПФУ в Рівненській області. ГУ ПФУ в Одеській області не є суб`єктом прийняття рішення. В свою чергу, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії визначено ГУ ПФУ в Рівненській області, то саме цей орган і має завершити процедуру перерахунку (призначення) позивачеві пенсії.

Станом 05.05.2026 р. відповідач-1 відзив на позовну заяву не надав.

З урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно копії трудової книжки позивача від 21.08.1984 р. серії НОМЕР_1 , позивач з 05.06.2020 р. по 13.06.2024 р. працював у Виконавчому комітеті Одеської міської ради на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу оборонної мобілізаційної роботи та взаємодії з правоохоронними органами Департаменту оборонної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами Одеської міської ради. З 01.08.2024 р. позивач працює в П`ятому апеляційному адміністративному суді на посаді головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції.

04.02.2025 р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

За результатами розгляду заяви № 1099 від 04.02.2025 р. ГУ ПФУ в Рівненській області прийнято рішення № 78 від 11.02.2025 р. про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Згідно даних КП "ДСС" рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 р. по справі № 420/7140/25, яке набрало законної сили 06.11.2025 р., визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 11.02.2025 р. № 78 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи: з 20.08.1984 р. по 31.05.1989 р. - "освобожденным председателем профкома студентов Одесского института инженеров морского флота", з 20.05.1993 р. по 25.05.1999 р. - "начальником научно-технического отдела переводом из Одесского института инженеров морского флота", начальником відділу науково-технічної політики Державного департаменту морського і річкового транспорту України, з 23.09.1999 р. по 26.04.2000 р. - начальником відділу науково-технічної політики та інвестицій Головного науково-виробничого управління, з 01.02.2002 р. по 05.06.2003 р. - в органах внутрішніх справ України, з 05.06.2003 р. по 14.06.2012 р. - в органах податкової міліції, з 15.06.2012 р. по 29.02.2016 р. - в органах місцевого самоврядування та повторно розглянути заяву від 04.02.2025 р. про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", з врахуванням висновків суду.

На виконання вказаного рішення суду, відповідач-1 рішенням від 28.11.2025 р. № 8 зарахував до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи: з 20.08.1984 р. по 31.05.1989 р. - "освобожденным председателем профкома студентов Одесского института инженеров морского флота", з 20.05.1993 р. по 25.05.1999 р. - "начальником научно-технического отдела переводом из Одесского института инженеров морского флота", начальником відділу науково-технічної політики Державного департаменту морського і річкового транспорту України, з 23.09.1999 р. по 26.04.2000 р. - начальником відділу науково-технічної політики та інвестицій Головного науково-виробничого управління, з 01.02.2002 р. по 05.06.2003 р. - в органах внутрішніх справ України, з 05.06.2003 р. по 14.06.2012 р. - в органах податкової міліції, з 15.06.2012 р. по 29.02.2016 р. - в органах місцевого самоврядування. Однак, в частині повторного розгляду заяви від 04.02.2025 р. про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" ГУ ПФУ в Рівненській області винесено рішення про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки ОСОБА_1 не надані довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця відповідно до постанови КМУ № 823 від 12.07.2024 р.

Виконавчим комітетом Одеської міської ради видано позивачу довідку б/н про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби для призначення згідно з пунктом 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 р. № 889-VII "Про державну службу" пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ "Про державну службу" про те, що середні розміри надбавок, премій та інших виплат за січень 2025 року, що передує місяцю (місяць) звернення за призначенням пенсії, становили: 33342,13 грн.

Також виконавчим комітетом Одеської міської ради видано позивачу довідку б/н про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) про те, що позивач працював у виконавчому комітеті Одеської міської ради на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу оборонної мобілізаційної роботи та взаємодії з правоохоронними органами Департаменту оборонної роботи, цивільного захисту та взаємодії з правоохоронними органами Одеської міської ради, заробітна плата станом на січень 2025 року становить 17112,20 грн.

Листом від 26.02.2026 р. відповідач-2 повідомив позивача, що на виконання рішення суду в частині повторного розгляду заяви від 04.02.2025 р., Головним управлінням прийнято рішення про відмову від 28.11.2025 р. в переведенні з пенсії за віком згідно Закону на пенсію за віком відповідно до Закону № 889, оскільки позивачем не надані довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб" від 12.07.2024 р. № 823. Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 889 посадовий оклад, надбавка за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, встановлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби. Водночас зазначено, що зазначені довідки не відповідають вимогам, що передбачені постановою № 823. За перевіркою електронної пенсійної справи встановлено, що згідно запису в трудовій книжці від 21.08.1984 р. НОМЕР_1 позивач з 01.08.2024 р. працює на посаді головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Вважаючи дії відповідача-1 та рішення відповідача-2 протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст.ст.22, 64 Конституції України).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996 р., ратифікована Законом України від 14.09.2006 р. № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 р. (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п.23 ч.1). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 р. (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 р. (далі, - Закон № 1058-IV).

Згідно ст.1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у ст.36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 3 ст.4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

За приписами ч.1 ст.10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно ч.3 ст.45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 р. визначалися Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ).

01.05.2016 р. набув чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), згідно з п.2 розділу ХІ якого визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктами 10-12 розділу ХІ Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 статті 28 Закону № 1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином право на пенсію державного службовця за змістом ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ мали особи, які: а) досягли певного віку; б) мають передбачений законодавством страховий стаж; в) станом на 01.05.2016 р. мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 р. є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ, пунктами 10-12 розділу ХІ Прикінцевих положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 р. певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 р. на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі № 822/524/18 та Верховним Судом у постановах від 15.12.2020 р. у справі № 560/2398/19, від 22.05.2024 р. у справі № 500/1404/23.

При цьому п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством, а саме відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 р. № 283 (далі - Порядок № 283).

Вказане у сукупності свідчить про те, що набутий до 01.05.2016 р. стаж роботи на посадах державної служби зараховується до стажу державної служби, величина якого, окрім іншого (страхового стажу, віку особи) має вплив на наявність у особи права на пенсію, що призначається на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII.

Предметом спору у цій справі є оцінка обставин щодо: наявності підстав для зарахування роботи в органах державної податкової служби до стажу на посадах державної служби; правомірності рішення відповідача-2 щодо відмови позивачу у переведенні на пенсію за віком на підставі Закону № 889-VIII.

Суд зазначає, на момент звернення із відповідною заявою (04.02.2025 р.) позивач отримував пенсію за віком за нормами Закону № 1058-IV.

Ані розділ ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ, ані ст.37 Закону № 3723-XII не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII особам, яким на 01.05.2016 р. (дата набрання чинності Законом № 889-VІІІ) мають необхідних стаж для призначення такого виду пенсії.

Так, для правильного вирішення спору необхідно встановити, чи займав позивач станом на 01.05.2016 р. (дата набрання чинності Законом № 889-VІІІ) посаду державної служби та який стаж державної служби він мав станом на зазначену дату, оскільки норми розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ пов`язують збереження в особи права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 3723-XII з наявністю в особи станом на 01.05.2016 р. певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 р. на державній службі), але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. При цьому, ключовим питанням для набуття права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" є встановлення наявності у позивача 20-річного стажу державної служби саме станом на 01.05.2016 р. Стаж роботи та займана посада після цієї дати не має правового значення у спірних правовідносинах.

Аналогічного висновку дійшов П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 10.03.2026 р. про справі № 400/10363/25.

Вказане спростовує і посилання пенсійного органу на те що, на теперішній час позивач працює на посаді головного спеціаліста з питань запобігання та виявлення корупції П`ятого апеляційного адміністративного суду, оскільки вищенаведеними правовими нормами прямо передбачено, що особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 р. на державній службі.

Тобто, факт перебування позивача на вказаній посаді державної служби, як працюючого пенсіонера, жодним чином не спростовує його права на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки він мав необхідний стаж станом на 01.05.2016 р., як того вимагає закон.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства, єдиною підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" може бути лише відсутність необхідного 20-річного стажу роботи на посадах державної служби або прирівняних до неї посадах

Судом встановлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 р. по справі № 420/7140/25 відповідачем-1 зараховано до стажу державної служби ОСОБА_1 наступні періоди роботи: з 20.08.1984 р. по 31.05.1989 р. - "освобожденным председателем профкома студентов Одесского института инженеров морского флота", з 20.05.1993 р. по 25.05.1999 р. - "начальником научно-технического отдела переводом из Одесского института инженеров морского флота", начальником відділу науково-технічної політики Державного департаменту морського і річкового транспорту України, з 23.09.1999 р. по 26.04.2000 р. - начальником відділу науково-технічної політики та інвестицій Головного науково-виробничого управління, з 01.02.2002 р. по 05.06.2003 р. - в органах внутрішніх справ України, з 05.06.2003 р. по 14.06.2012 р. - в органах податкової міліції, з 15.06.2012 р. по 29.02.2016 р. - в органах місцевого самоврядування. З огляду на вказане, стаж державної служби позивача склав більше 20 років.

Суд зазначає, що у спірному рішенні відповідачами не зазначається про те, що позивач не має достатнього страхового або спеціального стажу роботи/служби, що б унеможливлювало вирішення цього питання. Тобто, відповідач-2 не мав фактичних та правових підстав для відмови у переведенні на інший вид пенсії позивача, у якого наявні умови для реалізації права на одержання пенсії державних службовців (згідно із пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII та відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ).

Таким чином, відповідачем-2 під час прийняття рішення від 28.11.2025 р. № 8, яким відмовлено позивачу в переведенні пенсії за Законом України "Про державну службу", не враховано усі обставини, що мають значення для призначення даного виду пенсії позивачу, як наслідок, відповідач-2 допустив неналежний розгляд поданої позивачем заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення в частині відмови позивачу в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

Отже, рішення відповідача-2 від 28.11.2025 р. № 8 в даній частині є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

При цьому, суд зазначає, що визнанню протиправним та скасуванню підлягає саме рішення відповідача-2 від 28.11.2025 р. № 8, оскільки відповідач-1 не приймав жодного рішення щодо спірних правовідносин, а лише листом від 26.02.2026 р. № 10175-8768/С-02/8-1500/26 повідомив про рішення відповідача-2.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача-1 здійснити переведення, нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії по віку відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII, з дати звернення (04.02.2025 р.) з урахуванням довідок, виданих Виконавчим комітетом Одеської міської ради, суд враховує наступне.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно п.1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 р. № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем-2 протиправно відмовлено позивачеві в переведенні на пенсію відповідно до Закону № 3723-ХІІ, таким чином, суд вважає, що у даному випадку у відповідача-2 відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме переведення з 04.02.2025 р. з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок, виданих виконавчим комітетом Одеської міської ради, які є основою для розрахунку.

В той же час позовні вимоги в частині зобов`язання призначення пенсії в розмірі 60 % суми заробітної плати є передчасними, так як відповідачем-2 ще не прийнято рішення про переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" і не здійснено розрахунок пенсії на підставі довідок виконавчого комітету Одеської міської ради, а тому на час розгляду справи відсутній спір щодо відсоткового розміру пенсії, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідача-2, як суб`єкта, який допустив порушення прав позивача, за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 1064,96 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33608, м.Рівне, вул.Олександра Борисенка, буд.7, ) про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33608, м.Рівне, вул.Олександра Борисенка, буд.7, ) від 28.11.2025 р. № 8 в частині відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33608, м.Рівне, вул.Олександра Борисенка, буд.7, ) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) з 04.02.2025 р. з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням при обчисленні розміру пенсії виданих виконавчим комітетом Одеської міської ради Довідки про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) (додаток 4 Порядку) та Довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби (додаток 6 Порядку).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33608, м.Рівне, вул.Олександра Борисенка, буд.7, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн. 96 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко