Справа № 160/7402/26
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2026-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 рокуСправа №160/7402/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду в Дніпропетровській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті у повному обсязі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 пенсії -різниці за період з 07 липня 2020 року до 30 червня 2025 року включно із урахуванням страхового стажу зарахованого за період навчання з 01.09.1989 по 16.06.1994 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 різницю недоотриманої пенсії за період з 07 липня 2020 року до 30 червня 2025 року включно із урахуванням страхового стажу зарахованого за період навчання з 01.09.1989 по 16.06.1994 роки.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно не враховано період навчання під час призначення пенсії та такий період врахований лише з 01.07.2025 року. Однак, останній здійснив перерахунок пенсії не з моменту призначення, чим на думку позивача допустив протиправну бездіяльність.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що перебуває з 07.07.2020 на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
11.07.2025 Позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонд України із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням до страхового стажу період навчання з 01.09.1989 року по 16.06.1994 роки в Українському державному університеті науки і технологій.
За результатами звернення відповідачем у листі від 05.11.2025 року зазначено, що при призначенні пенсії не враховано до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1989 по 16.06.1994 роки згідно із дипломом від 16.06.1994 НОМЕР_2 , так як в ньому відсутня дата зарахування на навчання.
Згідно із архівною довідкою від 20.06.2025 року №Є/03, до страхового стажу зараховано період навчання та після проведення перерахунку з 01.07.2025 року стаж збільшився. Розмір пенсійної виплати з 01.07.2025 року становить 14 007,42 грн.
Вважаючи, що такий перерахунок мав бути проведений із моменту призначення пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд виходить із того, що відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV(надалі - Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Згідно із ст.24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з пунктом д частини 3 статті 56 Закону України Про пенсійне забезпеченнядо стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до статті 43 Закону №1058-IV, перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Судом встановлено, що при призначенні пенсії не враховано до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1989 по 16.06.1994 роки згідно із дипломом від 16.06.1994 НОМЕР_2 , так як в ньому відсутня дата зарахування на навчання.
Тобто, станом на момент призначення пенсії позивачеві, останнім надавалися відповідні докази на підтвердження періоду навчання, однак такий період враховано до страхового стажу позивача лише з 01.07.2025 року.
А відтак, оскільки такий період не враховано позивачеві під час призначення пенсії з вини відповідача, суд вважає, що останній має право на проведення перерахунку пенсії з моменту призначення з урахуванням зарахованого періоду навчання.
Слід зазначити, що у позовній заяві позивач просить виплатити різницю недоотриманої пенсії за період з 07 липня 2020 року до 30 червня 2025 року включно із урахуванням страхового стажу зарахованого за період навчання з 01.09.1989 по 16.06.1994 роки, однак матеріали справи не містять доказів того, що така різниця нарахована позивачеві.
До того ж, такі вимоги у будь-якому випадку є передчасними, адже відповідач заперечує право позивача на проведення такого перерахунку з моменту призначення, що вочевидь свідчить і про відсутність такої різниці.
Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, у тому числі, про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів, людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Отже, суд не обмежений вимогами адміністративного позову, виходячи з предмету судового захисту, на який він направлений. Нечіткість прохальної частини позовної заяви не є та не може бути підставою для відмови у її задоволенні, оскільки це суперечить принципам адміністративного судочинства і судового захисту у цілому.
Згідно із статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументами учасників справи.
З урахуванням встановлених у цій справі обставин, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача з моменту призначення пенсії з урахуванням зараховано періоду навчання з 01.09.1989 по 16.06.1994 роки із покладенням на відповідача обов`язку провести такий перерахунок.
Розподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у повному обсязі, адже спір в цілому вирішений на користь позивача.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з моменту призначення пенсії з урахуванням зараховано періоду навчання з 01.09.1989 по 16.06.1994 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 , з моменту призначення пенсії, перерахунок та виплату пенсії з урахуванням зараховано періоду навчання з 01.09.1989 по 16.06.1994 роки.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1064,96 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна