Справа № 489/403/26
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/403/26
Номер провадження 2-а/489/22/26
Рішення

Іменем України

06 травня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (далі відповідач) про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

встановив

Позивач звернувся до відповідача з вищевказаним адміністративним позовом. Посилався на те, що заступник начальника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці розглянувши протокол про адміністративне правопорушення від 30 грудня 2025 року № ПД/МК/20083/260-ПД/МК726381/П260/ПТ та додані до нього матеріали справи про адміністративне правопорушення, встановив, що ОСОБА_1 , директор Товариства з обмеженою відповідальністю «КІВІТ ПЛЮС» вчинила адміністративне правопорушення - невиконання законних вимог посадової особи Державної служби України з питань праці в частині невиконання вимог припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 17.10.2025 року № ПД/МК/20083/260/П, що є правопорушенням, передбаченим ст. 186-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В пункті 1 Опису виявлених порушень вимог законодавства вищевказаного акту зазначено, що в порушення вимог частини 1 статті 21 КЗпП України та частини 4 статті 24 КЗпП України, ТОВ «КІВІТ ПЛЮС» допущено ОСОБА_2 до роботи до укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

17 жовтня 2024 року на підставі вищевказаного акту Міжрегіональним управлінням винесено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № ПД/МК/20083/260/П яким було зобов`язано директора ТОВ «КІВІТ ПЛЮС» усунути вищевказане порушення.

Винесено Постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 37504/Ж5/15-32-06/36881089-ДПС/ТД-ФС від 16.09.2025 року, відповідно до якої на ТОВ «КІВІТ ПЛЮС» накладено штраф у розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень. Таким чином ТОВ «КІВІТ ПЛЮС» вже був притягнутий до відповідальності у вигляду штрафу за скоєння за порушення вимог частини 1 статті 21 КЗпП України та частини 4 статті 24 КЗпП України, а саме: ОСОБА_2 фактично допущено до роботи ТОВ «КІВІТ ПЛЮС» без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ.

ТОВ «КІВІТ ПЛЮС» оплатило вищевказаний штраф, що підтверджується платіжною інструкцією № 13588 від 03.10.2025 року.

ТОВ «КІВІТ ПЛЮС » вважає постанову про накладання штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 37504/Ж5/15-32-06/36881089-ДПС/ТД-ФС від 16.09.2025року необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням чинного законодавства України.

Південне міжрегіональне управління державної служби з питань праці винесло акт від 29 грудня 2025 року № ПД/МК/20083/260-ПД/МК/26381/П260, в якому прийшли до висновку, що так, як акт фактичної перевірки ГУ ДПС в Одеській області складений 11.07.2025року. Договір про надання послуг від 02.06.2025 року № 2/06 (який продовжував діяти до 31.08.2025 року), то після складення акту фактичної перевірки від 11.07.2025 року зареєстрованого 14.07.2025 р. за № 37504/Ж5/15-32-07-06/36881089, TOB «КІВІТ ПЛЮС» продовжило фактичні трудові відносини з ОСОБА_2 , та не усунуло порушення законодавства про працю, що свідчить про вчинення нового порушення законодавства про працю. Таким чином Південне міжрегіональне управління державної служби з питань праці зробило висновок, що Постанова про накладання штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 37504/Ж5/15-32-06/36881089-ДПС/ТД-ФС від 16.09.2025року стосується лише періоду до моменту складання акту фактичної перевірки від 11.07.2025 року зареєстрованого 14.07.2025 р. за № 37504/Ж5/15-32-07-06/36881089 та можна винести ще одну постанову про притягнення ТОВ «КІВІТ ПЛЮС» до відповідальності у вигляду штрафу за скоєння за порушення вимог частини 1 статті 21 КЗпП України та частини 4 статті 24 КЗпП України. Фактично йдеться про одне й те саме діяння а не про два різні правопорушення.

З цих підстав просив суд визнати протиправним та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління державної служби з питань праці про адміністративне правопорушення № ПД/МК/20083/260- ПД/МК/26381/П260/ПТ/ПС від 13 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , директора Товариства з обмеженою відповідальністю «КІВІТ ПЛЮС» до адміністративної відповідальності за порушення ст. 188-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав суду відзив, в якому вказав, що за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці був складений Акт від 29.12.2025 № ПД/МК/2083/260-ПД/МК/26381/П260, в якому описується, що на виконання вимог Припису про усунення порушення вимог частини першої статті 21 та частини четвертої статті 24 Кодексу законів про працю України, а саме: оформити трудові відносини з ОСОБА_2 , який був фактично допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та без подання повідомлення до центрального органу виконавчої влади з питань адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до Міжрегіонального управління направлено пояснення від 24.12.2025. Відповідно до наданих документів встановлено, що з 04.07.2025 по 11.07.2025 у ТОВ «КІВІТ ПЛЮС» проводилася перевірка Головним управлінням ДПС в Одеській області, за результатами якої складено Акт фактичної перевірки від 11.07.2025, зареєстрованого 14.07.2025 №3754/Ж5/15-32-07-06/36881089 (далі Акт). Під час проведення перевірки встановлено факт використання праці найманої особи ОСОБА_2 , без належного оформлення трудових відносин, виплати роботодавцем заробітної плати, без сплати податків до бюджету. Згідно інформації з Акту, ТОВ «КІВІТ ПЛЮС» укладено з ОСОБА_2 . Договір про надання послуг від 06.06.2025 № 2/06, з терміном дії з 02.06.2025 по 31.08.2025. Враховуючи наявність порушень вимог ст. 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту», Акт направлено до Міжрегіонального управління для прийняття рішення згідно чинного законодавства. За результатами розгляду Акту, Міжрегіональним управління винесено Постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 16.09.2025 № 37504/Ж5/15-32-07-06/36881089-ДПС/ТД/ФС, якщо на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, на ТОВ «КІВІТ ПЛЮС» накладено штраф у розмірі 80 000 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 13588 від 03.10.225, на підставі ч. 5 ст. 265 КЗпП України, ТОВ «КІВІТ ПЛЮС» сплачено 50 відсотків розміру штрафу. Але не зважаючи на застосування до ТОВ «КІВІТ ПЛЮС» фінансової санкції та сплату 50 відсотків розміру штрафу у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 265 КЗпП України, зазначені обставини не звільняли товариство від обов`язку усунути виявлені порушення законодавства про працю та виконати законні вимоги органу державного нагляду (контролю), викладені у Приписі. Водночас, враховуючи Акт фактичної перевірки Головного управління ДПС в Одеській області, складений 11.07.2025, після складення Акту, ТОВ «КІВІТ ПЛЮС» продовжило фактичні трудові відносини з ОСОБА_2 та не усунуто порушення. При цьому Міжрегіональне управління наголошує, що порушення вимог частини першої статті 21 та частини четвертої статті 24 КЗпП України має триваючий характер та вважається таким, що триває до моменту повного усунення його наслідків. Сам факт припинення цивільно-правового договору або припинення фактичного виконання робіт не свідчить про усунення порушення, оскільки суб`єкт господарювання зобов`язаний вжити заходів щодо приведення кадрової та облікової документації у відповідність до вимог законодавства, у тому числі шляхом правового врегулювання фактичних трудових відносин, що мали місце. Таким чином, ТОВ «КІВІТ ПЛЮС» не виконало обов`язковий для виконання Припис Міжрегіонального управління, що відповідно до вимог чинного законодавства України є самостійною підставою для притягнення до відповідальності та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1886 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), а саме: невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

16.09.2025 Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці винесло постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 37504/Ж5/15-32-07-06/36881089-ДПС/ТД/ФС, відповідно до якої встановлено, що в акті фактичної перевірки Головного управління ДПС в Одеській області від 11.06.2025 містяться факти, що підтверджують допуск одного працівника, ОСОБА_2 , до роботи без належного оформлення трудового договору; На ТОВ "КІВІТ ПЛЮС" накладено штраф у розмірі 80000 грн.

Відповідно до платіжної інструкції №13588 від 03.10.2025 ТОВ "КІВІТ ПЛЮС" сплатило 40000 грн. в якості штрафу згідно постанови № 37504/Ж5/15-32-07-06/36881089-ДПС/ТД/ФС.

В жовтні 2025 року ТОВ "КІВІТ ПЛЮС" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу № 37504/Ж5/15-32-07-06/36881089-ДПС/ТД/ФС.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 відкрито провадження у даній справі.

17.10.2025 Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці винесло Акт №ПД/МК/20083/260 та Припис №ПД/МК/20083/260/П, яким зобов`язано директора ТОВ "КІВІТ ПЛЮС" ОСОБА_1 усунути таке порушення - в ході здійснення позапланового заходу державного нагляду виявлено порушення вимог частини 1 статті 21 КЗпПУ працівника, а саме ОСОБА_2 фактично допущено до роботи ТОВ "КІВІТ ПЛЮС" без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове держане соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ.

24.12.2025 ОСОБА_1 надало свої пояснення про виконання припису про усунення порушень законодавства про працю. Акцентувала увагу на тому, що звернулась з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу № 37504/Ж5/15-32-07-06/36881089-ДПС/ТД/ФС. Ніхто не може бути притягнутим двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення.

29.12.2025 Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці винесло Акт №ПД/МК/20083/260-ПД/МК/26381/П260, згідно з яким виявлено порушення вимог законодавства, а саме: в порушення вимог ч.1 ст.21 та ч.4 ст.24 КЗпПУ ТОВ "КІВІТ ПЛЮС" допущено 1 особу до роботи без укладення трудового договору оформленого наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу та повідомлення Державної податкової служби про прийняття працівника на роботу. На виконання умов припису ТОВ"КІВІТ ПЛЮС" не укладено трудовий договір з ОСОБА_2 та допущено до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної податкової служби про прийняття працівника на роботу.

13.01.2026 Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці винесло постанову у справі про адміністративне правопорушення №ПД/МК/20083/260-ПД/МК/26381/П260/ПТ/ПС, відповідно до якої ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення - невиконання законних вимог посадової особи Державної служби України з питань праці в частині невиконання вимог припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 17.10.2025 №ПД/МК/20083/260/П, що є порушенням, передбаченим ст.188-6 КУпАП. Постановлено притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст.188-6 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1700 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження Управління Держпраці передбачені Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509, із внесеними змінами № 226 від 14.03.2023 (далі - Порядок 509), який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ст. 265 Кодексу законів про працю України та ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення". Штрафи можуть бути накладені на підставі: акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису.

Положення частини першої статті 21 КЗпП України визначають, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За змістом ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 265 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: порушення інших вимог законодавства про працю, крім передбачених абзацами другим - дев`ятим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення.

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною десятою статті 265 КЗпП України передбачено, що сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.

Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509) передбачено процедуру накладення штрафів за порушення законодавства про працю. Цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами третьою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення.

Пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Відповідно до абзацу четвертого пункту 2 Порядку № 509 штрафи за порушення законодавства про працю та зайнятість населення накладаються на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису.

Справа про накладення штрафу розглядається у 45 денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів.

Про дату одержання документів, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів зазначених в абзацах 3-7 пункту 2 Порядку № 509, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, а другий надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника.

Штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб`єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу.

У разі сплати юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, яка використовує найману працю, 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вручення постанови про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про працю, передбаченого цією статтею, така постанова вважається виконаною.

Не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Таким чином, керуючись статтею 265 Кодексу законів про працю України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (зі змінами), та на підставі абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України винесено постанову про накладення штрафу від 16.09.2025 № 37504/Ж5/15-32-07-06/36881089-ДПС/ТД/ФС.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказує, що притягнення його до відповідальності за одне й те саме порушення двічі суперечить ст. 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може двічі притягатися до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Також вказує, що фактично йдеться про одне і те саме правопорушення (одна і та сама особа - ОСОБА_2 , ті самі правовідносини - виконання робіт за договором надання послуг №2/06 від 02.06.2025, той самий предмет оцінки - кваліфікація надання послуг за договором про надання послуг №2/6 від 02.06.2025 як фактичні трудові відносини; та сама правова норма - ч.1 ст.21 та ч.4 ст.24 КЗпПУ)

В межах розгляду даної справи, суд не погоджується із зазначеним твердженням позивача, з огляду на таке.

Так, дійсно відповідно до Постанови про адміністративне правопорушення від 13.01.2026 № ПД/МК/20083/260-ПД/МК/26381/П260/ПТ/ПС, директора ТОВ "Ківіт Плюс" ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 188-6 КУпАП.

На сьогодні законодавством передбачено 5 видів відповідальності: дисциплінарна, адміністративна, матеріальна, фінансова та кримінальна.

При цьому такі види відповідальності будуть застосовуються незалежно один від одного.

Згідно ст. 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій.

Фінансові санкції - це обов`язковий елемент фінансово-правової відповідальності, засоби впливу на порушника, що мають майновий характер, які застосовуються у спеціальному процесуальному порядку уповноваженими на це державними органами та їх посадовими особами у випадку невиконання або неналежного виконання фізичною чи юридичною особою - вимог законодавства.

Фінансові санкції - це засоби передбачені фінансово-правовими нормами, та не можуть бути замінені іншим стягненням, уповноважений орган на власний розсуд не може звільнити від їх накладення.

Згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення - адміністративна відповідальність покладається на посадових осіб підприємства установи, організації, фізичну особу - громадянина, а згідно Кодексу законів про працю України штрафи застосовуються до юридичної особи або фізичної особи-підприємця, як суб`єкта господарювання.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 22.12.2020 по справі №260/1743/19 сформувала правовий висновок, відповідно до якого штрафи, передбачені статтею 265 КЗпП України, є заходами фінансової відповідальності, а тому підстав відносити їх до заходів адміністративної відповідальності немає; фізична особа-підприємець, яка використовує найману працю, не може бути одночасно притягнута до відповідальності за частиною другою статті 265 КЗпП України та частиною третьою статті 41 КУпАП в частині допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору у зв`язку з порушенням принципу non bis in idem як складового елементу принципу верховенства права.

Разом з тим, суд наголошує, що відповідно до спірної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.188-6 КУпАП, а саме за невиконання вимог припису від 17.10.2025. Позивачем факт невиконання вказаного припису не оскаржується, в свою чергу він акцентує увагу на його незгоду з постановою № 37504/Ж5/15-32-06/36881089-ДПС/ТД-ФС від 16.09.2025, якою на нього накладено штраф за порушення вимог ст. 24 КЗпПУ та оскарження останньої в суді наразі. Тому підстави притягнення до фінансової відповідальності юридичну особу ТОВ "Ківіт Плюс" та притягнення до адміністративної відповідальності директора ТОВ "Ківіт Плюс" ОСОБА_1 є різними. Позивач хибно посилається, що його було притягнуто до відповідальності вказаними постановами за одне і те саме правопорушення. Станом на день розгляду справи в суді, припис №ПД/МК/20083/260/П є чинним, а тому підлягає виконанню.

До того ж, за змістом частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України суб`єктами відповідальності за цією статтею є виключно юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю. Натомість суб`єктами адміністративної відповідальності за нормами КУпАП можуть бути осудні фізичні особи, що досягли 16 років, службові і посадові особи; батьки (за протиправні дії неповнолітніх, якщо вони вчинили адміністративний проступок у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років); і в окремих випадках - юридичні особи.

Суд також враховує позицію Верховного Суду, висловлену у Постанові від 22.12.2020 у справі №260/1743/19, що штрафи передбаченні статтею 265 Кодексу законів про працю України є заходами фінансової відповідальності, підстав відносити їх до заходів адміністративної відповідальності немає; фізична особа - підприємець, яка використовує найману працю, не може бути одночасно притягнута до відповідальності за частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частиною третьою статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення в частині допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору у зв`язку з порушенням принципу «non bis in idem» як складового елементу принципу верховенства права.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а постанова Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 13.01.2026 є правомірною та скасуванню не підлягає.

Згідно із статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо пояснень представника позивача щодо того, що в Миколаївському окружному адміністративному суді розглядається справа в якій оспорюється висновок відповідача про те, що відповідно до законодавства із ОСОБА_2 мав бути укладений трудовий договір, суд зауважує, що позивача притягнуто до відповідальності за невиконання припису. У випадку незгоди з приписом, позивач (або ТОВ "КІВІТ ПЛЮС") могла оскаржити його до адміністративного суду. У випадку не оскарження припису позивача мала виконати його та повідомити про виконання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України суд

вирішив

В задоволенні позову відмовити.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, код ЄДРПОУ - 44742194, адреса: 54003, м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, 40/1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Інгульський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв