Справа № 320/50760/24
Суддя: Білоноженко М.А.
Дата ухвалення: 2026-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року м. Київ справа №320/50760/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Білоноженко М.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5а, ), в якому просила суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення від 07.05.2024 №23189/10-36-24-05/.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що здійснювала господарську діяльність на підставі діючої ліцензії, анулювання ліцензії не відбувалось, позивач продовжувала вносити чергові платежі за ліцензії. Вважає винесене податкове повідомлення-рішення протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що за період з 10.07.2020 по 09.07.2021 у позивача була наявна ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (пивом) від 30.06.2020, проте згідно відомостей АІС «Податковий блок» встановлено реалізацію позивачем підакцизних товарів, а саме алкогольних напоїв на загальну суму 48651,50 грн, чим порушено абз 6 ст. 17 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів». Відтак, вважає винесене податкове повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафних санкцій законним і обґрунтованим.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ГУ ДПС у Київській області на підставі п.п. 191.1.1 п. 191.1 ст. 191, п.л. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.5 пункту 78.1 статті 78, пунктів 79.1 та 79.2 статті 79, підпункту 69.21 підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, на підставі письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 28.02.2024 №127/10-36-24-05 та наказу від 28.02.2024 №514-п проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 06.10.2022 та з питань нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування при отриманні доходу від здійснення підприємницької діяльності за період діяльності з 02.06.2016 по 06.10.2022.

За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки від 25.01.2024 року №3379/10-36-24-06/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2017 року по 06.10.2022». У зв`язку із поданням ОСОБА_1 заперечення від 07.02.2024 б/н (вх. ГУ ДПС у Київській області №10668/6 від 12.02.2024), головним державним інспектором відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку у період з 29.03.2024 по 04.04.2024 року, на підставі якої складено Акт перевірки від 11.04.2024 року № 23947/10-36-24-06/ НОМЕР_1 , яким встановлено наступні порушення:

1. п. 44.1 ст. 44 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) № 2755-V1 від 02.12.2010 року, зі змінами та доповненнями, а саме фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 надано для проведення документальної позапланової виїзної перевірки первинні документи не в повному обсязі;

2. п.167.1 ст. 167, п. 177.2 ст. 177 ПК України від 02.12.2010 року №2755-V1 (зі змінами) в частині заниження суми чистого доходу за період з 01.01.2017 по 06.10.2022 на загальну суму 182149,59 грн., в т.ч. за 2017 рік у розмірі 100,00 грн., за 2018 рік у розмірі 9543,76 грн., за 2019 рік у розмірі 23848,49 грн., за 2020 рік у розмірі 37905,13 грн., за 2021 рік у розмірі 75585,16 грн., за 2022 рік у розмірі 35167,05 грн., та що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб для здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 32786,91 грн., в т.ч. за 2017 рік у розмірі 18.00 грн., за 2018 рік у розмірі 1717,87 грн., за 2019 рік у розмірі 4292,72 грн., за 2020 рік у розмірі 6822,92 грн., за 2021 рік у розмірі 13605,33 грн. та за 2022 рік у розмірі 6330,07 грн.;

3. Пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України , в частині заниження чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2017 по 06.10.2022 на загальну суму 182149,59 грн., що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності на суму 2732,24 грн., в т.ч. за 2017 рік у розмірі 1,50 грн., за 2018 рік у розмірі 143,16 грн., за 2019 рік у розмірі 357,73 грн., за 2020 рік у розмірі 568,57 грн., за 2021 рік у розмірі 1133,77 грн. та за 2022 рік у розмірі 527,51 грн.;

4. Пункту 223.2 статті 223 ПК України, а саме фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 не подано до контролюючого органу декларацію акцизного податку за період липень 2018 року;

5. Пункту 214.1.4 п.214.1 ст.214, пп.215.3.10 п.215.3 ст. 215 п.217.1 ст.217 ПК України, а саме фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 занижено акцизний податок за період з 01.01.2017 по 06.10.2022, на загальну суму 283,79 грн.;

6. Абз. 6 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №482/95-ВР, а саме: реалізація алкогольних напоїв в період з 10.07.2020 по 09.07.2021 без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями на загальну суму 48651,50 грн.;

7. п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995р. №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), в частині пересорту товару, а саме реалізований товар по безготівковій та готівковій формі розрахунків за період з 01.01.2017 по 06.10.2022 року, який відсутній у обліку оприбуткування придбаного товару на загальну суму 26515,39 грн.

За результатами перевірки ГУ ДПС у Київській області винесено податкові повідомлення-рішення від 07.05.2024 року № 23189/10-36-24-05/, № 23188/10-36-24-05/, № 23183/10-36-24-05/, № 23184/10-36-24-05/, № 23191/10-36-24-05/ НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із винесеними рішеннями, 21 травня 2024 року позивачем було подано скаргу до Державної податкової служби України про перегляд (скасування) рішення контролюючого органу Головного управління ДПС у Київській області від 07.05.2024 року за № 23189/10-36-24-05/ в порядку положень статті 56 ПК України.

25 липня 2024 року за № 22699/6/06 Державна податкова служба України винесла рішення про результати розгляду скарги, яким залишили без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 07.05.2024 року № 23189/10-36-24- 05/, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернулась до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковим законодавством визначено, що однією з функцій контролюючого органу є здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контролю за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (пп.19-1.1.14 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України), а також здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів (пп.19-1.1.16 п.19-1.1 ст.19 ПК України).

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положеннями п.75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР) до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень;

Частиною 20 статті 15 Закону №481/95-ВР передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

За правилами ст.15 Закону №481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення, фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Як свідчать матеріали справи, позивачем була отримана ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) №2000324 від 30.06.2020 з терміном дії з 10.07.2020 по 10.07.2021.

Матеріалами перевірки встановлено, що відповідно до ІТС «Податковий блок» за період з 10.07.2020 по 09.07.2021 у ФОП ОСОБА_1 була в наявності ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (пивом) від 30.06.2020 №2000324, проте згідно відомостей даних АІС «Податковий блок» - розділ «Почекова інформація», встановлено реалізацію ФОП ОСОБА_1 підакцизних товарів, а саме: алкогольних напоїв в період з 10.07.2020 по 09.07.2021 на загальну суму 48651,50 грн., чим порушено абз. 6 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 482/95-ВР.

В зв`язку із чим було винесено податкове повідомлення-рішення від 07.05.2024 №23189/10-36-24-05/ НОМЕР_1 на суму штрафних санкцій 97303,00 грн.

Таким чином, відповідач вважає, що за наявної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоям (пиво), позивач не мала права торгувати іншими алкогольними напоями.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає зазначені висновки відповідача необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п. 215.1 ст. 215 ПК України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий, спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво (крім квасу «живого» бродіння).

Згідно п.п. 14.1.5 п. 14.1 ст. 14 ПК України та абзацу сьомого ст. 1 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої це продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відс. об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу «живого» бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відс. об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до п.п.14.1.144 п. 14.1 ст. 14 ПКУ та абзацом дев`ятим ст. 1 Закону № 481/95-ВР пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відс. об`ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи УКТ ЗЕД за кодом 2203.

Отже, пиво відноситься до алкогольних напоїв, а відповідно до ст. 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Суд зауважує, що чинним законодавством передбачено два види ліцензій на роздрібну торгівлю:

1) ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, отримавши яку суб`єкти господарювання мають право здійснювати роздрібну торгівлю будь якими алкогольними напоями, у тому числі сидром та перрі (без додання спирту), за умови що торгівельна площа місця торгівлі не менше 20 кв. метрів. Проте, для роздрібної торгівлі пивом - без обмеження площі. При цьому, плата за таку ліцензію становить 8000 грн. та 500 грн. на кожний окремий, зазначений в ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі в залежності від територіального розташування місця торгівлі.

2) ліцензію на роздрібну торгівлю сидром та перрі (без додання спирту). Плата за таку ліцензію становить 780 гривень на кожне місце торгівлі незалежно від його територіального розташування.

Таким чином, з наведеного вбачається, що чинним законодавством не передбачено отримання окремих ліцензій на роздрібну торгівлю пивом та іншими алкогольними напоями.

Вказане підтверджується також і тим, що відповідно до наведених вище норм законодавства не передбачається зазначення окремого виду алкогольних напоїв (або окремої товарної позиції), зокрема, пива у заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями. Крім того, не передбачено окремого розміру плати за отримання ліцензії на роздрібний продаж виключно пива.

При цьому, відповідно до вказаних вимог, документом, що надає право здійснювати діяльність з реалізації алкогольних напоїв за визначеним місцем торгівлі, у тому числі, пивом або виключно пивом, є ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Таким чином, суд вважає, що наявність ліцензії від 30.06.2020 на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (навіть із приміткою (пиво) дає право позивачу на продаж іншого алкоголю, а обмеження щодо асортименту діють лише у прив`язці до площі місця торгівлі.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) при здійсненні господарської діяльності мають враховувати норми ст. 15 прим. 3 Закону № 481, якою встановлені обмеження щодо продажу алкогольних напоїв.

Відповідно до ст. 1 Закону № 481/95-ВР місце торгівлі це місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пива без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2024 року по справі № 280/9662/21 сформував правовий висновок, відповідно до якого ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями є документом, що надає право здійснювати діяльність з реалізації алкогольних напоїв за визначеним місцем торгівлі. При цьому, суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на продаж пива у місці торгівлі площею менше 20 кв. метрів, не має права здійснювати продаж інших алкогольних напоїв у такому місці торгівлі.

Отже, ключовим моментом для визначення порушення є не сам факт продажу «іншого» алкоголю, а його продаж у приміщенні площею менше 20 кв. м, оскільки визначення фактичної площі об`єкта торгівлі є обов`язковою умовою для притягнення до відповідальності за продаж напоїв, міцніших за пиво.

Суд зазначає, що в акті перевірки відповідачем не зафіксовано дані про площу, на якій веде торгівлю позивач, а у п.1.8 акту лише зазначено про те, що господарська діяльність суб`єкта здійснюється в магазині за адресою: Україна, Київська обл, Баришівський р-н, с. Бзів, вул. Свято-Миколаївська, 24.

Таким чином, відповідачем за результатами проведеної перевірки документально не підтверджено, що приміщення позивача не відповідає вимогам для продажу іншого алкоголю. Сам факт наявності слова «пиво» у ліцензії не є доказом того, що площа приміщення менша за 20 кв. м.

Крім того, як зазначає в акті перевірки та у відзиві на позовну заяву відповідач, встановлене правопорушення, а саме реалізацію підакцизних товарів, було виявлено ним на підставі інформації, наявної у АІС «Податковий блок».

При цьому, відповідачем не конкретизовано, продаж яких саме підакцизних товарів (з посиланням на назву товару чи код УКТ ЗЕД) було виявлено під час проведення перевірки, що позбавляє суд можливості перевірити, чи поширюються на цей товар обмеження щодо площі у 20 кв. м.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що наявна у позивача ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) від 30.06.2020 дає позивачу право на торгівлю будь-якими алкогольними напоями, а не виключно пивом, як визначено відповідачем.

В зв`язку із вищенаведеним, винесення податкового повідомлення-рішення від 07.05.2024 №23189/10-36-24-05/ про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 97303,00 грн є протиправним і підлягає скасуванню.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 07.08.2024.

В зв`язку із задоволенням позовних вимог, на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) задовольнити повністю;

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення від 07.05.2024 №23189/10-36-24-05/;

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5а, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Білоноженко М.А.