Справа № 439/708/26
Суддя: Рахімова О. В.
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 439/708/26
Провадження № 2-а/439/13/26
У Х В А Л А

судового засідання

06 травня 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області у складі

головуючого судді Рахімової О.В..,

з участю секретаря судового засідання Скорик І.Б.,

представника відповідача Яремчука Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Броди, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

23.03.2026 року представник ОСОБА_1 адвокат Кравчун Дмитро Вікторович звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління національної поліції у Львівській області в якій просить: поновити позивачу строк звернення до суду з даною позовною заявою; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 6737682 від 28.02.2026 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП; закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 25.03.2026 позовну заяву залишено без руху. 30.03.2026 року усунуто недоліки.

Ухвалою судді Бродівського районного суду Львівської області від 31.03.2026 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, з зазначенням, що позивачу ОСОБА_1 представити суду поважні причини пропуску строку звернення до суду.

02.04.2026 на виконання ухвали суду від 31.03.2026 представником позивача подано клопотання, яке обґрунтоване тим, що 04.03.2026 року між ОСОБА_1 та адвокатом Кравчуном Дмитром Вікторовичем було укладено договір про надання правничої допомоги. Адвокатом Кравчуном Дмитром Вікторовичем було направлено на адресу Бродівського районного суду Львівської області клопотання про ознайомлення з матеріалами справи № 439/545/26. 17.03.2026 року за допомогою підсистеми Електронний суд, стороні захисту було надано матеріали справи. В даному випадку представник позивача по справі оскаржувану постанову по справі отримав лише 17.03.2025 року під час ознайомлення захисника з усіма матеріалами іншої справи №439/545/26.

Представником також зазначено, що у зв`язку з тим що ОСОБА_1 не є спеціалістом у галузі права, а є діючим військовослужбовцем Збройних сил України по мобілізації, постійно перебуває на військовій службі, активно захищає країну від країни агресора, є учасником бойових дій, не завжди має можливість вийти на зв`язок та ознайомитися з матеріалами справи, узгодити правову позицію з представником. Окремо представник наголошує, про фактичні неправомірні дії співробітників поліції у даній справі та просить надати їм належну правову оцінку та захистити порушені права ОСОБА_1 . А тому вважає, що є об`єктивні підстави в поновленні строку на оскарження адміністративної постанови та як наслідок захисту дійсно порушених прав ОСОБА_1 .

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача Яремчук Я.В. просив суд залишити позов без розгляду, оскільки позивачем не було дотримано строків звернення до суду з даною позовною заявою. Позивач дійсно перебуває у лавах ЗСУ, але у тиловій частині, доказів, що перебував у відрядженні в зоні активних бойових дій суду не надав.

Надаючи правову оцінку та вирішуючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду суд враховує наступне.

Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Так, за правилами частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесуальному праві сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює їхніх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналізуючи зміст статті 122 КАС України, очевидним є те, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 (справа № 240/12017/19, адміністративне провадження № К/9901/15971/20) зазначив наступне:

для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом 10 днів від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена 28 лютого 2026 року.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді пожежний пожежного взводу. У зв`язку з проходженням військової служби позивач пропустив строк звернення до суду із позовною заявою, а тому просив поновити пропущений строк на подання позовної заяви.

Згідно з ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З огляду на те, що позивачу було відомо про складення відносно нього постанови про адміністративне правопорушення 28.02.2026 року (підпис ОСОБА_1 на оскаржувальній постанові свідчить не тільки про знання про винесену постанову, але й про отримання оскаржуваної постанови в день її складання, а саме 28.02.2026 року), наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду суд вважає такими, що не є поважними.

Будь-яких інших причин пропуску строку звернення до суду позивач не зазначив ( хоча надавався час для зазначення вказаних причин двічі). Враховуючи наведене, в даному випадку у суду відсутні підстави вважати поважними названі позивачем причини пропуску строку звернення до суду.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 13.02.2024 по справі № 140/9165/23 звернув увагу на те, що питання поновлення пропущених процесуальних строків вирішується судом в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Найпоширенішими підставами, за яких може бути поновлений пропущений строк звернення до суду, є, зокрема, форс-мажорні обставини або такі, що перебували поза контролем особи (аварії, катастрофи, природні явища) та інші об`єктивні причини, що не залежали від її волі (тяжка хвороба, неправомірні дії інших осіб тощо).

У випадку, коли позивачем не наведено обґрунтованих аргументів та переконливих доказів, які могли б свідчити про об`єктивну неможливість вчинення ним всіх необхідних і можливих дій щодо реалізації процесуальних прав у передбачені процесуальним законом строки, застосування судами передбачених законом наслідків пропущення строків звернення до суду, не є порушенням права особи на доступ до суду.

Суд також звертає увагу на те, що небажання позивача вчасно реалізувати процесуальні права та недоведення факту того, що можливість подання ним позовної заяви у визначені законом строки не залежала від його волевиявлення або було зумовлено вагомими та непереборними обставинами, свідчить про втрату можливості захисту порушених, на думку позивача, прав у судовому порядку.

Такий підхід відповідає принципу правової визначеності (res judicata) як складової верховенства права, а також законності (заборони незастосування норми закону, яка відповідає критерію якості, передбачуваності та легітимної мети) (пункт 86 - 89 цієї Постанови).

Отже, позивачем не наведено об`єктивних обставин, які б не дозволяли йому звернутися до суду у визначений законодавством строк( перебував у зоні бойових дій, не мав доступу до засобів комунікації та не довів наявності об`активних , непереборних перешкод для своєчасного звернення до суду, а твердження, на які позивач посилається у своїй заяві від 23.03.2026 та клопотанні від 02.04.2026, не можуть вважатись поважними для поновлення такого строку.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Отже, дотримання строку звернення з позовом, є однією з умов реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Згідно частини третьої статті 240 КАС України, про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 160, 161, 240, 241, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Кравчуна Дмитра Вікторовича про поновлення строку звернення до суду з позовом до Головного управління національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Причини пропуску строку звернення до суду визнати неповажними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 07.05.2026 року.

Суддя О. В. Рахімова