Справа № 160/4351/26
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2026-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 рокуСправа №160/4351/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування припису,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту торгівлі та реклами Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування припису № 000136/26 від 17 лютого 2026 року.
В обґрунтування позовних вимог посилався на протиправність оскарженого припису, оскільки вважає, що такий припис прийнятий без урахування того, що розмішена інформаційна вивіска з написом "STARTEROK", носить суто інформаційний характер та не є рекламою у розумінні вимоги профільного законодавства, що виключає обов`язок одержання відповідного дозволу на її розміщення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість. Зазначає, що приймаючи оскаржений припис діяв у відповідності до вимоги законодавства України, оскільки під час самоврядного контролю виявлено, що розташовані за адресою провадження господарської діяльності позивача фасадні конструкції не відповідали положенням пп. 19.2.1, 19.2.18 Правил благоустрою, а також вимогам пп. 4.4.1 п. 4.4, пп. 4.4.8.2, 4.4.8.3 п. 4.8, п. 5.4 Принципів, які є обов`язковими для виконання всіма підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та відомчого підпорядкування на території міста Дніпра.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що позивач є суб`єктом господарювання фізичною особою-підприємцем, зареєстрованим у встановленому законом порядку, основний видом діяльності якого є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.
Позивач орендує нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де провадить господарську діяльність.
Предметом судового оскарження є припис відповідача № 000136/26 від 17 лютого 2026 року, за яким виявлено порушення вимог пп. 19.2.1; 19.2.18 Правил благоустрою території міста Дніпра та п. 5.4, 4.4.8.2, 4.4.8.3, 4.4.1 Принципів візуальної організації розміщення рекламних засобів, вивісок і табличок на фасадах будівель міста Дніпра, та від позивача, в термін до 24.02.2026 року, вимагається усунути виявлені недоліки шляхом очищення поверхні паркану та будівлі знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Луговська 2 від самовільно розміщених фасадних конструкцій, розміщених всупереч Принципам.
При вирішені спору суд виходить із того, що згідно із статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Закон України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
За приписами частини 1 статті 51 Закону № 280/97-ВР виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень
Відповідно до підпункту «а» пункту 13 частини 1 статті 30 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить надання дозволу в порядку, встановленому законодавством, на розміщення реклами.
За приписами ч. 1 ст. 73 Закону № 280/97-ВР, акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.11.2013 № 44/43 (зі змінами) були затверджені Правила благоустрою території міста Дніпра (далі Правила благоустрою). Відповідно до положень пп. 12.1 Правил благоустрою утримання фасадів будинків і споруд повинно здійснюватись згідно з вимогами наступних нормативно правових і нормативно-технічних документів: Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності»; Закон України «Про охорону культурної спадщини» (для будинків і спо?руд, що належать до об`єктів культурної спадщини); Закон України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності»; Закон України «Про рекламу» (щодо порядку розміщення та утримання вивісок і зовнішньої реклами на поверхнях будинків); Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, за?тверджені наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76; ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво».

Принципи візуальної організації розміщення рекламних засобів, вивісок і табличок на фасадах будівель м. Дніпра, затверджені рішенням виконавчого комітету міської ради від 18.12.2018 № 1250 (далі Принципи).

Розділом 4 Принципів встановлено загальні положення щодо розміщення фасадних конструкцій. Пунктом 4.4 Принципів передбачено зони, доступні для встановлення фасадних конструкцій у місті Дніпрі.

Згідно з пп. 4.4.1 п. 4.4 Принципів фасадні конструкції можуть бути встановленими у простінку поряд із дверним прорізом або вхідним прорізом цокольного або першого поверху приміщення, з відступом від усіх прилеглих архітектурних елементів не менше ніж 15% від ширини простінка, на якому розміщено конструкцію. Якщо поруч з дверним прорізом розташовані вікна цокольного поверху, низ конструкції, що знаходиться на простінку, не повинен бути нижче за верхню позначку.

Згідно з пп. 4.4.8.3 п. 4.8 Принципів передбачено, що мінімальний відступ змістовної частини конструкції (літер, логотипа або вільних геометричних форм) не менше ніж 10% горизонтальної ширини рекламної поверхні. Однотонний фон або візерунок, як основа для змістовної частини можуть бути розміщені впритул до країв огорожі. Зона В: розміщення вивісок, табличок та рекламних засобів на огорожах допускається в межах поверхні огорожі. Мінімальний відступ змістовної частини конструкції, (літер, логотипа або вільних геометричних форм) не менше ніж 10% горизонтальної ширини рекламної поверхні. Однотонний фон або візерунок як основа для змістовної частини можуть бути розміщені впритул до країв огорожі.

Розділом 5 Принципів також передбачено загальні вимоги до виконання та дизайну конструкцій. Згідно з п. 5.4 Принципів заборонено: під час встановлення фасадної конструкції фарбувати фасад або частину фасаду в колір, який не відповідає кольору, зазначеному в проектній документації для будівництва об`єкта; встановлювати конструкції з виступаючими гострими елементами чи рухомими елементами, які можуть травмувати перехожих; встановлювати тросові системи кріплення, здатні створити перешкоду в зоні проходу пішоходів та проїзду транспорту; забороненими є конструкції зі встановленими генераторами диму, запаху, піротехнічними приладами й звуковим супроводженням, що перевищує рівень, зазначений у положеннях ДБН В.1.1-31:2013; заборонено встановлювати фасадні конструкції з використанням вінілових (банерних) покриттів на відкритій металевій конструкції або без неї в такий спосіб, за якого люверс або натяжний шкерт залишаються видимими на лицьовій поверхні конструкції в зоні A та зоні Б.

Так, за оскарженим приписом відповідачем виявлено порушення позивачем вимог пп. 19.2.1; 19.2.18 Правил благоустрою території міста Дніпра та та п. 5.4, 4.4.8.2, 4.4.8.3, 4.4.1 Принципів візуальної організації розміщення рекламних засобів, вивісок і табличок на фасадах будівель міста Дніпра

Відповідно до пп. 19.2.1 Правил благоустрою визначено, що розташування засобів зовнішньої реклами на території міста здійснюється на підставі дозволів на розміщення зовнішньої реклами, наданих у порядку, встановленому міською радою.

Положеннями пп. 19.2.18 Правил благоустрою встановлено, що рекламні засоби, вивіски і таблички, які розташовуються на будинках (дахах) і впритул до них, не повинні вступати у візуальний конфлікт з архітектурою цих будинків та суттєво міняти вигляд фасадів, а також суперечити Принципам

Закон України від 03.07.1996 № 270/96-ВР «Про рекламу» (далі - Закон № 270/96-ВР) визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

Відповідно до статті 1 Закону № 270/96-ВР:

внутрішня реклама - реклама, що розміщується всередині будинків, споруд, у тому числі в кінотеатрах і театрах під час, до і після демонстрації кінофільмів та вистав, концертів, а також під час спортивних заходів та спортивних змагань, що проводяться у закритих приміщеннях, крім місць торгівлі (у тому числі буфетів, кіосків, яток), в яких може розміщуватися інформація про товари, що безпосередньо в цих місцях продаються;

заходи рекламного характеру - заходи з розповсюдження реклами, які передбачають безоплатне поширення зразків товарів, що рекламуються, та/або їх обмін споживачам однієї кількості чи одного виду товарів, що рекламуються, на інший;

прихована реклама - інформація про особу, ідею та/або товар, розповсюджена за грошову чи іншу винагороду у програмі аудіального чи аудіовізуального медіа, матеріалах в іншому медіа, за допомогою інших рекламних засобів, якщо така інформація слугує рекламним цілям і може ввести в оману споживачів реклами щодо справжньої мети таких програм чи інших матеріалів;

реклама - інформація про особу, ідею та/або товар, розповсюджена за грошову чи іншу винагороду або з метою самореклами в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена, щоб сформувати або підтримати у прямий (пряма реклама, телепродаж) або непрямий (спонсорство, розміщення товару (продакт-плейсмент) спосіб обізнаність споживачів реклами та їхній інтерес щодо таких особи, ідеї та/або товару;

рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до споживачів реклами;

розміщення товару (продакт-плейсмент) - форма розповсюдження реклами, яка полягає у включенні за грошову або іншу винагороду безпосередньо товару, послуги, торговельної марки, іншого об`єкта права інтелектуальної власності, під якими провадиться діяльність, або рекомендації щодо них до будь-якої відмінної від реклами програми аудіовізуального медіа, включаючи фільми, або користувацького контенту;

розповсюджувач реклами - особа, яка здійснює розповсюдження реклами.

Статтею 3 Закону № 270/96-ВР передбачено, що законодавство України про рекламу складається з Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України про рекламу, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно з ч. 8 ст. 8 Закону, розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Положеннями ч. 6 ст. 9 Закону№ 270/96-ВР встановлено, що вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Статтею 16 Закону № 270/96-ВР передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах в першу чергу врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.2003, якою затверджені Типові правила розміщення зовнішньої реклами.

За приписами пункту 1 Типових правил останні регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

Пунктом 2 Типових правил визначено, що дозвіл документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

Отже, частина 1 статті 16 Закону № 270/96-ВР та пункт 2 Типових правил передбачають розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах лише на підставі дозволів, які в свою чергу видаються на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, яке дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

У контексті предмету спору у пункті 2 Типових правил наголошено, що невід`ємною складовою дозволу є місце розташування зовнішньої реклами.

Згідно із пунктом 3 Типових правил зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснюється відповідно до Закону України від 6 вересня 2005 року № 2806-IV "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" (далі також Закон № 2806-IV).

Закон № 2806-IV визначає правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і встановлює порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів.

Згідно статті 1 Закону № 2806-IV, дозвільна система у сфері господарської діяльності - сукупність урегульованих законодавством відносин, які виникають між дозвільними органами, адміністраторами та суб`єктами господарювання у зв`язку з видачею документів дозвільного характеру, переоформленням, припиненням дії документів дозвільного характеру;

дозвільні органи - суб`єкти надання адміністративних послуг, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону видавати документи дозвільного характеру;

документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності;

дозвільна (погоджувальна) процедура - сукупність дій, що здійснюються адміністраторами та дозвільними органами під час проведення погодження (розгляду), оформлення, надання висновків тощо, які передують отриманню документа дозвільного характеру.

Отже, отримання дозволу або анулювання дозволу на розміщення зовнішньої реклами є дозвільною процедурою у розумінні статті 1 Закону № 2806-IV, а відтак, на цю процедуру поширюються норми зазначеного закону, які мають вищу юридичну силу відносно Типових правил, відповідно норми останніх не мають суперечити Закону № 2806-IV.

Згідно із пунктом 23 Типових правил дозвіл надається строком на п`ять років, якщо менший строк не зазначено у заяві.

За приписами п. 45 Типових правил контроль за додержанням цих Правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 46 Типових правил у разі порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами уповноважена особа органу, який здійснює контроль за додержанням цих правил звертається до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень у визначений строк.

Згідно з п. 48 Типових правил № 2067 вивіски чи таблички повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов`язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються; не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків; не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об`єктах незавершеного будівництва; площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів. Забороняється вимагати від суб`єктів господарювання будь-які документи для розміщення вивісок чи табличок, не передбачені законодавством.

Відповідно до п. 49 Типових правил демонтаж вивісок чи табличок, розміщених з порушенням вимог цих Правил, здійснюється у разі: припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичної особи - підприємця; невідповідності розміщення вивіски чи таблички вимогам щодо її розміщення, наданим у визначенні, та архітектурним вимогам, державним нормам, стандартам і правилам, санітарним нормам; порушення благоустрою території.

Розміщені вивіски чи таблички підлягають демонтажу за рахунок коштів юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців, якими вони були встановлені.

У постанові Верховного Суду від 30.04.2020 у справі№323/3491/16-а дійшов висновку про те, що інформація про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, а також інформація, розміщена на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів придбавати товар або послугу, що реалізується суб`єктом, не є рекламою у розумінні ч. 7 ст. 8, ч. 6 ст. 9 Закону України "Про рекламу".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.10.2021 у справі № 280/1330/19.

У постанові Верховного Суду від 04 09.2019 по справі №1340/4421/18 зазначено: «Певна інформація може бути визнана рекламою тоді, коли вона вказує на конкретну, індивідуально визначену особу, або на конкретний, індивідуально визначений товар, із зазначенням найменування, якісні показники, країну походження, виробника тощо. Враховуючи те, що на спірній вивісці міститься інформація, яка не містить закликів до придбання конкретного товару чи отримання послуг позивача, вона не є інформацією, призначеною сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтересу щодо юридичної особи чи конкретного товару (послуг), що поставляється/надається підприємством, а тому суди вважали, що така вивіска не є рекламою і не потребує спеціального дозволу на розміщення зовнішньої реклами».

З аналізу вказаних правових норм слідує, що інформація про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, а також інформація, розміщена на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів придбавати товар або послугу, що реалізується суб`єктом, не є рекламою у розумінні частини сьомої статті 8 та частини шостої статті 9 Закону України "Про рекламу".

Аналогічний висновок міститься зокрема у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 323/1360/17 (2-а/323/37/17), від 18 грудня 2019 року у справі № 809/459/18 та від 25 березня 2020 року у справі № 461/4489/16-а.

Матеріали справи свідчать, що на окремій секції воріт та паркані, який огороджує земельну ділянку, яка знаходиться у приватній власності та на якій розташовано приватний будинок, що орендується позивачем, розмішена (і) інформаційна (і) вивіска (и) з написом "STARTEROK".

Суд зазначає, що така вивіска носить інформаційний характер, яка підпадає під поняття вивіски, яке надає законодавець, що означає, що вона не є рекламною конструкцією, а отже, не потребує спеціального дозволу на розміщення зовнішньої реклами та не підлягає демонтажу.

При цьому, із долучених до матеріалів відзиву фото, судом не встановлено, що розміщені позивачем вивіски вступають у візуальний конфлікт з архітектурою будинку, адже розміщені на окремій секції воріт та паркані, який огороджує земельну ділянку.

За таких обставин, посилання відповідача на порушення вимог пп. 19.2.1; 19.2.18 Правил благоустрою території міста Дніпра не знайшли підтвердження під час розгляду справи.

Із приводу ж посилань відповідача на порушення вимог 5.4, 4.4.8.2, 4.4.8.3, 4.4.1 Принципів про що зазначено у оскарженому приписі суд зазначає, що такий припис є актом індивідуальної дії. Так, правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, який не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків лише чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому (яким) він адресований.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Натомість, оскаржений у цій справі припис не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, оскільки не містить обґрунтованість та вмотивованість допущення позивачем порушення вимог 5.4, 4.4.8.2, 4.4.8.3, 4.4.1 Принципів, у тому числі, щодо того, що вивіски позивача встановлені у частині мінімального відступу змістовної частини конструкції, яка повинна становити не менше 10 % горизонтальної ширини рекламної поверхні в межах окремої секції воріт.

Крім того, із візуального огляду долучених фото, судом не встановлено, що вивіски позивача встановлені з виступаючими гострими елементами чи рухомими елементами, які можуть травмувати перехожих, створюють перешкоду в зоні проходу пішоходів та проїзду транспорту та не відповідають кольору паркану.

За встановлених у цій справі обставин, суд доходить висновку, що прийнятий відповідачем припис, не відповідає вимогам та принципам управлінської діяльності, закріпленим у частині 2 статті 2 КАС України, позаяк прийнято необґрунтовано та невмотивовано, у зв`язку з чим такий припис є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню відповідно.

Розподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати прийнятий Департаментом торгівлі та реклами Дніпровської міської ради припис № 000136/26 від 17 лютого 2026 року.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна