Справа № 420/27790/25
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (сформована в системі «Електронний суд» 14.08.2025 року) до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор», у якій представник позивача просить суд:

визнати протиправними дії Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» щодо обчислення ОСОБА_1 у заниженому розмірі у період з 29.01.2020 по 20.05.2023 грошового забезпечення, щомісячних додаткових та щомісячних одноразових видів грошового забезпечення без урахування посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на відповідний тарифний коефіцієнт;

зобов`язати Державну установу «Одеський слідчий ізолятор» здійснити з 29.01.2020 по 20.05.2023 ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, щомісячних додаткових та щомісячних одноразових видів грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на відповідний тарифний коефіцієнт та згідно з Порядком виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5, а також провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

визнати протиправними дії Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» щодо не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна;

стягнути з Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна у розмірі 20159,29 грн;

справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 20.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 30.10.1999 проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, яка неодноразово зазнавала реорганізаційних змін, у тому числі в державній установі «Одеський слідчий ізолятор». Так, відповідно до наказу державної установи «Одеський слідчий ізолятор» від 17.10.2018 № 167/ОС-18 старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 було призначено молодшим інспектором І категорії відділу режиму і охорони 17.10.2018, встановивши посадовий оклад по 7 тарифному розряду в розмірі 3000 грн. Наказом державної установи «Одеський слідчий ізолятор» від 01.06.2022 № 136/ ОС-22 старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 призначено на посаду старшого корпусу відділу режиму і охорони, встановивши посадовий оклад по 8 тарифному розряду в розмірі 3080 грн. В подальшому, наказом державної установи «Одеський слідчий ізолятор» від 30.06.2025 № 151/ОС-25 старшого по корпусу відділу режиму і охорони було звільнено за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» 03.07.2025. Однак, після звільнення позивачем було виявлено, що з 29.01.2020 по 20.05.2023 відповідачем було невірно визначено посадовий оклад за посадою, яку вона обіймала. З метою з`ясування зазначеної інформації, представником позивача 07.07.2025 було спрямовано до державної установи «Одеський слідчий ізолятор» відповідний запит. Одночасно, при звільненні позивачу не було виплачено грошову компенсацію за предмети неотриманого речового майна. З діями відповідача щодо обчислення у заниженому розмірі у період з 29.01.2020 по 20.05.2023 грошового забезпечення без застосування пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020, а також невиплатою грошової компенсації за предмети речового майна, позивач не погоджується та вважає їх протиправними.

Копія ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження від 20.08.2025 року була доставлена до «Електронного кабінету» відповідача 21.08.2025 року (а.с.48), у встановлений строк відповідач відзив не надав.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 30.10.1999 проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, яка неодноразово зазнавала реорганізаційних змін, у тому числі в державній установі «Одеський слідчий ізолятор», що не спростовано відповідачем.

Відповідно до:

- наказу Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» від 17.10.2018 року №167/ОС-18 призначено страшного прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 з 17.10.2018 року молодшим інспектором І категорії відділу режиму і охорони державної установи «Одеський слідчий ізолятор»(а.с.23);

- наказу Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» від 01.06.2022 року №136/ОС-22 призначено старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 на посаду старшого по корпусу відділу режиму і охорони зміни №3 державної установи «Одеський слідчий ізолятор»(а.с.22);

-наказу Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» від 30.06.2025 року №151/ОС-25 ОСОБА_1 звільнено з 03.07.2025 року за п. 7 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію». У наказі, зокрема, зазначено: «Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 25 (двадцять п`ять) років 08 (вісім) місяців 03 (три) дні, у пільговому обчисленні 34 (тридцять чотири) роки 02 (два) місяці 23 (двадцять три) дні. Виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку: за 2022 рік за 25 діб; за 2023 рік за 15 діб; за 2025 рік за 8 діб. Встановити премію за липень 2025 року у розмірі 100 відсотків. Виплатити грошову допомогу в зв`язку зі звільненням з Державної кримінально-виконавчої служби України у відповідності з п.п. 1 п. 1 розділу III наказу Міністерства юстиції України від 28.03.2018 р. № 925/5 у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за 25 (двадцять п`ять) років»(а.с.24);

-довідки державної установи «Одеський слідчий ізолятор» від 16.07.2025 року №5/12-237, в якій зазначено, що ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 року по 01.06.2022 року дислокацією робочого місця державна установа «Одеський слідчий ізолятор»(а.с.12);

-довідки, в якій зазначено, що 23.05.2022р Державною установою отримано лист Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 23.05.2022р та лист Міністерства юстиції України від 20.05.2022р щодо виплати винагороди за період з 24.02.2022р по 25.04.2022р відповідно до вимог постанови КМУ№168 від 28.02.2022р"Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейських та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (із змінами). Розмір додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу, які несуть службу в органах і установах, визначається пропорційно та виплачується за фактичний час несення служби, розрахований у годинах, в розрахунковому місячному періоді проходження служби (24 години на добу). Громадянці ОСОБА_1 нараховано та виплачено згідно постанови№168 від 28.02.2022року винагороду 26451,36грн. (довідка додається). B сумі Згідно наказу №63/ОС-22 від 14.03.2022року ОСОБА_1 знаходилась на лікарняному листі з 23.02. по 05.03.2022року і до служби приступила 07 березня 2022року. Виплата грошового забезпечення здійснюється відповідно законодавства України, наказу МЮУ від 28.03.2018 року №925/5 «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового та начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України». Розміри посадових окладів, окладів за спеціальним званням визначаються відповідно до пункту 4 постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також наказу МЮУ від 13 березня 2018 року №685/5(виходячи з розміру 1762 гривні).Станом на 29.01.2020року громадянці ОСОБА_2 присвоєно 7 тарифний розряд. Згідно додатку 1 постанови 704 тарифний коофіцієнт становить 1,7. (1762х1,7=2995,4), тобто їй встановлено посадовий оклад в розмірі 3000грн. Згідно наказу ДУ «Одеський слідчий ізолятор» №136/ОС-22 від 01.06.2022р їй встановлено 8 тарифний розряд. Тарифний коофіцієнт 8 тарифного розряду становить 1,75, відповідно встановлено посадовий оклад в розмірі 3080грн.(а.с.13-14);

-довідки №41 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна згідно арматурної картки №128 усього визначено суму у розмірі 20159,29 грн(а.с.15-16).

07.07.2025 року представник позивача звернувся до відповідача із запитом, в якому просив: «повідомити чи здійснювалась ОСОБА_1 виплата додаткової винагороди, що визначена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 24.02.2022 по 01.06.2022 (надати підтверджуючі матеріали та зазначити її розмір та порядок обрахунку). У випадку якщо виплата вказаної додаткової винагороди не проводилась, додатково прошу зазначити періоди, а також підстави; повідомити яким чином було розраховано посадовий оклад за посадою, яку обіймала ОСОБА_1 , у проміжок часу з 29.01.2020 по день звільнення, із обов`язковим зазначенням того, який було застосовано розмір прожиткового мінімуму та наданням підтверджуючих матеріалів; надати окрему довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2020 року по день звільнення (помісячно та із зазначенням складових);надати копії розрахунково-платіжних відомостей (розрахункових листів) ОСОБА_1 за період з січня 2020 по день звільнення;надати копію довідки про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна ОСОБА_1 ;надати копію арматурної картки на ОСОБА_1 ;надати копії наказів про призначення ОСОБА_1 на посаду особи рядового/начальницького складу органів ДКВС України в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», а також переведення та її звільнення станом на січень 2020 року, а також у проміжок часу з січня 2020 року по день звільнення;надати копії табелів обліку робочого часу ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 по 01.06.2022;надати копію посадової інструкції ОСОБА_1 за останньою атестованою посадою та положення про відділ, де остання проходила службу;надати копію заяви ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації за неотримані предмети речового майна;повідомити режим роботи (зокрема, але не виключено введення посиленого варіанту несення служби, казарменого тощо) ДУ «Одеський слідчий ізолятор» у проміжок часу з 24.02.2022 по 01.06.2022 включно у формі довідки;надати довідку щодо дислокації робочого місяця (місця проходження служби) ОСОБА_1 у проміжок часу з 24.02.2022 по 01.06.2022 включно;надати копію положення про ДУ «Одеський слідчий ізолятор» (в діючій редакції);надати копію послужного списка ОСОБА_1 »(а.с.19-20).

Відповіді на вищевказаний запит отримано не було, докази зворотнього відповідач не надав.

Не погоджуючись із нарахуванням грошового забезпечення та інших виплат в спірний період, а також невиплатою грошової компенсації за предмети речового майна, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-ХІІ).

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) визначено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону №2011-ХІІ).

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами 2,3 статті 9 Закону 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Тобто грошове забезпечення включає в себе усі, встановлені законом, надбавки, доплати та винагороди, передбачені під час проходження служби.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704) в редакції чинній на день її прийняття, визначав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Отже, станом на 01 березня 2018 року пункт 4 постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.

Закон України від 05 жовтня 2000 року № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі Закон №2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

У свою чергу базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону № 2017-III).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно з ч.2 ст.92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Верховний Суд з цього питання висловив свою правову позицію, що законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб. Так, під «умовами» необхідно розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії. Під «порядком» розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення розміру перерахунку пенсій.

Таким чином, зазначення у пункті 4 постанови КМУ № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Закони "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та "Про Державний бюджет України на 2023 рік" таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року на 2022, 2023 роки, відповідно, не містять.

Тобто, положення пункту 4 постанови КМУ № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року до 29 січня 2020 року набрання чинності Законом №294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

П. 6 постанови Кабінету міністрів України від 21.02.2018 № 103 був скасований в судовому порядку у межах справи № 826/6453/18, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 набрала чинності з дати її прийняття.

Це свідчить про те, що з 29.01.2020 була відновлена дія пункту 4 Постанови №704 у первісній редакції, де передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Крім того, встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Звідси слідує, що 29.01.2020 настала подія підвищення розміру винагороди за службу діючого військовослужбовця за складовими: оклад за посадою та оклад за військовим званням за рахунок виникнення у суб`єкта владних повноважень органу фінансового забезпечення обов`язку обраховувати ці показники із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, тобто станом на 01.01.2020, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Тому, з 29 січня 2020 року та у подальшому грошове забезпечення позивача має бути перераховане в сторону збільшення шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року на відповідний тарифний коефіцієнт.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача є протиправними та такими, що порушують права позивача на отримання грошового забезпечення в належному розмірі, встановленому законом.

Саме про наявність правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, вказав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своїх постановах від 11.02.2021 року по справам № 240/11952/19, № 200/3757/20-а та № 200/3774/20-а.

Верховний Суд у постанові по справі № 440/6017/21 від 02 серпня 2022 року дійшов висновку, що через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом № 1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку № 45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260), передбачає, що військовослужбовцям, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги. Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (п.1, 2, 6 розд. XХІІІ Порядку № 260).

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (п.1 розділу ХХІV Порядку № 260).

Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.(п.2 розд. ХVІ Порядку № 260).

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». (п.1 розд. ХХХІІ Порядку № 260).

Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються:

звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою;

які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад),- щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою на день звільнення з військової служби з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення;

яких відсторонено від посад відповідно до Кримінального процесуального кодексу України або яких відсторонено від виконання службових повноважень у зв`язку зі складанням щодо них протоколу про адміністративне корупційне правопорушення,- щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород), на які мали право військовослужбовці за останньою займаною посадою на день відсторонення від посад (відсторонення від виконання службових повноважень) з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення. (п.5 розд. ХХХІІ Порядку № 260).

У рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

При цьому грошове забезпечення за період наданої відпустки або розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення обчислюється з такого розрахунку:

тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - 2,5 календарних дня;

тим, які мають вислугу від 10 до 15 календарних років, - 2,9 календарних дня;

тим, які мають вислугу від 15 до 20 календарних років, - 3,3 календарних дня;

тим, які мають вислугу 20 і більше календарних років, - 3,8 календарних дня.

Одержана в результаті обчислення тривалість відпустки округлюється в бік збільшення до повного дня.

Грошове забезпечення за період відпустки виплачується до дня закінчення відпустки включно на підставі наказу командира військової частини. (п.3 розд. ХХХІ Порядку № 260).

З огляду на викладене, та враховуючи, що на розмір грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації невикористаної щорічної основної відпустки, додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні та премії впливає розмір посадового окладу, окладу за військове звання, суд дійшов висновку про неправомірність дій відповідача щодо їх обчислення за період з 29 січня 2020 року по 20 травня 2023 року, з розміру прожиткового мінімуму 1762 грн.

Щодо грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до положень ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" (в редакції, чинній на момент звільнення позивача з Державної кримінально-виконавчої служби України) держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 578 "Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби", затверджений Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби (далі по тексту - Порядок), який визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами (далі - в редакції чинній на час звільнення позивача з державної установи "Роменська виправна колонія (№ 130)").

Пунктом 23 Порядку визначено, що грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається Мін`юстом за пропозицією державної установи Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до їх закупівельної вартості.

За приписами пункту 27 Порядку під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, яка діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна.

Відповідно до п. 60 Порядку для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи, підприємства для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки.

Таким чином, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби під час звільнення на підставі їх заяви виплачується грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, у зв`язку з чим оформляється відповідна довідка.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на день виключення позивача зі списків особового складу Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» сума відшкодування за належні до видачі предмети речового майна склала 20159,29грн, що підтверджується довідкою Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» № 41 від 03.07.2025 року (а.с. 15-16). Вказану суму станом на момент розгляду справи відповідачем не відшкодовано позивачу за її заявою, доказів на спростування вказаного відповідачем не надано.

З цих мотивів суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у розмірі 20159,29 грн, та зобов`язання відповідача здійснити виплату грошової компенсації за неотримане під час проходження служби речове майно у вказаному розмірі.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем законність оскаржуваних дій не доведена та не обгрунтована.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору згідно п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», інших витрат сторонами не понесено, підстав для розподілу судових витрат немає.

Підстави для встановлення судового контролю, передбачені ч.ч.5,6 ст.382 КАС України, згідно п.6-1 ч.1 ст.244 КАС України наразі відсутні.

Керуючись ст. ст. 143, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» у вигляді обчислення ОСОБА_1 у заниженому розмірі у період з 29.01.2020 року по 20.05.2023 року грошового забезпечення, щомісячних додаткових та щомісячних одноразових видів грошового забезпечення без урахування посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та «Про Державний бюджет України на 2023 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт.

Зобов`язати Державну установу «Одеський слідчий ізолятор» здійснити перерахунок та виплату з 29.01.2020 року по 20.05.2023 року ОСОБА_1 грошового забезпечення, щомісячних додаткових та щомісячних одноразових видів грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та «Про Державний бюджет України на 2023 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» у вигляді невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна.

Зобов`язати Державну установу «Одеський слідчий ізолятор» виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна у розмірі 20159(двадцять тисяч сто п`ятдесят дев`ять)грн. 29коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Державна установа «Одеський слідчий ізолятор» (; місцезнаходження: вул. Люстдорфська дорога, буд.11, м.Одеса, 65059).

Суддя М.М. Аракелян