Справа № 620/2750/26
Суддя: Дар'я ВИНОГРАДОВА
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2026 року м. Чернігів Справа № 620/2750/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Виноградової Д.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо повторного взяття на військовий облік ОСОБА_1 ;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити ОСОБА_1 із військового обліку як такого, що визнаний непридатним до військової служби та внести відповідні дані до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що 26.09.2022 Військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку у зв`язку з діагнозом: F 41.2, F 43.1, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії № 1256 від 26.09.2022 (копія довідки додається). 11.10.2022 позивач був виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що підтверджується відміткою у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 . Проте під час перевірки позивачем облікових даних у мобільному додатку «Резерв+», позивач виявив, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» відсутні відомості про непридатність до військової служби та про виключення з військового обліку, натомість позивача взято на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_5 та зазначено про порушення правил військового обліку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому не погоджувався із поданим позовом та просив відмовити у його задоволенні, оскільки довідка ВЛК про ступінь придатності (включаючи статус непридатного) дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. При цьому позивач пройшов медичний огляд 26.09.2022. Таким чином, з 26.09.2023 Довідка ВЛК більше не чинна. Крім того, відповідач зазначив, що постанова ВЛК про непридатність оформлюється свідоцтвом про хворобу, при цьому у позивача відсутнє таке свідоцтво про хворобу. Щодо витрат на правничу допомогу відповідач зазначив, що предмет позову не є неординарним, позов не містить вимог майнового характеру. Даний спір не потребував значних затрат часу, а підготовка та направлення адміністративного позову до суду не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката, зокрема, в частині здійснення правового аналізу та вивчення наданих документів, існуючої судової практики та правових висновків Верховного Суду у подібних спорах, побудови стратегії захисту клієнта, аналізу документації клієнта пов`язаної з вищезазначеною справою. Тому на думку відповідача вартість послуг правового характеру є не розумною та завищеною.

Представник позивача подала до суду відповідь на відзив, у якому не погоджувалась із доводами відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву та просила задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позові.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

26.09.2022 військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку у зв`язку з діагнозом: F 41.2, F 43.1, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії № 1256 від 26.09.2022.

11.10.2022 позивач був виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що підтверджується відміткою у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 .

08.12.2025 в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач виявив, що відповідач поновив його на військовому обліку шляхом внесення зміни даних в категорії обліку на статус «військовозобов`язаний».

У зв`язку із наявністю зазначеною інформації, представник позивача звернулась із адвокатським запитом за вих. № 419-І від 22.12.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_6 , у відповідь на який, ІНФОРМАЦІЯ_7 повідомив, що для вирішення порушеного питання позивачу рекомендовано прибути особисто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09.02.2026 представник позивача звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 із адвокатським запитом, у відповідь на який, відповідач листом від 16.02.2026 № 14/310 порекомендував сформувати позивачу направлення на військово-лікарську комісію через мобільний додаток «Резерв+».

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом свої прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 (далі також Закон № 3543-ХІІ).

У статті 1 Закону № 3543-ХІІ визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до частини 8 статті 4 Закону № 3543-ХІІ з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі також Закон №2232-ХІІ).

Відповідно частини 1 статті 14 Закону №2232-ХІІ приписка громадян України чоловічої статі до призовних дільниць проводиться з метою взяття їх на військовий облік, визначення наявних призовних ресурсів, ступеня придатності до військової служби, встановлення освітнього рівня, здобутої спеціальності або професії, рівня фізичної підготовки, вивчення особистих якостей.

Згідно з частиною 9 статті 14 Закону №2232-ХІІ (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на районні (міські) комісії з питань приписки покладаються, зокрема: організація і проведення медичного огляду допризовників, які викликаються на комісію, визначення їх придатності для військової служби; направлення для медичного огляду до призовної комісії Автономної Республіки Крим, обласних або Київської міської призовних комісій призовників, яких визнано непридатними до військової служби за станом здоров`я, та таких, що виявили незгоду з результатами медичного огляду; зняття з військового обліку призовників та взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян, яких:

- за станом здоров`я визнано непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час;

- раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання;

виключення з військового обліку громадян, яких:

- за станом здоров`я визнано непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;

- раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі. У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку

Частиною 10 статті 14 Закону № 2232-ХІІ (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що за результатами медичного огляду громадянина України і з урахуванням рівня його освітньої підготовки, особистих якостей, роду діяльності та спеціальності комісія з питань приписки може прийняти одне з таких рішень:

придатний для військової служби та попередньо призначений до служби у Збройних Силах України чи іншому військовому формуванні;

тимчасово непридатний до військової служби, потребує лікування;

підлягає направленню на додаткове медичне обстеження та проведення повторного медичного огляду (із зазначенням дати проведення);

непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, підлягає взяттю на облік військовозобов`язаних;

непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку, підлягає виключенню з військового обліку;

підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних як такий, що був раніше засуджений до позбавлення волі, обмеження волі, арешту, виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання;

підлягає виключенню з військового обліку як такий, що був раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

На час виключення позивача з військового обліку був чинним Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2016 №921 (далі - Порядок №921).

У подальшому Порядок №921 втратив чинність у зв`язку з прийняттям Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 №1487 (далі - Порядок № 1487).

Відповідно до пункту 56 Порядку № 921, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у випадках, передбачених законодавством. Про взяття призовників і військовозобов`язаних на військовий облік, зняття та виключення з нього в їх військово-облікових документах проставляються відповідні відмітки.

На підставі довідки ВЛК № 1256 від 26.09.2022 та на виконання вищенаведених вимог Порядку № 921 ІНФОРМАЦІЯ_2 вніс відповідний запис у тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 .

Щодо доводів відповідача про необхідність оформлення непридатності позивача до військової служби саме свідоцтвом про хворобу, яке мало бути затверджено штатною ВЛК регіону, суд зазначає таке.

Так, пунктом 3.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14 серпня 2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 за №1109/15800 (далі - Положення про ВЛК) передбачає, що під час дії особливого періоду постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу (додаток 11 до цього Положення) у трьох примірниках, які не пізніше десятиденного строку з дня закінчення медичного огляду та перевірки ВЛК обласних (Київського та Севастопольського міських) ТЦК та СП, направляються на затвердження до штатних ВЛК згідно адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи.

Інші постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП, на особливий період оформлюються довідкою військово-лікарської комісії (додаток 4 до цього Положення) у трьох примірниках.

Разом з тим відповідачем не взято до уваги того, що ця норма була внесена до Положення про ВЛК наказом Міністерства оборони України від 27 квітня 2024 №262, який набрав чинності 4 травня 2024 року.

Стаття 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Наведений конституційний принцип означає, що закони не мають ретроспективної дії, а тому до правовідносин слід застосовувати той нормативний акт або його редакцію, яка(і) були чинними на момент виникнення чи зміни цих правовідносин.

Виключення ОСОБА_1 з військового обліку відбулось 26.09.2022, що підтверджується довідкою ВЛК № 1256 від 26.09.2022 та тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 .

На той час була чинною редакція Положення про ВЛК від 16 квітня 2021 (діяла до 25 серпня 2023), яка встановлювала, що постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.

Редакція Положення про ВЛК від 25 серпня 2023, яка діяла до внесення змін 4 травня 2024, передбачала, що постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період оформлюється довідкою ВЛК (додаток 4 до цього Положення) у двох примірниках, яка дійсна протягом одного року з дня медичного огляду. Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про тимчасову непридатність або непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку підлягає затвердженню штатною ВЛК. Копія довідки видається особі, яка пройшла медичний огляд.

Таким чином, на момент виключення позивача з військового обліку Положення про ВЛК передбачало, що рішення ВЛК оформлюються довідкою і не потребують подальшого затвердження штатною ВЛК. У подальшому, норма пункту 3.8. зазнала змін в частині необхідності затвердження постанови ВЛК у виді довідки міських територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки штатною ВЛК і лише 4 травня 2024, тобто більше ніж через 2 роки після виключення позивача з військового обліку, Положення про ВЛК унормувало, що у випадку встановлення районною ВЛК непридатності військовозобов`язаного до військової служби, документальне підтвердження цього факту здійснюється свідоцтвом про хворобу, яке затверджується штатною ВЛК.

Отже, застосування відповідачем до спірних правовідносин редакції пункту 3.8. Положення про ВЛК від 4 травня 2024 суперечить Конституції України.

Правовим наслідком виключення позивача з військового обліку у вересні 2022 року була втрата ним статусу військовозобов`язаного, що у свою чергу виключає виконання ним обов`язків пов`язаних з військовим обліком - проходження ВЛК, оновлення військово-облікових даних та будь-яких інших.

Суд наголошує, що поновити особу на військовому обліку можливе виключно за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення або за результатами розгляду справи в порядку кримінального провадження, в яких буде доведено, що виключення такої особи з військового обліку відбулось внаслідок вчинення нею правопорушення (кримінально-караного діяння) і в такому випадку буде відновлене законне становище, яке існувало до цього.

Отже, поновивши позивача на військовому обліку в такий спосіб, як визнання недійсною довідки ВЛК № 1256 від 26.09.2022 та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , відповідач діяв протиправно.

Позивачем надано витяг з мобільного застосунку «Резерв+», з якого слідує, що у ньому містяться відомості про те, що ОСОБА_1 має статус військовозобов`язаного та перебуває у розшуку.

З аналізу Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 № 559, слідує, що мобільний застосунок «Резерв+» використовує дані Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Як передбачено статтею 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» основними завданнями Реєстру є ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України.

Частиною 8 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Отже, наявність в мобільному застосунку «Резерв+» відомостей про статус позивача як військовозобов`язаного означає, що такі відомості містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, отже з метою захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача привести у відповідність дані у Єдиному державному реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно нього шляхом внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про визнання позивача непридатним до проходження військової служби з виключенням з військового обліку та виключенням з військового обліку.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що адміністративний позов необхідно задовольнити повністю.

Ухвалюючи дане судове рішення суд враховує статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновок №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Зокрема, згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58), «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів передбачено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1064,96 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1064,96 грн.

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо повторного взяття на військовий облік ОСОБА_1 .

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити ОСОБА_1 із військового обліку як такого, що визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військвого обліку та внести відповідні дані до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно інформації наявної у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та довідці військово-лікарської комісії № 1256 від 26.09.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1064,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 06 травня 2026 року.

Суддя Дар`я ВИНОГРАДОВА