Справа № 400/1671/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2026 р. № 400/1671/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон", узвіз Каботажний, 1,м. Миколаїв,54020,вул. Фалєєвська, 9-Б, м. Миколаїв, 54001

до відповідачаДержавної служби України з безпеки на транспорті, вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150,

провизнання протиправною та скасування постанови від 08.02.2024 № ПШ057669,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" (далі - Товариство або позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, що містить вимоги:

визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - Служба або відповідач) від 08.02.2024 № ПШ 057669 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000 грн.

На обґрунтування позову Товариство вказало на відсутність порушення та, відповідно, на протиправність застосування адміністративно-господарської відповідальності.

Служба позов не визнала з підстав, що викладені у відзиві.

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

Як встановлено судом, Товариство перевозило вантаж (маршрут - Запорізька область, Запорізький район, с. Біленьке - Одеса). Ця обставина підтверджена товарно-транспортною накладною № 54-0004073 від 11.01.2024.

12.01.2024 посадова особа Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Служби провела перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, результати якої оформила актом № АР008999 (далі - Акт).

Згідно з Актом, Товариство порушило статтю Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон), пункт 6.1 затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 "Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів" (далі - Положення № 340), пункт 3.3 затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 "Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті" (далі - Інструкція № 385): під час надання послуг з перевезення вантажів перевізник не забезпечив водія оформленими тахокартами з 30.12.2023 до 03.01.2024 або відповідно оформленим бланком підтвердження діяльності водія ОСОБА_1 , чим порушив статті 48, 33 Закону.

Постановою від 08.02.2024 № ПН057669 (далі - Постанова) відповідач, на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону, застосував до Товариства адміністративно-господарський штраф в сумі 17 000 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно з абзацом третім частини першої статті 60 Закону ( у відповідній редакції), за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 34 Закону, автомобільний перевізник повинен зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

У статті 48 Закону вказано, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку встановлений Положенням № 340, вимоги якого поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

У пункті 6.1 Положення № 340 (у відповідній редакції) вказано, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначений Інструкцією № 385, яка поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Згідно з пунктом 3.3 Інструкції № 385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи а відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відсутність на момент проведення перевірки вказаних в Акті документів (обов`язковість яких передбачена статтею 48 Закону) Товариство не заперечило.

Доводів щодо незаконності проведеної відповідачем перевірки, недотримання процедури притягнення Товариства до адміністративно-господарської відповідальності тощо позов не містить.

Вимоги адміністративного позову обґрунтовані виключно змістом пункту 1.4 Положення № 340, яким встановлено, що це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються, зокрема, під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій.

На думку Товариства, введення 24.02.2022 на території України воєнного стану, який позивач вважає надзвичайною ситуацією державного рівня (детальне обґрунтування наведено у позові), свідчить про помилковість висновків відповідача про допущені порушення та, відповідно, про відсутність підстав для застосування штрафів.

Суд з доводами позивача не погодився.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Надзвичайна ситуація, відповідно до пункту 24 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України, - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Підстави для ототожнення режиму воєнного стану та режиму надзвичайної ситуації відсутні.

Позивач не довів, що перевезення 12.01.2024 вантажу за товарно-транспортною накладною № 59-0004073 здійснювалось під час надзвичайної ситуації, тому суд визнав безпідставними доводи про необов`язковість дотримання під час цього перевезення вимог Положення № 340 та, відповідно, норм Інструкції № 385.

Суд не встановив протиправність притягнення Товариства до адміністративно-господарської відповідальності, тому дійшов висновку про відмову у позові.

Керуючись положеннями статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позову, суд не здійснює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 19, 139, 241- 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон" відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безспосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна