Справа № 320/24914/25
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Сови Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІЄСТА" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІЄСТА" звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.02.2025 №1 та від 13.02.2025 №1.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 20 серпня 2025 року позов задовольнив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Апелянт зазначив, що суд першої інстанції не дослідив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не надано належної оцінки доказам що містяться в матеріалах справи.

У скарзі апелянт зазначив, що в ході перевірки встановлено відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридичну дефектність відповідних первинних документів. Апелянт зазначив, що до перевірки позивачем не було надано будь-яких товарно-транспортних документів на перевезення будівельних матеріалів; акцентував увагу на тому, що контрагенти позивача не звітують, мають анульовані свідоцтва ПДВ, рішення комісії регіонального рівня про відповідність контрагентів критеріям ризиковості.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. На переконання позивача рішення суду першої інстанції є законними, обґрунтованим та направленим на захист порушених прав та інтересів позивача, а апеляційна скарга безпідставною.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІЄСТА" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "Клімат-Енергобуд" за період з 01.11.2019 по 30.11.2019, з ТОВ "Будівельна фірма Активбудпром" за періоди з 01.09.2019 по 31.10.2019, з 01.10.2020 по 31.10.2020 та з 01.12.2020 по 31.12.2020, з ТОВ "Памір Прайм" за період з 01.11.2021 по 30.11.2021, з ТОВ "Ауріс ВТ" за період з 01.07.2021 по 31.08.2021.

Результати перевірки оформлені Актом від 09.01.2025 №812/10-36-07-01-17/32792074, у висновках якого вказано про порушення позивачем п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України в результаті чого:

- завищено від?ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) (рядок 21 декларацій) на 1 690 752,00 грн, в т.ч. на 1 349 085,00 за листопад 2019 року, на 341 667,00 грн за грудень 2020 року;

-занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов?язання та сумою податкового кредиту, яке сплачується до бюджету на 645 687,00 грн, в т.ч.: на 104 020,00 грн. за листопад 2019 року, на 191 667,00 грн за жовтень 2020 року, на 100 000,00 грн за липень 2021 року, на 116667,00 грн за серпень 2021 року, на 133 333,00 грн за листопад 2021 року.

На підставі висновків наведених в Акті перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.02.2025:

-№1 (форма В4), яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 1690752,00 грн;

-№1 (форма «Р») про збільшення суми грошового зобов?язання з податку на додану вартість у розмірі 645687,00 грн. та штрафної санкції у розмірі 117068,70 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Положеннями пункту 14.1.36 ПК України передбачено, що господарська діяльність діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також через будь яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.3 цієї статті ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Із системного аналізу правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), та права на віднесення витрат по його придбанню до складу валових витрат, платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності. Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

У справі, що розглядається, з матеріалів справи встановлено, що контролюючий орган дійшов висновку про непідтвердження відповідними документами фактичного здійснення господарських операцій з ТОВ "Клімат-Енергобуд" за період з 01.11.2019 по 30.11.2019, з ТОВ "Будівельна фірма Активбудпром" за періоди з 01.09.2019 по 31.10.2019, з 01.10.2020 по 31.10.2020 та з 01.12.2020 по 31.12.2020, з ТОВ "Памір Прайм" за період з 01.11.2021 по 30.11.2021, з ТОВ "Ауріс ВТ", на підставі укладених між позивачем та контрагентами договорів, з огляду на ймовірність нереальності їх здійснення, і, як наслідок невірного визначення від?ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.

Судом встановлено, що в липні 2019 позивачем прийнято рішення про проведення планового капітального ремонту власного нежитлового приміщення, а саме Торгівельного центру «Аракс».

В жовтні та листопаді між позивачем та ТОВ "Клімат-Енергобуд" укладено два типові письмові договори підряду, а саме:

-№2019/10/29 від 29.10.2019 на виконання будівельно-монтажних робіт щодо улаштування підпірної стіни (т.1 а.с.111-115);

-№08/11-2019 від 08.11.2019 на виконання будівельно-монтажних робіт щодо улаштування заміщення ґрунту на місці паркування після просаджування ґрунту (т.1 а.с. 120-123).

До вказаних Договорів було складено Договірну ціну, локальний кошторис на будівель роботи, підсумкову відомість ресурсів, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, Акти приймання виконання будівельних робіт.

Згідно наявних у матеріалах справи платіжних доручень позивачем в листопаді 2019 було проведено попередню оплату та оплату за виконанні роботи на підставі Актів приймання виконаних робіт та згідно п.2.5.1, п.2.5.2 Договорів підряду на загальну суму 5 000 000 грн.

У свою чергу ТОВ "Клімат-Енергобуд" було зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладених.

Також між позивачем та ТОВ "Будівельна фірма Активбудпром" укладено три типові письмові договори підряду, а саме:

-№09/07-2019 від 09.07.2019 на виконання будівельно-монтажних робіт щодо улаштування підпірної стіни (т.1 а.с.151-154);

-№ 10/07-1П від 10.07.2019 на виконання будівельно-монтажних робіт по заміні покрівлі (т.1 а.с. 167-170);

-№ 10/07-2019 від 10.07.2019 на виконання будівельно-монтажних робіт з улаштування заміщення ґрунту на місці паркування після просаджування ґрунту (т.1 а.с.194-197).

До вказаних Договорів було складено Акти звірки взаєморозрахунків, Дефектний Акт, договірну ціну, локальний кошторис на будівель роботи, підсумкову відомість ресурсів, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, Акти приймання виконання будівельних робіт.

Згідно наявних у матеріалах справи платіжних доручень позивачем у вересні та жовтні 2019 було проведено попередню оплату та оплату за виконанні роботи на підставі Актів приймання виконаних робіт та згідно п.2.5.1, п.2.5.2 Договорів підряду.

У свою чергу ТОВ "Будівельна фірма Активбудпром" було зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладених.

Також між позивачем та ТОВ "Будівельна фірма Активбудпром" укладено три типові письмові договори підряду, а саме:

-03/08-2020-ПП від 03.08.2020 на виконання ремонтно-будівельні роботи щодо улаштування покриття підлоги (т.2 а.с.27-30);

-04/08-2020-ВГ від 04.08.2020 на виконання ремонтно-будівельних робіт щодо улаштування оздоблення цоколю будівлі, вхідні групи (т.2 а.с. 39-42);

-05/08-2020-ФФ від 05.08.2020 ремонтно-будівельні роботи щодо улаштування термомодернізації фасаду (т.2 а.с.49-52);

До вказаних Договорів було складено договірну ціну, локальний кошторис на будівель роботи, підсумкову відомість ресурсів, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, Акти приймання виконання будівельних робіт.

Згідно наявних у матеріалах справи платіжних доручень позивачем у жовтні 2019 було проведено попередню оплату та оплату за виконанні роботи на підставі Актів приймання виконаних робіт та згідно п.2.5.1, п.2.5.2 Договорів підряду.

У свою чергу ТОВ "Будівельна фірма Активбудпром" було зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладених.

Окрім того між позивачем та ТОВ "Будівельна фірма Активбудпром" укладено два типові письмові договори підряду, а саме:

-№03/08-2020-ПП від 03.08.2020 ремонтно-будівельні роботи щодо улаштування покритті підлоги(т.2 а.с.27-30);

-05/08-2020-ФФ від 05.08.2020 ремонтно-будівельні роботи щодо улаштування термомодернізації фасаду (т.2 а.с.49-52);

Згідно наявних у матеріалах справи платіжних доручень позивачем у грудні 2019 було проведено попередню оплату та оплату за виконанні роботи на підставі Актів приймання виконаних робіт та згідно п.2.5.1, п.2.5.2 Договорів підряду.

У свою чергу ТОВ "Будівельна фірма Активбудпром" було зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладених.

Також між позивачем та ТОВ "Памір Прайм" було укладено два типові письмові договори підряду, а саме:

-№18/08-2021-ПРП від 18.08.2021 на виконання робіт підняття підлоги до проектної відмітки (т.2 а.с.143-145);

-№ 18/08-2021-РОРСП від 18.08.2021 на виконання ремонтно-оздоблювальних робіт у службових приміщеннях (т.2 а.с. 151-153).

До вказаних Договорів було складено Акти звірки взаєморозрахунків, Дефектний Акт, договірну ціну, локальний кошторис на будівель роботи, підсумкову відомість ресурсів, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, Акти приймання виконання будівельних робіт.

Згідно наявних у матеріалах справи платіжних доручень позивачем у листопаді 2021 року було проведено попередню оплату та оплату за виконанні роботи на підставі Актів приймання виконаних робіт та згідно п.2.5.1, п.2.5.2 Договорів підряду.

У свою чергу ТОВ "Памір Прайм" було зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладених.

Також між позивачем та ТОВ "Ауріс ВТ" було укладено два типові письмові договори підряду, а саме:

-№09-06-2021-ПРП від 09.06.2021 на виконання робіт з підняття підлоги ( т.2 а.с. 233-235);

-№09/06-2021-РОРСП від 09.06.2021 на виконання ремонтно-оздоблювальних робіт у службових приміщеннях (т.2 а.с. 244-246).

До вказаних Договорів було складено Акти звірки взаєморозрахунків, Дефектний Акт, договірну ціну, локальний кошторис на будівель роботи, підсумкову відомість ресурсів, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, Акти приймання виконання будівельних робіт.

Згідно наявних у матеріалах справи платіжних доручень позивачем у липні та серпні 2021 року було проведено попередню оплату та оплату за виконанні роботи на підставі Актів приймання виконаних робіт та згідно п.2.5.1, п.2.5.2 Договорів підряду.

У свою чергу ТОВ "Ауріс ВТ" було зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладених.

Контролюючий орган, своєю чергою, не визнав спірні операції з огляду на встановлені Актом наступні обставини:

- неподання контрагентами податкової звітності;

- визнання контрагентів такими, що відповідають критеріям ризиковості;

- недостатність трудових ресурсів для виконання робіт;

- анулювання свідоцтв ПДВ.

Колегія суддів вважає вказані доводи контролюючого органу помилковими, оскільки чинне законодавство не визначає умовою дійсності правочинів та не ставить виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, тощо. Відсутність у контрагента добросовісного платника податку, яким є позивач, достатніх основних фондів, трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (замовником).

Можливі порушення суб`єктами господарювання в ланцюгу постачання товарів так само не можуть бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податку на додану вартість, тому платник податків (покупець товарів) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів у ланцюгу постачання за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Також норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Аналогічний правовий висновок було викладено у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №804/6909/17 та від 21.02.2020 у справі №815/253/16.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, вказані проведені господарські операції мали реальну господарську ціль - забезпечення діяльності ТОВ "ФІЄСТА" та досягнення його мети - отримання прибутку. Товари, роботи (послуги) отримані від контрагентів мали реальний і товарний характер та були використані в межах господарської діяльності в оподатковуваних операціях. Зазначене підтверджується обставинами, викладеними вище, і документами, які стали предметом перевірки і надані до суду.

Щодо посилання відповідача на факт віднесення контрагентів рішеннями податкового органу до категорії «ризикових» відповідно до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ від 11.12.2019 року №1165, колегія суддів зазначає, що перебування платника в статусі «ризикового» чи позбавлення даного статусу не може свідчити про товарність чи безтоварність вчинених таким платником податків господарських операцій через відсутність причинно-наслідкового зв`язку між даними фактами.

Крім того, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, рішення комісії регіонального рівня про відповідність контрагентів критеріям ризиковості з?явились після проведення ТОВ "ФІЄСТА" фінансово-господарських операцій з даними контрагентами, тобто, фінансово-господарські операції відбувались у 2019-2020 роках, а анулювання свідоцтв ПДВ та не звітування відбувалось вже у 2021-2023 роках.

Станом на час здійснення фінансово-господарських операцій з ТОВ "ФІЄСТА" контрагенти були належним чином зареєстровані, звітували, реєстрували податкові накладні, були діючі свідоцтва платника ПДВ, такі контрагенти не були віднесені до ризикових.

Також судом першої інстанції правильно визнано необгрунтованими посилання контролюючого органу на відсутність товарно-транспортних договорів, з огляду на наступне.

Пунктом 4.3.1. типових Договорів підряду, укладених з позивачем з контрагентами, передбачено, що роботи можуть виконуватися частково або в повному обсязі з матеріалів замовника (ТОВ "ФІЄСТА").

У свою чергу позивачем підписані договори поставки будівельних матеріалів з іншими контрагентами, що не охоплені переліком контрагентів, з якими здійснювались фінансово-господарські взаємовідносини.

Враховуючи те, що постачальників будівельних матеріалів немає у переліку перевіряємих контрагентів, відповідні документи до перевірки не надавались.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що ТОВ "ФІЄСТА" було надано всі передбачені чинним законодавством України первинні бухгалтерські документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Контролюючим органом при проведенні перевірки було досліджено вказані документи та не було зафіксовано фактів створення підроблених документів чи фактів внесення до офіційних документів неправдивих відомостей.

Враховуючи наведене вище в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов об`єктивних висновків про те, що господарські операції між позивачем та контрагентами документально підтверджені та фактично здійснені; відповідачем не надано доказів, які б визначали відсутність у позивача відповідних розрахункових та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, невідповідність господарських операцій цілям та завданням діяльності позивача, їх збитковості тощо, які б окремо або в сукупності вказували на те, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувані податкові повідомлення є протиправними та підлягають скасуванню.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі Ґарсія Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що …хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід….

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано норми матеріального права, що стало підставою для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 06.05.2026.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Є.О. Сорочко

А.Ю.Коротких