Справа № 420/934/26
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2026-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/934/26

Категорія 109010000Головуючий у суді І інстанції: Андрухів В.В. час і місце ухвалення: м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Федусика А.Г., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ЮЖНАЯ ЖЕМЧУЖИНА на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЮЖНАЯ ЖЕМЧУЖИНА до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування наказу, акту, приписів та постанов, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування наказу, акту, приписів та постанов.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року визнано неповажними причини пропуску Товариством з обмеженою відповідальністю ЮЖНАЯ ЖЕМЧУЖИНА строку звернення до суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов Управління ДАБК ОМР №017/25337-вих від 12.12.2025 року та №018/25337-вих від 12.12.2025 року про накладення штрафу за правопорушення в сфері містобудівної діяльності. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ЮЖНАЯ ЖЕМЧУЖИНА до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов Управління ДАБК ОМР №017/25337-вих від 12.12.2025 року та №018/25337-вих від 12.12.2025 року про накладення штрафу за правопорушення в сфері містобудівної діяльності повернуто позивачеві. Прийнято до розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ЮЖНАЯ ЖЕМЧУЖИНА до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказу, акту та приписів, та відкрити провадження у справі у цій частині позовних вимог.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю ЮЖНАЯ ЖЕМЧУЖИНА подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду в частині повернення позовної заяви щодо оскарження постанов та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що повертаючи позовну заяву в частині позовних вимог, суд першої інстанції не врахував, що ТОВ «ЮЖНАЯ ЖЕМЧУЖИНА» не допустило суттєвий пропуск строку звернення до суду, так як його перевищення склало декілька днів, що обумовлено об`єктивними причинами. Згідно публічно доступних відомостей сайту https://air-alarms.in.ua/ з 25.12.25 по 14.01.26 в Одеській області було оголошено 87 повітряних тривог, загальною тривалістю 85 годин, що з врахуванням факту відсутності електроенергії (що не завжди співпадало в часі), фактично унеможливило своєчасну підготовку та подачу позовної заяви в даній справі.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Повертаючи позивачеві позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов Управління ДАБК ОМР №017/25337-вих від 12.12.2025 року та №018/25337-вих від 12.12.2025 року про накладення штрафу за правопорушення в сфері містобудівної діяльності, суд першої інстанції зазначив, що викладені позивачем обставини, наведені як причини пропуску строку звернення до суду з вимогами про визнання протиправними та скасування постанов, не є об`єктивно непереборними, а причини пропуску цього строку не є поважними. Тому підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов Управління ДАБК ОМР №017/25337-вих від 12.12.2025 року та №018/25337-вих від 12.12.2025 року про накладення штрафу за правопорушення в сфері містобудівної діяльності, суд не вбачає.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви з огляду на наступне.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Питання строків звернення до адміністративного суду врегульовано приписами статті 122 КАС України, згідно із частиною першою якої позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абзац перший).

За правилами частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності може бути оскаржено до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову.

Позивач оскаржує, зокрема, постанови Управління ДАБК ОМР №017/25337-вих від 12.12.2025 року та №018/25337-вих від 12.12.2025 року про накладення штрафу за правопорушення в сфері містобудівної діяльності.

Отже, 15-денний строк оскарження постанов сплинув 29 грудня 2025 року (з урахуванням вихідних днів).

Позивач вказує, що отримав оскаржувані постанови поштою 25.12.2025 року та надає копію Трекінгу зі штриховим ідентифікатором.

Отже, отримавши оскаржувані постанови 25.12.2025 року, 15-денний строк їх оскарження сплинув 09 січня 2026 року.

Разом з тим, до суду з вказаним позовом позивач звернувся 14 січня 2026 року.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що підготовка позовної заяви вимагала оцінки спірних документів Управління ДАБК Одеської міської ради, аналізу правових норм та судової практики, підготовки правової позиції з оформленням позовної заяви.

Вчинення вказаних дій вимагало значної кількості часу, який був суттєво обмежений зовнішніми незалежними від волі позивача чинниками.

ТОВ «ЮЖНАЯ ЖЕМЧУЖИНА» не допустило суттєвий пропуск строку звернення до суду, так як його перевищення склало декілька днів, що обумовлено об`єктивними причинами.

Згідно публічно доступних відомостей сайту https://air-alarms.in.ua/ з 25.12.25 по 14.01.26 в Одеській області було оголошено 87 повітряних тривог, загальною тривалістю 85 годин, що з врахуванням факту відсутності електроенергії (що не завжди співпадало в часі), фактично унеможливило своєчасну підготовку та подачу позовної заяви в даній справі.

Крім того, з 03.01.2026 року по 13.01.2026 року з вищенаведених підстав та у зв`язку з виробничою необхідністю директор ТОВ «Южная Жемчужина» відбув у відрядження до Львівської області.

Відповідно до наказу про відрядження від 02.01.2026 року №01-К виконуючим обов`язки не призначено жодну посадову особу підприємства, підписати та подати позов до суду мав право виключно директор ТОВ, а тому позивач за озвучених підстав тимчасово був позбавлений права належним чином захистити свої права.

Суд зазначає, що при застосуванні процесуальних норм необхідно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21.05.2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22.07.2021 року у справі № 340/141/21, від 16.09.2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12.09.2022 року у справі № 120/16601/21-а.

Постановою Великої палати Верховного Суду від 05.12.2018 року в справі № П/9901/736/18 встановлено, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Так, з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відтак, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

При цьому, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Враховуючи викладене вище та те, що ТОВ «ЮЖНАЯ ЖЕМЧУЖИНА» не допустило суттєвий пропуск строку звернення до суду, так як його перевищення склало декілька днів, з метою недопущення ситуації позбавлення позивача права допуску до правосуддя, колегія суддів вважає, що дану справу необхідно направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті ухвали від 09 лютого 2026 року було неповно з`ясовано судом обставини, що мають значення для справи, що призвело до її неправильного вирішення, а відтак, відповідно до ч. 3 ст. 312, ст. 320 КАС України, - оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ЮЖНАЯ ЖЕМЧУЖИНА, - задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року по справі № 420/934/26 в частині повернення позовної заяви щодо оскарження постанов Управління ДАБК ОМР №017/25337-вих від 12.12.2025 року та №018/25337-вих від 12.12.2025 року про накладення штрафу за правопорушення в сфері містобудівної діяльності, - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді А.Г. Федусик О.І. Шляхтицький