Справа № 440/1212/26
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2026-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

07 травня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/1212/26

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бевза В.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ЮГТАРА» у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ЮГТАРА» до Головного управління ДПС у Полтавській області про ухвалення додаткового рішення про визнання протиправним та скасування рішення -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2026 у цій справі ухвалено:

"Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГТАРА» (Україна, 74987, Херсонська обл., м. Нова Каховка, ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ ВП: 44057192) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області №22/16-31-04-01-07 від 11.11.2025 щодо можливості чи неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області повторно розглянути заяву № 02/10 від 13.10.2025 про неможливість своєчасного виконання свого податкового обов`язку з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області до Державного бюджету України (стягувач: Державна судова адміністрація України, одержувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ одержувача 37993783, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), рахунок одержувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7987,20 грн. (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят сім гривень 20 копійок)".

27.04.2026 від представника позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій він просить суд: вирішити питання про розподіл судових витрат в межах розгляду справи №440/1212/26 шляхом винесення додаткового рішення про стягнення з Головного управління ДПС у Полтавській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮГТАРА" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн.

Ухвалою суду від 29.04.2026 призначена заява представника позивача адвоката Наконечного Віталія Леонідовича про ухвалення додаткового рішення у справі № 440/1212/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ЮГТАРА» до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення до розгляду в порядку письмового провадження.

30.04.2026 від відповідача надійшли заперечення на заяву представника позивача адвоката Наконечного Віталія Леонідовича про ухвалення додаткового рішення у справі № 440/1212/26, у яких представник відповідача просив відмови у задоволенні даної заяви і зазначив, що витрати на правничу допомогу в сумі 9000,00 грн належним чином не підтверджуються, підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу, заявлені до стягнення витрати на правову допомогу є завищеними.

Надаючи правову заяві представника позивача про ухвалення додаткового рішення, суд виходить з такого.

На сторінці 7 позову зазначена інформація:

«представник Позивача заявляє про те, що докази (рахунки, тощо) відносно судових витрат, які Позивач понесе у зв`язку з розглядом справи будуть надані суду протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду».

На сторінці 9 позову у прохальній частині позовної заяви позивач просив суд:

"Стягнути на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЮГТАРА" (ідентифікаційний код юридичної особи: 25297937, Україна, 74987, Херсонська обл., м. Нова Каховка, селище міського типу Дніпряни, вул. 1 травня, буд. 17) понесені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу: 44057192, вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська обл., 36000).

До позовної заяви додана копія договору про надання правничої допомоги № 01/11-25 від 18.11.2025, копію ордера про надання правничої допомоги АА № 1646889 від 18.11.2025, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4584 від 21.06.2011.

Суд в ухвалі про відкриття провадження відстрочив позивачу сплату судового збору, внаслідок відсутності коштів на рахунках позивача.

У позовній заяві та під час судового розгляду позивач не заявив суму витрат на професійну правничу допомогу.

У розділі V рішення суду від 22.04.2026 суд розглянув заявлені вимоги щодо судових витрат, включаючи витрати на професійну правничу допомогу:

"Позивач не заявив витрати на правничу допомогу, підстави для їх розподілу відсутні".

Таким чином, судом встановлена обставина, що питання судових витрат про правничу допомогу судом розглянуте та у таких витратах позивачу відмовлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

У рішенні суду від 22.04.2026 суд вирішив питання про судові витрати, ухваливши стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 7987,20 грн. до Державного бюджету України, про що вказано у мотивувальній і резолютивній частинах рішення суду, і дійшовши до висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу судових витрат на професійну правничу допомогу, про що вказано у мотивувальній частині рішення суду.

Рішення про розподіл судових витрат приймається судом один раз:

або при вирішенні спору по суті,

або шляхом прийняття додаткового рішення.

Повторна оцінка доказів або їх частини шляхом прийняття додаткового рішення після ухвалення основного рішення про розподіл судових витрат означатиме можливість фактичної зміни останнього, що не передбачене положеннями КАС України.

Суд вирішив питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу у рішенні суду від 22.04.2026 у цій справі, в яких позивачу відмовив, які викладені у розділі V частини рішення суду, відповідне процесуальне рішення постановлене у резолютивній частині суду.

Суд розглянув та вирішив питання щодо правничих витрат, як у мотивувальній частині рішення суду, так і у резолютивній.

Згідно з частиною 2 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Зважаючи те, що суд вирішив питання про судові витрати у рішенні суду (суд додатково звертає увагу представника позивача адвоката, що це питання вирішене у розділі V мотивувальної частини та у резолютивній частині рішення суду) від 22.04.2026 у цій справі, суд дійшов висновку, що подана заява позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає поверненню без розгляду заявнику.

Відповідно до автономних (самостійних) норм частини 4 статті 252 КАС України, визначений процесуальний порядок щодо розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суду, у випадку, якщо суд відмовляє в ухвалені додаткового рішення суду: про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Суд роз`яснює позивачу, що він має право оскаржити рішення суду від 22.04.2026 в частині відмови у присуджені позивачу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Також, суд додатково зазначає наступне.

Ця справа розглянута судом у порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до вимог статті 262, 257 КАС України, тобто розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Тобто всі докази у справі мають бути подані сторонами упродовж тридцяти з дня відкриття провадження.

Адвокат не надав суду докази неможливості виконання процесуального обов`язку щодо надання доказів про правничі витрати у строки визначені КАС України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Верховним Судом сформована усталена практика з питань стягнення витрат на правничу допомогу.

Остання системна правова позиція викладена у постанові від 23.01.2025 у справі №240/32993/23:

«Верховний Суд у постановах від 14 листопада 2019 року у справі №826/15063/18 та від 22 жовтня 2021 року у справі №160/7922/20 виходив з того, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналізом положень статті 134 КАС України колегія суддів дійшла висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, оскільки зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.»

Адвоката не надав у строки визначені Кодексом адміністративного судочинства України документи необхідні для підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також докази, які підтверджують неможливість їх подання до дати розгляду справи по суті.

За приписами частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При цьому розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, актів тощо), що визначено частиною 7 статті 139 КАС України.

У постанові від 19 березня 2020 року у справі № 640/6209/19 Верховний Суд зазначав, що за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи.

Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252). Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку, визначеному статтею 252 КАС України.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частинами третьою-п`ятою статті 143 КАС України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 07 липня 2023 року у справі № 340/2823/21 зробив такі правові висновки. Частина сьома статті 139, частини третя, четверта статті 143 КАС України містять приписи, які дозволяють стороні надати суду докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи, але за умови, що ця сторона зробить про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів. Вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останнім етапом - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу. Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду касаційної інстанції про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим - з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) - пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України.

Системний аналіз вищенаведених норм права, з врахуванням правових висновків Верховного Суду, дає підстави для висновку, що під час розгляду справи судом, останній зобов`язаний у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи, вирішити питання розподілу усіх судових витрат, про які заявила сторона, з урахуванням результату розгляду справи.

За загальним правилом, усі докази понесених судових витрат мають бути надані сторонами до закінчення розгляду справи.

Однак, у випадку, якщо сторона з певних причин не може надати такі документи, ця сторона повинна зробити відповідну заяву до закінчення розгляду справи і надати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду тобто докази неможливості їх подання до розгляду справи по суті без призначення судового засідання (у цьому випадку тридцять днів із дати відкриття провадження).

Суду не надані докази під час розгляду справи, у чому полягала об`єктивна непереборна можливість надати докази та визначити розмір витрат на правничу допомогу.

У такому випадку суд першої інстанції не має правових підстав для розгляду питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи, а його вирішення відкладається не більше ніж як на п`ятнадцять днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно, перевірці і оцінці підлягають такі обставини (у сукупності):

(1) наявність безпосередньої правової вимоги про здійснення розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи;

(2) наявність відповідної заяви про надання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відсутність першої з цих обставин унеможливлює взагалі вирішення судом питання про розподіл судових витрат як у судовому рішенні за результатом розгляду справи, так і в порядку, визначеному статтею 252 КАС України.

Відсутність же другої обставини (за наявності першої) унеможливлює відкладення відповідно до вимог частин третьої-п`ятої статті 143 КАС України вирішення питання про судові витрати, пов`язані із розглядом справи, у зв`язку з чим є підставою для вирішення судом цього питання саме у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Прийняття судового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу після розгляду справи (апеляційного або касаційного перегляду) може мати місце лише за умови, що сторона до закінчення судових дебатів у справі (якщо справа розглядається у загальному позовному провадженні) або (як висловлено Верховним Судом) не пізніше закінчення розгляду справи, якщо справа розглядалась у спрощеному позовному провадженні, звернеться до суду із заявою про те, що вона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі (до закінчення розгляду справи спрощеному позовному провадженні) надати суду докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат.

Повторна оцінка доказів або їх частини шляхом прийняття додаткового рішення після ухвалення основного рішення про розподіл судових витрат означатиме можливість фактичної зміни останнього, що не передбачене положеннями КАС України.

Жодних заяв із належними доказами про неможливість надання доказів понесення витрат на правничу допомогу до ухвалення судового рішення від представника позивача не надходило.

З даного приводу суд звертає увагу на правовий висновок колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові від 25 липня 2023 року по справі №340/4492/22. Згідно з ним безперечно, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб не дає особі цілковитого розуміння, у який саме день розгляд справи буде закінчено, однак, не позбавляє особу права подати відповідну заяву зокрема одночасно із поданням позову, відповіді на відзив, особливо після отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, у якій зазначено про обрану форму адміністративного судочинства - спрощене позовне провадження без виклику осіб або з таким викликом.

Це обґрунтовується тим, що вже на цьому етапі, виходячи, навіть, з умов договору про надання правничої допомоги, сторона вже має бути обізнана про те, які докази вона має можливість подати, а які - ні через наявність певних причин.

Формулювання доводів у позові, що докази будуть надані пізніше після ухвалення рішення суду - не свідчить про неможливість надання таких доказів адвокатом чи позивачем до ухвалення рішення судом у спрощеному провадженні, а свідчить про невиконання належним чином процесуальних обов`язків.

Зазначений висновок суду узгоджується із висновком Верховного Суду, висловленим в ухвалах від 07 липня 2023 року у справі №340/2823/21, від 26 липня 2023 року у справі №640/11775/20, а також у постанові від 25 липня 2023 року у справі №340/4492/22.

Таке обмеження права щодо відшкодування витрат у адміністративному процесі на законодавчому рівні, відповідними процесуальними строками та обов`язками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ЮГТАРА» до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення, відмовити в ухвалені додаткового рішення суду у цій справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.І. Бевза