Справа № 826/11142/17
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Кропивницький Справа № 826/11142/17

провадження № 2-іс/340/56/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Савонюка М.Я., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Експерементально-механічний завод «Металіст» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Експерементально-механічний завод «Металіст» (далі позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просить:

- скасувати Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №25921303 від 10.07.2017 ГУ ДФС у м. Києві, про зобов`язання сплатити заборгованість сплати штрафу та пені в розмірі 372395,73 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що спірним рішенням то Товариства застосовано штраф за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.08.2013 до 18.03.2015 у розмірі 134027,12 грн, за період з 21.01.2015 до 21.12.2016 у розмірі 138421,26 грн. Крім цього, нараховано пеню у розмірі 99947,35 грн. Разом з тим, у рішенні не вказано суму несплаченого єдиного внеску, з урахуванням якої проведено розрахунок штрафних санкцій та періоди несплати.

Припускає, що під сумою недоплати мається на увазі неоплачена сума штрафних санкцій та пені в розмірі 89703,59 грн, застосованих до Товариства Управлінням Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва згідно рішення №2543 від 10.06.2013 «Про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску» за період з 21.01.2013 по 24.05.2013. Вказане рішення Твариство оскаржило в адміністративному та судовому порядках. При цьому, фінансові санкції та нарахована пеня за несплату (неперерахування) або своєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску згідно Рішення №2543 не підлягали оплаті, у зв`язку з їх оскарженням, тому і факт порушення Товариством строків сплати відсутній.

Зауважує, що спірне рішення №25921303 від 10.07.2017 було оскаржено в досудовому порядку, однак рішенням Державної фіскальної служби України від 22.08.2017 рішення Головного управління ДФС у м. Києві №25921303 від 10.07.2017 залишено без змін, а скарга без задоволення.

З цих підстав просить позов задовольнити.

У матеріалах справи наявне заперечення Головного управління ДФС у м. Києві на позов, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

Вказує, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тому зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф та нараховує пеню.

У межах спірних правовідносин Приватним акціонерним товариством «Експерементально-механічний завод «Металіст» порушено норми статті 9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VI), а саме єдиний внесок за липень-грудень 2013 року, січень-грудень 2014 року, січень-грудень 2015 року, січень-листопад 2016 року сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку.

За порушення термінів сплати ГУ ДФС у м. Києві винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 10.07.2017 № , відповідно до вимог чинного законодавства.

З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.09.2017 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.06.2019 позовну заяву прийнято до свого провадження суддею Качур І.А. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

На виконання положень пункту 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2825-IX Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали адміністративної справи №640/618/19 до Кіровоградського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 головуючим суддею по розгляду справи №826/11142/17 визначено суддю Савонюка М.Я.

Ухвалою суду від 17.03.2025 адміністративну справу №826/11142/17 суддею Савонюком М.Я. прийнято до свого провадження. Розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 06.04.2026 замінено відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві () на правонаступника Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011, вулиця Шолуденка, 33/19, місто Київ, 04116).

24.04.2026 ухвалою суду витребувано у відповідача докази по справі.

05.05.2026 Головне управління ДПС у м. Києві надало суду витребувані ухвалою від 24.04.2026 докази, а також додаткові письмові пояснення, згідно яких підставою для застосування штрафних санкцій та нарахуванню пені до Приватного акціонерного товариства «Експерементально-механічний завод «Металіст» стала несвоєчасна сплата єдиного внеску за період з 21.08.2013 по 21.12.2016.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Згідно відкритих відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариство «Експерементально-механічний завод «Металіст» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку за адресою: 04209, місто Київ, вул. Лебединська, будинок 4.

Рішенням Головного управління ДФС у м. Києві №25921303 від 10.07.2017 застосовано до позивача штраф за несплату (не перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 134027,12 грн (10% до 01.01.2015) за період з 21.08.2013 до 18.03.2015, 138421,26 грн (20% з 01.01.2015) за період з 21.01.2015 до 21.12.2016 та раховано пеню у розмірі 99947,35 грн (0,1% від суми недоїмки) (а.с. 6).

Не погодившись зі спірним рішенням №25921303 від 10.07.2017 позивач 21.07.2017 оскаржив його до Державної фіскальної служби України (а.с. 7).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 22.08.2017 №18745/6/99-99-11-02-02-25 скарга залишена без задоволення, а оспорюване рішення відповідача без змін. Вказано, що скаржником порушено норми статті 9 Закону №2464-VI, а саме єдиний внесок за липень грудень 2013 року, січень-грудень 2013 року, січень-грудень 2014 року, січень-грудень 2015 року, січень-листопад 2016 року сплачено з порушенням встановленого Законом строку (а.с. 9).

Згідно облікових відомостей із інтегрованої картки платника (ІКП) за 2014-2016 роки на початок 2013 року у позивача була наявна недоїмка зі сплати єдиного внеску у сумі 313937,77 грн, погашення якої у повному обсязі здійснено 18.10.2013. Надалі обліковано заборгованість зі сплати єдиного внеску за періоди з 21.10.2013 по 17.11.2016 та з 21.11.2016 по 21.12.2016 (а.с. 150-158).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 08.07.2010 №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у редакції на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI).

Згідно з частиною 2 статті 8 та статті 12 Закону №2464-VI єдиний внесок не входить до системи оподаткування.

За приписами частини 1 статті 8 Закону №2464-VI розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частинами 5-6 статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Сплата єдиного внеску згідно з договорами про добровільну участь особами, зазначеними в абзаці п`ятому частини першої статті 10 цього Закону (з числа осіб, які працюють або постійно проживають за межами України), та у випадках, передбачених частиною дев`ятою статті 10 цього Закону, в іноземній валюті здійснюється на поточний рахунок органу доходів і зборів, відкритий в уповноваженому банку України.

Кошти єдиного внеску, що надійшли в іноземній валюті, після її продажу за курсом продажу безготівкової іноземної валюти за гривні та утримання уповноваженим банком комісійної винагороди за здійснення операції з продажу іноземної валюти зараховуються на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Облік єдиного внеску, сплаченого в іноземній валюті, та внесення відомостей до Державного реєстру здійснюються у гривнях органами доходів і зборів за місцем реєстрації (останнім місцем проживання) громадянина в Україні на підставі копій платіжних документів, що підтверджують сплату єдиного внеску.

Для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску;

Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Розрахункове обслуговування органу доходів і зборів здійснюється відповідно до умов договорів між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, і власниками рахунків.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Згідно з частиною 11 статті 9 Закону №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною 12 статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до частин 2, 3 статті 25 Закону №2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

За рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення (ч. 6 ст. 25 Закону №2464-VI).

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються: фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 11 ст. 9 Закону №2464-VI).

Відповідно до частини 10 статті 25 Закону №2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI (в ред. до 1 січня 2015 року) було передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Пунктом 2 частини 11 статті 25 (з 1 січня 2015 року) передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до частини 13 статті 25 Закону №2464-VI нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду.

Частиною 14 статті 25 Закону №2464-VI встановлено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449 (далі - Інструкція №449, у редакції на дату виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1 розділу VII Інструкції №449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Положеннями підпункту 2 пункту 2 розділу VII Інструкції №449 визначено, що згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1-4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Відповідно до пункту 9 розділу VII Інструкції №449 оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення вищим органом доходів і зборів або судом рішення у справі.

Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату боргу (недоїмки), якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми боргу (недоїмки).

Пунктом 10 розділу VII Інструкція №449 встановлено, що рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів є виконавчим документом.

З аналізу викладених правових норм вбачається, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. За несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірах визначених Законом, а на суму недоїмки нараховується пеня за кожний день прострочення платежу. При цьому розрахунок фінансової санкції за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Отже визначальним для вирішення справи є дослідження та встановлення нарахування та сплати єдиного внеску.

Згідно наданих представником відповідача облікових відомостей із інтегрованої картки платника за 2014-2016 роки на початок 2013 року у позивача була наявна недоїмка зі сплати єдиного внеску у сумі 313937,77 грн, погашення якої у повному обсязі здійснено 18.10.2013. Надалі обліковано заборгованість зі сплати єдиного внеску за періоди з 21.10.2013 по 17.11.2016 та з 21.11.2016 по 21.12.2016.

Більше того, відповідно до наявних у матеріалах справи відомостей про стан розрахунків зі сплати єдиного внеску з Особистого електронного кабінету платника за 2013-2018 роки у період з 31.12.2012 до 18.10.2013, з 21.10.2013 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 31.12.2014, з 01.01.2015 по 30.12.2015, з 01.01.2016 по 17.11.2016 та з 21.11.2016 по 21.12.2016 сальдо розрахунків з бюджетом Приватного акціонерного товариства «Експерементально-механічний завод «Металіст» є від`ємним, що вказує на наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску та, у свою чергу, відповідає наданим відповідачем відомостям з ІКП (а.с. 31-111).

Відтак, виходячи із вимог Закону №2464-VI, Інструкції №449 за наявності заборгованості по сплаті ЄСВ, контролюючий орган мав право винести рішення про застосування до Приватного акціонерного товариства «Експерементально-механічний завод «Металіст» рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (додаток 12 до Інструкції №449).

Обгрунтовуючи протиправність спірного рішення позивач вказує, що у рішенні податковим органом не вказано суму несплачного єдиного внеску, а також за який період відсутня сплата.

За змістом пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в розмірі 10% та 20 % є фіксованими сумами, що обраховуються від суми не сплаченого (не перерахованого) або несвоєчасно сплаченого (несвоєчасно перерахованого) єдиного внеску.

Тобто, сума штрафу не залежить від кількості днів прострочення сплати єдиного внеску, у той час коли, пеня нараховується з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Матеріали справи містять розрахунки нарахування позивачу штрафної санкції та пені, у яких зазначено дату нарахування єдиного внеску, дату операції (період з 2013 по 2016 роки), розмір штрафної санкції, період нарахування пені та суму нарахованої пені (а.с. 139-145).

При цьому, такі розрахунки містять розмір нарахованої пені в розрізі кожного періоду несплати єдиного внеску, та відповідно розмір нарахованої штрафної санкції, а тому дозволяють достовірно виокремити суму нарахованих позивачу штрафних санкцій та пені у розрізі періодів, в яких було вчинене правопорушення.

Таким чином, оскільки позивач не своєчасно сплачував єдиний внесок, контролюючим органом обґрунтовано та правомірно застосовано до нього спірним рішенням штраф за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.08.2013 до 18.03.2015 у розмірі 134027,12 грн (10%), за період з 21.01.2015 до 21.12.2016 у розмірі 138421,26 грн (20%) та нараховано пеню у сумі 99947,35 грн (0,1% від суми недоїмки).

Суд критично оцінює доводи позивача щодо протиправності спірного рішення з підстав не зазначення у ньому сум несплаченого єдиного внеску, з урахуванням яких проведено розрахунок штрафних санкцій та періоди несплати, з огляду на наступне.

Зі змісту рішення №25921303 від 10.07.2017 вбачається, що таке прийнято та оформлено за типовою формою, визначеною додатком 12 до Інструкції №449 та містить усі обов`язкові відомості. При цьому, у даному випадку сам по собі виклад інформації у стандартизованому форматі не свідчить про відсутність у рішенні необхідних даних чи його необґрунтованість.

Крім того, відповідачем до матеріалів справи долучено розрахунок суми штрафних санкцій та пені, який містить деталізацію нарахувань, у тому числі щодо розміру заборгованості та періодів її виникнення. Вказаний розрахунок узгоджується з іншими доказами у справі та підтверджує факт наявності у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску, що, у свою чергу, є підставою для застосування відповідних санкцій.

Щодо доводів позивача про те, що штрафні санкції нараховано контролюючим органом на суму застосованих до Товариств штрафних санкцій та пені в розмірі 89703,59 грн згідно рішення №2543 від 10.06.2013, яке було оскаржене в адміністративному та судовому порядку, суд зазначає, що такі твердження є голослівними та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. Зокрема, позивачем не надано суду ані копій відповідних скарг, ані доказів їх подання чи розгляду, а також не зазначено жодних реквізитів судових справ, у межах яких нібито здійснювалося оскарження такого рішення.

За відсутності таких доказів суд позбавлений можливості встановити факт оскарження відповідних періодів, а відтак підстави вважати, що відповідач безпідставно включив їх до розрахунку штрафних санкцій, відсутні.

Крім того, суд звертає увагу, що навіть у разі адміністративного чи судового оскарження рішень контролюючого органу, саме по собі таке оскарження не припиняє обов`язку платника зі сплати єдиного внеску, якщо інше прямо не встановлено законом або відповідним рішенням суду.

Після завершення процедури оскарження та прийняття остаточного рішення контролюючим органом або судом, у випадку залишення нарахувань без змін, сума недоїмки з єдиного внеску підлягає відображенню в обліку платника як узгоджене зобов`язання та, у разі її несплати, вважається заборгованістю, на яку нараховуються штрафні санкції та пеня у порядку, визначеному законом.

Суд також відхиляє посилання позивача на порушення відповідачем, передбачених статтею 102 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України) строків давності.

Дійсно, стаття 102 ПК України (у редакції на дату виникнення спірних правовідносин) встановлює право контролюючому органу самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Водночас правовідносини щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску врегульовані Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до частини шістнадцятої статті 25 Закону №2464-VI, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів і пені з єдиного внеску не застосовується.

Отже, законодавець прямо встановив виключення із загального правила, передбаченого Податковим кодексом України, і визначив, що до правовідносин зі сплати ЄСВ строки давності не застосовуються взагалі. Така норма є спеціальною та підлягає пріоритетному застосуванню порівняно з положеннями Податкового кодексу.

Крім того, правова природа єдиного внеску як консолідованого страхового платежу на загальнообов`язкове державне соціальне страхування також відрізняє його від податкових платежів, що додатково обумовлює особливості правового регулювання відповідальності за порушення порядку його сплати.

Таким чином, посилання позивача на положення статті 102 ПК України є безпідставним, оскільки такі норми не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а отже, застосування відповідачем штрафних санкцій і пені незалежно від періоду виникнення заборгованості відповідає вимогам законодавства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність оскарженого рішення №25921303 від 10.07.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Експерементально-механічний завод «Металіст» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 травня 2026 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Експерементально-механічний завод «Металіст» (, вулиця Лебединська, 4, місто Київ, 04209).

Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві (, вулиця Шолуденка, 33/19, місто Київ, 04116).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК