Справа № 320/51581/25
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2026 року м. Київ справа №320/51581/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Національної академії Служби безпеки України, Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, Служби безпеки України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національної академії Служби безпеки України (далі відповідач 1), Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (далі відповідач 2), Служби безпеки України (далі відповідач 3), в якому просить:

-визнати протиправними дії Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (, 84300, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 56) щодо обчислення та виплати у заниженому розмірі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за період з 29.01.2020 по 09.12.2020 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік без урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» від 14.11.2019 №294- ІХ, відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (, 84300, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 56) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, надбавку щомісячної премії, надбавка за виконання ОВЗ, інших надбавок та доплат за період з 29.01.2020 по 09.12.2020, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 №294-ІХ, відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до п.4 постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44 за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців;

-визнати протиправними дії Служби безпеки України (, 01034, м. Київ, вулиця Володимирська, 33) щодо обчислення та виплати у заниженому розмірі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за період з 10.12.2020 по 11.05.2021 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки без урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про державний бюджет на 2020 рік» від 14.11.2019 №294-ІХ, «Про державний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082-ІХ, відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати Службу безпеки України (, 01034, м. Київ, вулиця Володимирська, 33) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, надбавку щомісячної премії, надбавка за виконання ОВЗ, інших надбавок та доплат за період з 10.12.2020 по 11.05.2021, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 №294-ІХ, «Про державний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082-ІХ, відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до п.4 постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44 за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»;

-визнати протиправними дії Національної академії Служби безпеки України (, 03066, м. Київ, вул. Михайла Максимовича, 22) щодо обчислення та виплати у заниженому розмірі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за період з 12.05.2021 по 19.05.2023 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021-2023 роки без урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про державний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-Х, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року №2710-IX, відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати Національну академію Служби безпеки України (, 03066, м. Київ, вул. Михайла Максимовича, 22) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, надбавку щомісячної премії, надбавка за виконання ОВЗ, інших надбавок та доплат за період з 12.05.2021 по 19.05.2023, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021-2023 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року №2710-IX, відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до п.4 постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 року та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44 за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»;

-визнати протиправними дії Національної академії Служби безпеки України (, 03066, м. Київ, вул. Михайла Максимовича, 22) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з за період з 18.06.2025 по 16.07.2025, грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки, грошової компенсації за невикористані дні додатковї щорічної відпустки як учаснику бойових дій, одноразової допомоги при звільненні без урахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-ІХ на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати Національну академію Служби безпеки України (, 03066, м. Київ, вул. Михайла Максимовича, 22) здійснити перерахунок та виплату виплачених за період з 18.06.2025 по 16.07.2025 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, надбавку щомісячної премії, надбавку за виконання ОВЗ, інших надбавок та доплат, грошової допомоги для оздоровлення за 2025 рік, грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки, грошової компенсації за невикористані дні додатковї щорічної відпустки як учаснику бойових дій, одноразової допомоги при звільненні з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-ІХ на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до п.4 постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44 за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходила військову службу за контрактом у Службі безпеки України на офіцерських посадах: з липня 2000 року по 23.08.2017 в УСБУ в Луганській області; з 28.08.2017 по 31.10.2017 в 2 управлінні ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях; з 31.10.2017 по 09.12.2020 в 3 управлінні ( з дислокацією у м.Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях; з 10.12.2020 по 11.05.2021 в УРОС СБУ; з 12.05.2021 по 16.07.2025 в Національної академії СБУ (далі НА СБУ). Позивач наголошує, що при звільненні їй не було нараховано розміру грошового забезпечення у відповідності до вимог законодавства. Так, позивач вважає, що їй було здійснено нарахування та виплата грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 16.07.2025 в неповному обсязі, а саме: у розмірі посадового окладу та окладу за військовим званням, додаткових видів грошового забезпечення, що здійснювались, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у 2018 році Законом №2246-VII станом на 01.01.2018 в розмірі 1762 грн, замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, що призвело в цілому до помилкового розрахунку та виплати грошового забезпечення щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення, а також грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, у зв`язку з чим змушена була звернутись до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №320/51581/25 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 адміністративну справу №320/51581/25 прийнято до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач 1 та відповідач 3 в поданих до суду відзивах заперечували проти задоволення позову. На обґрунтування своєї позиції зазначили, зокрема, що пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Пунктом 6 зазначеної постанови були внесені зміни до пункту 4 постанови КМУ №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», який викладено у такій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14». У зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» втратив свою чинність. Отже, на думку відповідача 1 та відповідача 3, з 29.01.2020 відновлена дія пункту 4 постанови КМУ №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у первісній редакції. Просить суд врахувати, що в даному випадку слід зазначити, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 не містила приписів до Кабінету Міністрів України щодо вжиття додаткових заходів, спрямованих на подальше врегулювання питання встановлення посадових окладів та окладів за військовим званням військовослужбовців, а також перерахунку фактично виплачених сум грошового забезпечення. Крім того, відповідне рішення Кабінету Міністрів України про зміну посадових окладів відповідної категорії військовослужбовців не приймалося. Аналогічної позиції відповідач 1 та відповідач 3 дотримуються і щодо того, що 12 травня 2023 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №481, пунктом 2 якої внесено зміни до пункту 4 постанови КМУ №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка в наступному втратила чинність. Крім того, відповідач 1 та відповідач 3 наголошують, що єдиною чинною нормою, яка визначає строк звернення до суду у спорах про стягнення заробітної плати за умови продовження служби працівника, є частина п`ята статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, яка встановлює місячний строк для звернення до суду, а тому вважають, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з даним позовом та просять відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 у повному обсязі.

Відповідач 2 у поданому до суду відзиві зазначив, що позивач проходила військову службу в УСБУ в Луганській області та Головному управлінні у період 10.07.2000 по 09.12.2020. Наказом Головного управління № 524-ос/дск від 09.12.2020 відкомандирована до ЦУ СБУ. Відповідач 2 звертає увагу, що відповідно до редакції п. 4 Постанови КМУ № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1 та пункту Примітки Додатку 14 до Постанови КМУ № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29.01.2020 року мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14. Відповідач 3 також пояснює, що пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2017, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується, як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. А норми пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» були чинними як на дату прийняття Постанови № 704, так і станом на 29.01.2020, неконституційними не визнавалися. В той же час, Постанова КМУ від 30.08.2017 №704 є підзаконним нормативно-правовим актом. Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Відтак, вказаний пункт Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 в частині, яка суперечить нормам розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», не підлягає застосуванню. З огляду на викладене, відповідач 2 вважає, що мінімальна заробітна плата не може бути застосована в якості розрахункової величини для визначення розміру посадового окладу позивача, в зв`язку із чим позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління здійснити перерахунок розміру грошового забезпечення та інших виплат позивача з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року є необґрунтованими.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 проходила військову службу за контрактом у Службі безпеки України на офіцерських посадах:

- з липня 2000 року по 23.08.2017 в УСБУ в Луганській області;

- з 28.08.2017 по 31.10.2017 в 2 управлінні ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях;

- з 31.10.2017 по 09.12.2020 в 3 управлінні (з дислокацією у м. Сіверськодонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях;

- з 10.12.2020 по 11.05.2021 в УРОС СБУ;

- з 12.05.2021 по 16.07.2025 в Національної академії СБУ.

ОСОБА_1 була учасником АТО/ООС з 26.01.2015 по 09.12.2020 та отримала статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим СБУ 13.06.2023.

Відповідно до довідки №336 від 02.07.2025, ОСОБА_1 в період з 26.01.2015 по 30.04.2018 безпосередньо брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції: м. Сіверськодонецьк Луганської області.

Згідно витягу з Наказу НА СБУ від 15.07.2025 № 424-ОС/дск, наказом Служби безпеки

України від 04.07.2025 №873-ОС/дск ОСОБА_1 було звільнено з військової служби в НА СБУ та 16.07.2025 виключено зі списків особового складу. Наказано виплатити підполковнику ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за 27 календарних років служби за підпунктом 2 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно з пунктом 56 Положення виплатити підполковнику ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2019 рік у кількості 05 календарних днів, за 2022 рік у кількості 45 календарних днів, за 2023 рік у кількості 15 календарних днів, за 2024 рік у кількості 15 календарних днів та за 2025 рік у кількості 08 календарних днів пропорційно з розрахунку 1/12 частини тривалості щорічної відпустки за кожний повний місяць служби, а також грошову компенсацію за невикористані дні додаткових відпусток як учаснику бойових дій за 2023, 2024, 2025 роки у кількості 42 календарних дні.

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів військової служби, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_3 , видане 17.07.2025 Службою безпеки України.

Відповідно до довідки, виданої НА СБУ №29.1/29/17-781, за період проходження військової служби в Національній академії Служби безпеки України з 12.05.2021 до 16.07.2025, розміри посадових окладів при нарахуванні грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) розраховувались відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із застосуванням розміру, з якого розраховується посадовий оклад 1762 грн.

Згідно довідки від 23.09.2025 № 20-131 про розрахунок посадового окладу ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 30.11.2020, прожитковий мінімум, який враховано для нарахування посадового окладу складав 1762 грн.

Згідно довідки від 25.09.2025 № 21/2-3042 про розрахунок посадового окладу ОСОБА_1 за період з 10.12.2020 по 31.01.2021, прожитковий мінімум, який враховано для нарахування посадового окладу складав 1762 грн.

Відповідно до довідки про основні та додаткові види грошового забезпечення позивача за період служби з 01.12.2020 по 31.05.2021 фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 19.09.2025 №21/2-2576, грошове забезпечення складалося з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, преміювання, індексації грошових доходів, одноразової винагороди на заохочення та склали загальну суму 196 549,33 грн.

Вважаючи, що відповідачами допущено протиправні дії щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за вказані позивачем періоди у занижених розмірах без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний рік, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі по тексту - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХII), соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.

Згідно з пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України № 704 (у первинній редакції від 30.08.2017), ця постанова набирає чинності 01 січня 2018 року.

Пунктом 4 Постанови № 704 було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також, додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Таким чином, Кабінетом Міністрів України було запроваджено дві розрахункові величини обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

21.02.2018 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - Постанова № 103), яка набрала чинності 24.02.2018.

Пунктом 6 Постанови № 103 були внесені зміни до ряду постанов Кабінету Міністрів України, в тому числі до Постанови № 704 були внесені чергові зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту було перенесено на 01.03.2018.

Крім цього, пунктом 6 Постанови № 103 внесено зміни до пункту 4 Постанови № 704, який викладено в наступній редакції:

«Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

При цьому, суд зауважує, що зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 до Постанови № 704 не вносились.

Отже, згідно із пунктом 4 Постанови №704 (в редакції Постанови №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, для складання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за відповідною посадою, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, тоді як згідно з примітками до вказаних додатків розрахунковою величиною визначено відсотковий показник від розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Водночас, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Відтак, зміни до пункту 4 Постанови №704, внесені пунктом 6 Постанови № 103, з 29.01.2020 не підлягали застосуванню.

За таких обставин, з 29.01.2020 відновлена юридична дія пункту 4 постанови КМУ №704 у первісній редакції, що передбачає визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб:

- станом на 01 січня 2018 року встановлений в розмірі 1762,00 грн (стаття 7 Закону України від 07.12.2017 № 2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік»);

- станом на 01 січня 2020 року встановлений в розмірі 2102,00 грн (стаття 7 Закону України від 14.11.2019 № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік»);

- станом на 01 січня 2021 року встановлений в розмірі 2270,00 грн (стаття 7 Закону України від 15.12.2020 № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік»);

- станом на 01 січня 2022 року встановлений в розмірі 2481,00 грн (стаття 7 Закону України від 02.12.2021 № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік»);

- станом на 01 січня 2023 року встановлений в розмірі 2684,00 грн (стаття 7 Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX Про Державний бюджет України на 2023 рік).

Отже, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом № 2246-VIII на 01.01.2018 року є меншим, ніж прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений, зокрема, законами про державний бюджет на 2020-2023 роки.

За таких обставин, суд зазначає, що через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законами № 294-IX, № 1082-IX, № 1928-IX, № 2710-IX у осіб з числа військовослужбовців виникло право на перерахунок грошового забезпечення з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 Постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21 (адміністративне провадження № К/9901/43174/21).

Таким чином, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховані, виходячи з розміру 1762 гривні, що є значно меншою величиною порівняно, зокрема станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023.

Тобто, з 29.01.2020 відновлена дія пункту 4 постанови КМУ № 704 у редакції, яка запроваджувала у якості однієї із величин алгоритму розрахунку показника окладу за посадою - мінімальний розмір заробітної плати.

Разом з тим, визнання Шостим апеляційним адміністративним судом протиправним та скасування пункту 6 Постанови № 103 не впливає на застосування мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

01.01.2017 набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 № 1774-VIII, пунктом 3 розділу ІІ якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Суд звертає увагу, що під час розв`язання правової колізії між нормами пункту 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ та пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою №103, та приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, перевагу належить віддати положенням закону, як акту права вищої юридичної сили.

Оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, суд приходить до висновку, що обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу не проводиться із використанням величини мінімальної заробітної плати.

А тому, відповідно до пункту 4 Постанови № 704, починаючи з 29.01.2020, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня календарного року.

Таким чином, суд погоджується з правовою позицією відповідача 2 про те, що мінімальна заробітна плата не може бути застосована в якості розрахункової величини для визначення розміру посадового окладу позивача.

Разом з тим, 12.05.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704» (Постанова № 481), пунктом 2 якої внесено зміни до пункту 4 Постанови № 704, виклавши абзац перший в такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Пунктом 3 Постанови № 481 установлено, що видатки, пов`язані з виконанням пункту 2 цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік для утримання відповідних державних органів.

Отже, з дня набрання чинності Постановою № 481 (20.05.2023) Кабінетом Міністрів України замість розрахункової величини прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року запроваджено сталу розрахункову величину для посадового окладу та окладу за військове звання - 1762 грн.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що з 29.01.2020 (в межах позовних вимог) по 19.05.2023 включно грошове забезпечення позивачу мало обчислюватися згідно з пунктом 4 Постанови № 704 в редакції, яка діяла з 29.01.2020 до 19.05.2023 включно, з урахуванням місць проходження позивачем військової служби на офіцерських посадах у Службі безпеки України, її територіальному органі і вищому військовому навчальному закладі, а саме:

- за період з 29.01.2020 по 09.12.2020 відповідачем 2 - Головним управлінням Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020;

- за період з 10.12.2020 по 11.05.2021 відповідачем 3 Службою безпеки України із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2020 та 01.01.2021 відповідно;

за період з 12.05.2021 по 19.05.2023 відповідачем 1 Національною академією Служби безпеки України із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 відповідно.

Суд зазначає, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі №320/29450/24 визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі №320/29450/24 залишено без змін.

Виходячи зі змісту приписів частини другої статті 245 КАС України в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача, а саме: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

У постанові від 08.02.2022 у справі № 1540/3828/18 Верховний Суд також вказав, що відмінність між встановленою судом незаконністю (протиправністю) актів індивідуальних та нормативно-правових є істотною і полягає, зокрема, в моменті втрати чинності такими актами. У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням.

З огляду на наведене, постанова Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 є нечинною з 18.06.2025.

Отже, оскільки рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 набрало законної сили 18.06.2025, наведений нормативно-правовий акт втратив чинність з 18.06.2025, що свідчить про те, що у період з 18.06.2025 грошове забезпечення позивача повинно бути перераховано із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за поточний рік у зв`язку із визнанням протиправним та нечинним пункту 2 Постанови КМУ від 12.05.2023 №481 стосовно внесення змін до пункту 4 Постанови №704.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем 1 - Національною академією Служби безпеки України протиправно також і у період з 18.06.2025 по 16.07.2025 не здійснено нарахування грошового забезпечення позивача, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01.01.2025 відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».

Також суд зауважує, що підлягають перерахунку виплати, що належали позивачу, зокрема, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат, оскільки при їх обрахунку використано посадовий оклад та оклад за військовим званням не в тому розмірі, який визначений чинним законодавством.

Стосовно строку звернення до суду з даним позовом, на пропущенні якого наполягають відповідач 1 та відповідач 3, суд зазначає таке.

Згідно із ч 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень частини 3 статті 122 КАС України, при цьому, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами ч. 5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини 3 якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати, чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду з відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є неповажними, то суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 21 березня 2025 року в справі № 460/21394/23 зроблені наступні правові висновки:

« 33. Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19 липня 2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

34. Законом України від 01 липня 2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні,- у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

65.Підсумовуючи наведене, Судова палата зазначає, що, вирішуючи питання щодо застосування статті 233 КЗпП України, в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, дійшла таких висновків:

65.1. Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).

75.Період з 01 лютого 2020 року до 19 липня 2022 року регулюється положеннями статті 233 КЗпП України, у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яка визначає право особи на звернення до суду із позовом про стягнення належної їй заробітної плати [грошового забезпечення] без обмеження будь-яким строком.

76. Проте період з 19 липня 2022 року по 30 березня 2023 року регулюється вже нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

77.Судова палата частково поділяє позицію суду апеляційної інстанції щодо порядку обчислення строку звернення до адміністративного суду, зазначену у його висновку. Зокрема, слід погодитися із висновком апеляційного суду про те, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову [у частині вимог за період з 19 липня 2022 року по 30 березня 2023 року] слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

78.Виходячи з цього, Судова палата вважає обґрунтованим висновок про те, що саме дата вручення позивачу зазначеного документа, а саме 30 березня 2023 року, є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду».

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд встановив, що на звернення представника позивача із запитами, відповідачі листами надали позивачу письмові повідомлення про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні (остання довідка про розрахунок посадового окладу ОСОБА_1 (яку звільнено зі служби з 16.07.2025), видана позивачу Службою Безпеки України 25.09.2025, а отже, з моменту отримання цих відомостей позивач набув документально підтверджену інформацію про обсяг і характер виплачених сум.

Позивач звернулась до суду з даним позовом 03.10.2025, тобто в межах тримісячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визнати дії відповідачів 1,2,3 щодо обчислення позивачу у заниженому розмірі виплачених за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, без урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про державний бюджет на 2020 рік» від 14.11.2019 №294-ІХ, «Про державний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 №2710-IX відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт та дії відповідача 1 щодо обчислення позивачу у заниженому розмірі виплачених за період з 18.06.2025 по 16.07.2025 грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, та одноразової допомоги при звільненні, без урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 №4059-IX відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт протиправними та зобов`язати відповідачів здійснити позивачу перерахунок та виплату виплачених за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України « Про державний бюджет на 2020 рік» від 14.11.2019 №294- ІХ , «Про державний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082- ІХ, «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року №2710-IX відповідно до періоду, на відповідний тарифний коефіцієнт, а також зобов`язати відповідача 1 здійснити позивачу перерахунок та виплату виплачених за період з 18.06.2025 по 16.07.2025 грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, та одноразової допомоги при звільненні, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 №4059-IX відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позивач відповідно до п. 1 та п. 13 ч. 1 ст. 5 «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, отже відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Національної академії Служби безпеки України, Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, Служби безпеки України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити;

-визнати протиправними дії Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (, 84300, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 56) щодо обчислення та виплати у заниженому розмірі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за період з 29.01.2020 по 09.12.2020 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік без урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» від 14.11.2019 №294-ІХ, відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях (, 84300, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 56) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, надбавку щомісячної премії, надбавка за виконання ОВЗ, інших надбавок та доплат за період з 29.01.2020 по 09.12.2020, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 №294-ІХ, відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до п.4 постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44 за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»;

-визнати протиправними дії Служби безпеки України (, 01034, м. Київ, вулиця Володимирська, 33) щодо обчислення та виплати у заниженому розмірі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за період з 10.12.2020 по 11.05.2021 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки без урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про державний бюджет на 2020 рік» від 14.11.2019 №294-ІХ, «Про державний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082-ІХ, відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати Службу безпеки України (, 01034, м. Київ, вулиця Володимирська, 33) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, надбавку щомісячної премії, надбавка за виконання ОВЗ, інших надбавок та доплат за період з 10.12.2020 по 11.05.2021, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 №294-ІХ, «Про державний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082-ІХ, відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до п.4 постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44 за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»;

-визнати протиправними дії Національної академії Служби безпеки України (, 03066, м. Київ, вул. Михайла Максимовича, 22) щодо обчислення та виплати у заниженому розмірі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за період з 12.05.2021 по 19.05.2023 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021-2023 роки без урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про державний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 року №2710-IX, відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати Національну академію Служби безпеки України (, 03066, м. Київ, вул. Михайла Максимовича, 22) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, надбавку щомісячної премії, надбавки за виконання ОВЗ, інших надбавок та доплат за період з 12.05.2021 по 19.05.2023 року, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021-2023 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 №2710-IX, відповідно до періоду на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до п.4 постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44 за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців»;

-визнати протиправними дії Національної академії Служби безпеки України (, 03066, м. Київ, вул. Михайла Максимовича, 22) щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з за період з 18.06.2025 по 16.07.2025, грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки, грошової компенсації за невикористані дні додатковї щорічної відпустки як учаснику бойових дій, одноразової допомоги при звільненні без урахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-ІХ на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати Національну академію Служби безпеки України (, 03066, м. Київ, вул. Михайла Максимовича, 22) здійснити перерахунок та виплату виплачених за період з 18.06.2025 по 16.07.2025 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, надбавку щомісячної премії, надбавку за виконання ОВЗ, інших надбавок та доплат, грошової допомоги для оздоровлення за 2025 рік, грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки, грошової компенсації за невикористані дні додатковї щорічної відпустки як учаснику бойових дій, одноразової допомоги при звільненні з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-ІХ на відповідний тарифний коефіцієнт відповідно до п.4 постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44 за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців».

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.