Справа № 460/10953/25
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 рокуЛьвівСправа № 460/10953/25 пров. № А/857/4216/26
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Заверухи О.Б., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судових засідань Демидюк О.В.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне Міністерства оборони України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року (головуючий суддя: Щербаков В.В., місце ухвалення - м. Рівне, повний текст судового рішення складено 10.12.2025) у справі за адміністративним позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне Міністерства оборони України до Виконавчого комітету Рівненської міської ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне підприємство «РІВНЕТЕПЛОСЕРВІС» про визнання незаконними та скасування рішень,-

встановив:

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Рівне Міністерства оборони України, 26.06.2025 звернувся з позовом до суду в якому просив: визнати незаконним та скасувати Рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 25.02.2025 № 27 «Про встановлення ПП «Рівнетеплосервіс» тарифів на теплову енергію, вироблену на установках з використанням альтернативних джерел енергії» в частині його застосування з 01.01.2025; визнати незаконним та скасувати Рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 18.03.2025 № 44 «Про встановлення ПП «Рівнетеплосервіс» тарифів на теплову енергію, вироблену на установках з використанням альтернативних джерел енергії» в частині його застосування з 01.02.2025.

Обґрунтовує позов тим, що вищезазначеними рішеннями виконавчого комітету Рівненської міської ради встановлено тарифи на теплову енергію. При цьому, відповідні ціни встановлені суб`єктом владних повноважень з 01.01.2025 та 01.02.2025, та є обов`язковими для застосування учасниками відносин теплопостачання. Позивач стверджує, що після виконання ним зобов`язань з оплати вартості спожитої теплової енергії за договором № 2003 від 25.02.2025, укладеним з третьою особою, відповідач своїми рішеннями у відповідній частині змінив вартість отриманої теплової енергії, що суперечить ч. 3 ст. 632 ЦК України. Позивач зазначає, що такі рішення в частині визначення періоду їх застосування порушують принцип незворотності дії нормативно-правового акта у часі, який на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, позивач покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Приватне підприємство «РІВНЕТЕПЛОСЕРВІС», 27.03.2026 подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу відхилити.

Відповідач, 09.04.2026 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відхилити.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Представник відповідача, Глазкова Н.О. у судовому засіданні просила апеляційну скаргу відхилити.

Представник третьої особи, Мицько Р.М. у судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про обрання позивачем невірного способу захисту порушеного права позивача як скасування рішень відповідача, що зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 20 грудня 2024 року на офіційному сайті Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України було розміщено нові середньозважені тарифи на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб населення, установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, а також тарифи на транспортування та постачання теплової енергії затверджені Головою Держенергоефективності.

З метою встановлення економічно обґрунтованого тарифу Приватне підприємство «Рівнетеплосервіс» 26 грудня 2024 року подало Заяву № 359 про встановлення тарифів на теплову енергію, що виробляється на установках з використанням альтернативних джерел енергії (з розрахунком тарифів та підтвердними матеріалами).

Заявник просив встановити тариф на виробництво та постачання теплової енергії за категоріями споживачів, враховуючи середньозважені тарифи на теплову енергію, вироблену з використанням природного газу, для потреб населення, установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, а також тарифи на транспортування та постачання теплової енергії, затверджені Головою Держенергоефективності від 20.12.2024 року, відповідно до ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV.

У зв`язку із відсутністю у ПП «Рівнетеплосервіс» можливості самостійно транспортувати теплову енергію, відповідно до укладеного з ТОВ «Рівнетеплоенерго» договору на транспортування теплової енергії від 01.11.2022 № 3087/4, та проєкту тарифу для ТОВ «Рівнетеплоенерго» на транспортування теплової енергії ПП «Рівнетеплосервіс» за категоріями споживачів, підприємство просило встановити тарифи на транспортування теплової енергії на рівні тарифів для ТОВ «Рівнетеплоенерго» (Заява № 15 від 16 січня 2025 року).

Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 25.02.2025 № 27 встановлено для ПП «Рівнетеплосервіс» на відповідному рівні тарифи на теплову енергію, вироблену на установках з використанням альтернативних джерел енергії, для установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету та для населення.

Відповідно до п. 3 рішення передбачено, що це рішення набирає чинності з дня його офіційного оприлюднення на сайті Рівненської міської ради та її виконавчого комітету і застосовується з 01.01.2025

Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 18.03.2025 № 44 встановлено для ПП «Рівнетеплосервіс» на відповідному рівні тарифи на теплову енергію, вироблену на установках з використанням альтернативних джерел енергії, для установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету та для населення.

Положеннями п. 3 рішень рішення передбачено, що це рішення набирає чинності з дня його офіційного оприлюднення на сайті Рівненської міської ради та її виконавчого комітету і застосовується з 01.02.2025.

Приватне підприємство «Рівнетеплосервіс» в особі директора Поліщука Ігоря Васильовича, що діє на підставі Статуту (в якості Учасника), з однієї сторони, та Квартирно-експлуатаційний відділ м. Рівне в особі начальника КЕВ м. Рівне Чухіля Андрія Миколайовича, що діє на підставі Положення (в якості Замовника) уклали договір постачання теплової енергії № 2003 від 26.02.2025, відповідно до умов якого учасник зобов`язується у 2025 році надавати Замовникові теплову енергію, код ДК 021:2015:09320000-8, а Замовник прийняти і оплатити надану теплову енергію.

Відповідно до п. 4.14 Договору № 2003 сторонами узгоджено, що тарифи на теплову енергію можуть змінюватися за умови їх затвердження (погодження) в установленому законодавством порядку, зокрема, на підставі відповідного рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - уповноважений орган).

У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на теплову енергію, Учасник у найкоротший строк, але не пізніше 15 календарних днів з дати отримання рішення, повідомляє про це Замовника шляхом надсилання відповідного листа та з наданням копії рішення відповідних органів. У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії Договору, новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію. Нові тарифи є обов`язковими до застосування. Зміни до Договору в частині застосування нових тарифів здійснюються в порядку, визначеному п. 10.3.5 цього Договору.

Як вбачається з пояснень третьої особи та не заперечувалось позивачем за змістом письмових заяв та пояснень, наданих в судовому засіданні, на момент встановлення тарифів оскаржуваними рішеннями, розрахунки між сторонами за теплову енергію отриману в січні та лютому 2025 року не проведено.

Разом з тим, між сторонами договору існує спір про порядок застосування рішень відповідача у справі, зокрема, щодо набрання чинності такими актами та встановлення господарських зобов`язань позивача у відносинах з третьою особою.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР) відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 3 статті 24 Закону № 280/97-ВР, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради України і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

У відповідності до ч. 6 ст. 59 Закону № 280/97-ВР, виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Частино 5 ст. 59 Закону № 280/97-ВР, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 4 КАС України нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який установлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який (яке) стосується прав або інтересів визначеної в акті (рішенні) особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС України).

За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.

Нормативно-правовий акт - це письмовий документ компетентного органу держави, уповноваженого нею органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта, в якому закріплено забезпечуване нею формально обов`язкове правило поведінки загального характеру. Такий акт приймається як шляхом безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це суб`єктом за встановленою процедурою, розрахований на невизначене коло осіб і на багаторазове застосування.

Натомість індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

З огляду на вказане нормативно-правовий акт містить загальнообов`язкові правила поведінки (норми права), тоді як акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються в нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів;

правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує своєї дії фактами його застосування, тоді як дія акта застосування норм права закінчується у зв`язку з припиненням конкретних правовідносин.

Визначальною умовою, що може слугувати критерієм загальності чи персоніфікованості суб`єктів впливу - є їх коло. Адже кількість як величина має відносний характер, може змінюватись і не є сталим показником регулятивного впливу юридичних актів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що сторонами не заперечується, що рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради № 27 від 25.02.2025 та № 44 від 18.03.2025 є нормативно-правовими актами регуляторного характеру.

Частиною 10 ст. 59 Закону № 280/97-ВР, передбачено акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Так, статтею 264 КАС України визначено особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 КАС України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо:

1) законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України (крім рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу), постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим;

2) законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.

Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт (ч. 2 ст. 264 КАС України).

Згідно ч. 3 ст. 264 КАС України, нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Приписами ч. 9 статті 264 КАС України встановлено, що суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.

При цьому, ч. 2 статті 265 КАС України передбачено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що формулюючи норми КАС України, щодо оскарження нормативно-правових актів, законодавець виходив із необхідності дотримання, серед іншого, принципу юридичної визначеності та необхідності сталого регулювання суспільних відносин.

Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суд від 28 вересня 2023 року у справі № 640/17408/19.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 25.02.2025 № 27 встановлено для ПП «Рівнетеплосервіс» на відповідному рівні тарифи на теплову енергію, вироблену на установках з використанням альтернативних джерел енергії, для установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету та для населення.

Пунктом 3 цього рішення передбачено, що це рішення набирає чинності з дня його офіційного оприлюднення на сайті Рівненської міської ради та її виконавчого комітету і застосовується з 01.01.2025

Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 18.03.2025 № 44 встановлено для ПП «Рівнетеплосервіс» на відповідному рівні тарифи на теплову енергію, вироблену на установках з використанням альтернативних джерел енергії, для установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету та для населення.

Пунктом 3 цього рішення передбачено, що це рішення набирає чинності з дня його офіційного оприлюднення на сайті Рівненської міської ради та її виконавчого комітету і застосовується з 01.02.2025.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що оскаржувані рішення прийняті 25.02.2025 та 18.03.2025, набирають чинності з моменту офіційного оприлюднення, разом з тим передбачають застосування тарифів з 01.01.2025 та 01.02.2025 відповідно.

Тобто, пункт 3 рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 25.02.2025 № 27 та пункт 3 виконавчого комітету Рівненської міської ради від 18.03.2025 № 44, по суті поширюють дію цих рішень на правовідносини, що виникли до набрання ними чинності.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України.

Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з цього правила, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Разом з тим, на думку суду апеляційної інстанції, враховуючи зміст оскаржуваних рішень, вказаний виняток, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, не може застосовувати до спірних правовідносин, оскільки з підвищенням тарифів на теплову енергію, вироблену на установках з використанням альтернативних джерел енергії, посилюється фінансове навантаження на споживачів та змінюється обсяг їхніх майнових зобов`язань, що виключає можливість зворотної дії відповідних рішень у часі.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених положень статті 58 Конституції України, враховуючи позицію Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, загальновизнані принципи права про те, що нормативно-правові акти регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності та з огляду на те, що заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки оскаржувані рішення прийняті 25.02.2025 та 18.03.2025, однак передбачають застосування тарифів з 01.01.2025 та 01.02.2025 відповідно, а тому необхідно:

визнати протиправним та нечинним п. 3 Рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 25.02.2025 № 27 «Про встановлення ПП «Рівнетеплосервіс» тарифів на теплову енергію, вироблену на установках з використанням альтернативних джерел енергії» в частині його застосування з 01.01.2025.

визнати протиправним та нечинним п. 3 Рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 18.03.2025 № 44 «Про встановлення ПП «Рівнетеплосервіс» тарифів на теплову енергію, вироблену на установках з використанням альтернативних джерел енергії» в частині його застосування з 01.02.2025.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що статтею 265 КАС України передбачено наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним.

Так, частиною першою цієї статті передбачено, що резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Отже, на виконання положень ч. 1 статті 265 КАС України, необхідно зобов`язати Виконавчий комітет Рівненської міської ради невідкладно опублікувати резолютивну частину цієї постанови суду апеляційної інстанції у виданні, в якому скасовані рішення було офіційно оприлюднено.

Щодо висновків суду першої інстанції, що позивач обрав неправильний спосіб захисту порушеного права так, то суд апеляційної інстанції вважає такі помилковими з огляду на таке.

Так, положення частини другої статті 264 КАС України «право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт» слід розуміти як запровадження у процесуальному законодавстві України (з деякими особливостями, які зобов`язують особу довести у суді, що такий акт стосується її інтересів) доктрини actio popularis (з лат. - «суспільна дія»), згідно з якою позов може бути подано в інтересах «публічного порядку, законності» (без обов`язку позивача доводити при зверненні до суду, що відповідне рішення суб`єкта владних повноважень вже та безпосередньо зачіпає права та свободи такого позивача).

Право ініціювати у суді справу (locus standi) про визнання протиправним та нечинним рішення суб`єкта владних повноважень, яке володіє ознаками нормативно-правового акта ґрунтується, фактично, на зазначеному статусі оскаржуваного акта. Відмова у доступі до суду особи у такій категорії спорів може призвести до ситуації, за якої рішення суб`єктів владних повноважень, що володіє ознаками нормативно-правового акта, буде залишатися поза межами судового контролю.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2023 року у справі № 320/258/19 та від 26 вересня 2023 року у справі № 320/2015/22.

Отже, суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позову, лише обмежився висновком про обрання позивачем неправильного способу захисту порушеного права позивача, не надавши належної правової оцінки доводам позивач про незворотність дії в часі оскаржуваних нормативно-правових актів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 310, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року у справі № 460/10953/25 скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та нечинним п. 3 Рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 25.02.2025 № 27 «Про встановлення ПП «Рівнетеплосервіс» тарифів на теплову енергію, вироблену на установках з використанням альтернативних джерел енергії» в частині його застосування з 01.01.2025.

Визнати протиправним та нечинним п. 3 Рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 18.03.2025 № 44 «Про встановлення ПП «Рівнетеплосервіс» тарифів на теплову енергію, вироблену на установках з використанням альтернативних джерел енергії» в частині його застосування з 01.02.2025.

У задоволенні решти позову відмовити.

Зобов`язати Виконавчий комітет Рівненської міської ради невідкладно опублікувати резолютивну частину цієї постанови суду апеляційної інстанції у виданні, в якому скасовані рішення було офіційно оприлюднено.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
Т. В. Онишкевич
У зв`язку з перебуванням судді Заверухи О.Б. у відрядженні з 23.04.2026 по 09.05.2026 повний текст судового рішення складено та підписано 11.05.2026.