Справа № 320/17475/26
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2026-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

05 травня 2026 року м. Київ № 320/17475/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Перепелиця А.М., ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі позаштатної ВЛК, що полягала у: а) непроведенні повного медичного обстеження відповідно до п. 6.8 глави 6 розділу ІІ Наказу МОУ №402 - зокрема без холтерівського моніторування ЕКГ, без урахування МРТ від 15.10.2025, без урахування висновку уролога від 14.05.2024; б) застосуванні ст. 55б Розкладу хвороб замість ст. 55а при грижі 8х6х6 см з ускладненням (рецидив варикоцеле);

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 у неактуалізації ВОС ОСОБА_1 відповідно до юридичної освіти та кваліфікації (ст. 9, 14 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»);

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом 5 робочих днів з набрання рішенням законної сили актуалізувати ВОС ОСОБА_1 відповідно до юридичної освіти (диплом НОМЕР_1 , спеціаліст, Правознавство, 2006 р.) та фактичної кваліфікації відповідно до ст. 9, 14 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягала у нерозгляді по суті скарги ОСОБА_1 на бездіяльність позаштатної ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 та обмеженні відповіді (вх. № С-4401 від 15.04.2026) рекомендацією повторного особистого звернення;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 у строк 10 робочих днів з набрання рішенням законної сили: а) розглянути скаргу позивача по суті на підставі наявних медичних документів відповідно до п. 3.3 глави 3 розділу VIII Наказу МОУ №402; б) за результатами розгляду - прийняти одне з передбачених Положенням рішень: або визнати скаргу обґрунтованою та направити позивача на повторний огляд штатною ВЛК з урахуванням усіх наявних медичних документів, або повернути з обґрунтованими письмовими поясненнями, або направити матеріали до ЦВЛК.

Відповідно до пунктів 3, 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 160 КАС України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої вказаної статті КАС України, в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

У контексті наведеного, позовна заява повинна містити максимально чітко і зрозуміло сформовані позовні вимоги.

Суд зазначає, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача, оскільки саме для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що містяться в статті 160 КАС України. Суд також зауважує, що цей обов`язок не може бути перекладено на суд, оскільки саме позивач є зацікавленим в ефективному захисті своїх прав та ефективному здійсненні судочинства за його позовною заявою.

Так, у першому пункті прохальної частини позовної заяви позивач, зокрема, просить суд визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі позаштатної ВЛК, що полягала у: а) непроведенні повного медичного обстеження відповідно до п. 6.8 глави 6 розділу ІІ Наказу МОУ №402 - зокрема без холтерівського моніторування ЕКГ, без урахування МРТ від 15.10.2025, без урахування висновку уролога від 14.05.2024; б) застосуванні ст. 55б Розкладу хвороб замість ст. 55а при грижі 8х6х6 см з ускладненням (рецидив варикоцеле).

Проте, прохальна частина позовної заяви не відповідає способам захисту порушеного права, які встановлено статтею 5 КАС України.

Так, перший пункт прохальної частини позовної заяви не містить вимоги щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій, яка, у розумінні процесуального закону, є похідною вимогою від вимоги щодо визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Відтак, позивачеві слід уточнити перший пункт прохальної частини заявленого позову, привівши зміст позовних вимог у відповідність з вимогами КАС України.

Також суд звертає увагу, що частиною другою статті 161 КАС України передбачено, що у разі подання позовної заяви та доданих до неї документів в електронній формі через електронний кабінет до позовної заяви додаються докази надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Згідно з частиною дев`ятою статті 44 КАС України, у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи.

Вказані документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.

Як встановлено судом, позовну заяву подано до суду в електронній формі шляхом надсилання на офіційну електронну адресу суду.

Відтак, позивач зобов`язаний надати суду докази надіслання копії позовної заяви разом з доданими до неї матеріалами відповідачам.

Окрім того, згідно з частиною третьою статті 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною восьмою статті 160 КАС України визначено, що якщо позовна заява подається особою звільненою від сплати судового збору відповідно до закону то у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон №3674-VI).

Частиною першою статті 4 Закону №3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» від 19.11.2024 №4059-IX прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року становить 3328,00 грн.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 ЗаконуУкраїни «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою статті 4 Закону №3674-VI визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається з прохальної частини адміністративного позову, позивачем у даному позові заявлено 3 (три) вимоги немайнового характеру.

Таким чином, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом, позивачу слід було сплатити судовий збір у розмірі 3 194,88 грн.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону №3674-VI, суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

За подання цього позову до суду позивачем частково сплачено судовий збір на суму 1 331,20 грн. та заявлено клопотання про зменшення (відстрочення) сплати судового збору.

В обґрунтування клопотання про розстрочення сплати судового збору позивач вказує на важкий матеріальний стан через стан здоров`я, відсутиність власних доходів, що об`єктивно перешкоджає сплаті всієї суми судового збору одним платежем одночасно з поданням позову.

Частиною першою статті 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до статті 8 Закону №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або

2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або

4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. При визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи (частини 2 і 3).

Таким чином, Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, яким може бути, зокрема, розстрочено сплату судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік визначений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З огляду на викладене, розстрочення сплати судового збору є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.

З аналізу статті 8 Закону №3674-VI суд висновує, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18.

Аналіз зазначеної норми дає підстави виснувати, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Водночас саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення чи розстрочення від сплати судового збору.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.01.2019 у справі №215/3831/16-а (2-а/215/128/16), звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 133 КАС України та статтею 8 Закону №3674-VI є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

З викладеного слід виснувати, що саме суду надана прерогатива, на основі поданих стороною доказів, вирішувати питання про наявність або відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору. Застосування вказаної пільги щодо сплати судового збору є правом суду, яке застосовується у разі, якщо майновий стан сторони не дозволяє їй сплатити судовий збір своєчасно і в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19.06.2001, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти росії» («Shishkov v. Russia») від 20.02.2014, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland"), заява №71731/01; пункти 63-64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland"), заява №73547/01).

Положення Закону №3674-VI не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Суд звертає увагу позивача, що підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору чи звільнення від його сплати може бути, наприклад, довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також, подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на особу, яка подає заяву або скаргу.

Викладене узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою в ухвалі від 18.03.2021 у справі №824/1571/19-а, у постанові від 08.11.2023 у справі №120/969/23.

Окрім того, інформацію щодо скрутного майнового стану позивача може мати інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, виписка з банківського рахунку позивача про наявність чи відсутність коштів на рахунку, їх рух протягом попередніх років, довідка про склад сім`ї та сукупний дохід родини тощо.

Водночас, оскільки надані до суду документи не містять інформації про наявність у позивача рухомого майна, не містять усієї інформації про наявність у позивача банківських рахунків та коштів на них, не містять інформації про рух коштів протягом попередніх років, компенсації, сукупного доходу родини, про склад сім`ї тощо, не вбачається підстав для задоволення клопотання позивача про зменшення (відстрочення) сплати судового збору за подання цієї позовної заяви.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем вже сплачено судовий збір на суму 1 331,20 грн., тому необхідно доплатити судовий збір на суму 1 863,68 грн. на рахунок Київського окружного адміністративного суду.

Також суд звертає увагу, що згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 161 КАС, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

Позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про витребування доказів.

Так, позивач просить суд витребувати такі документи:

Від Відповідача 1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ):

- особову картку військовозобов`язаного ОСОБА_1 в повному обсязі, включаючи всі аркуші;

- картку обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного (форма, передбачена п. 6.8 Наказу МОУ №402) - всі аркуші з підписами лікарів-спеціалістів: хірурга, терапевта, невролога, офтальмолога, оториноларинголога;

- електронне направлення на ВЛК № НОМЕР_2 та всі інші відкриті е-направлення ОСОБА_1 в системі ЕСОЗ - з датами відкриття, статусами та відомостями про виконання;

- журнал реєстрації позаштатної ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 за період 01.07.2025 - дата розгляду справи - в частині що стосується ОСОБА_1 ;

- актуальний витяг з Реєстру «Оберіг» щодо ОСОБА_1 , включаючи поля: ВОС, статус ВЛК, постанова ВЛК, відомості про роботу, освіта, дата внесення кожного запису;

- внутрішнє листування Відповідача 1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо скарги до Офісу Військового омбудсмена від 05.03.2026 та відповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 (вх. № C-4401 від 15.04.2026);

- будь-які накази, розпорядження або службові записки щодо ОСОБА_1 за весь період проходження ВЛК (2024-2026 рр.).

Від Відповідача 2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ):

- всі документи щодо скарги Офісу Військового омбудсмена, (вх. №C-4401 від 15.04.2026) - повний текст відповіді, вхідна кореспонденція від КСВ, резолюції уповноважених осіб, внутрішні доручення щодо розгляду скарги;

- документи щодо отримання скарги від КСВ - вхідний номер, дата реєстрації, резолюція керівника;

- будь-які внутрішні документи щодо причин нерозгляду скарги по суті та підстав направлення ОСОБА_1 на повторне особисте звернення.

Частиною другою статті 80 КАС України визначено, що у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

При вирішенні питання щодо витребування доказів, суд враховує, що позивачем не надано доказів вжиття заходів щодо самостійного отримання вказаних документів.

Таким чином, в порядку усунення недоліків позовної заяви, позивачу необхідно надати до суду копії доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, або клопотання про витребування з доказами вжиття заходів щодо їх отримання.

Зазначені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам Кодексу адміністративного судочинства України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки повинні бути усунені шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви, з урахуванням вказаних судом зауважень (з доказами надсилання відповідачам);

- доказів надіслання копії позовної заяви разом з доданими до неї матеріалами відповідачам;

- оригіналу документа про доплату судового збору на суму 1 863,68 грн.;

- клопотання про витребування з доказами вжиття заходів щодо їх отримання.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

2. Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Перепелиця А.М.