Справа № 600/1870/26-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/1870/26-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), третя особа - Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови ,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Фокіна О.Г. про закінчення виконавчого провадження № 71853448 від 26.03.2024;

- зобов`язати Коломийський відділ державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відновити виконавче провадження № 71853448.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що не погоджується з постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 71853448, оскільки рішення Чернівецького окружного адміністративного суду по справі №600/1996/21-а залишилось не виконаним, у зв`язку із чим вважає, що наявні підстави для задоволення позову.

Відповідач заперечував проти позову та вказав, що ним було вжито відповідні заходи для виконання рішення суду, двічі накладено на боржника штраф за невиконання рішення суду. Вчинивши усі передбачені законом дії для виконання судового рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець направив до Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення з вимогою внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування за фактом вчинення посадовими особами боржника кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України. Вказане на думку відповідача свідчить про те, що державним виконавцем виконано усі передбачені Законом дії для виконання вказаного вище судового рішення та 26.03.2024 винесено законну постанову про закінчення вказаного вище виконавчого провадження.

Третя особа подала заперечення на позов та вказала, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду по справі №600/1996/21-а відповідно до платіжного доручення від 09.11.2021 № 21-5563 військовою частиною НОМЕР_1 здійснено виплату ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористане речове майно у розмірі 12145,89 гривень. Таким чином, третя особа вказує, що виконавчий документ у виконавчому провадженні № 71853448 виконаний та відсутні правові підстави для відновлення вказаного виконавчого провадження.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи.

Ухвалою суду від 06.05.2026 р. поновлено позивачу строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

На примусовому виконанні Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебував виконавчий лист Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.05.2023 р. №600/1996/21-а про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .

22.05.2023 р. державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП№71853448, що підтверджується відповідною постановою. (а.с. 34).

Згідно акта державного виконавця від 16.06.2023 встановлено, що рішення суду боржником не виконано. (а.с. 38)

16.06.2023 державним виконавцем винесено постанову ВП№71853448 про накладення на боржника штрафу в сумі 5100 гривень. (а.с. 37).

Також 16.06.2023 р. державним виконавцем було прийнято постанови про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат на проведення виконавчих дій. (а.с. 35-36).

21.06.2023 р. відповідач надіслав військовій частині НОМЕР_1 вимогу державного виконавця для негайного виконання постанови про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат на проведення виконавчих дій (а.с. 38).

Згідно акта державного виконавця від 05.07.2023 повторно встановлено, що рішення суду боржником не виконано. (а.с. 40).

05.07.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в сумі 10200 гривень. (а.с. 39).

14.08.2023 р. державним виконавцем складено та надіслано до Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення з вимогою внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування за фактом вчинення посадовими особами боржника кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України. (а.с. 40).

Листом від 01.03.2024 Коломийський РВП ГУНП в Івано-Франківській області повідомив про початок проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо невиконання службовими особами ВЧ НОМЕР_2 рішення суду про здійснення виплат ОСОБА_3 (а.с.41).

26.03.2024 р. відповідачем складено акт про те, що рішення суду невиконане та порушено кримінальне провадження відносно посадових осіб боржника. (а.с. 41).

Крім того, 26.03.2024 р. державним виконавцем було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№71853448, на підставі ч. 3 ст. 63, п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с. 42).

Матеріали справи містять надане військовою частиною НОМЕР_1 платіжне доручення №21-5563 від 09.11.2021 р. в сумі 12145,89 грн виплаченої грошової компенсації за невикористане речове майно за 11.2021 р. (а.с. 55).

Мотивувальна частина

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст.18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з ч.3 ст.18 Закону №1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

На виконання приписів частин 1-3 ст.63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що Законом №1404-VIII на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом №1404-VIII заходи в межах встановлених повноважень.

На примусовому виконанні Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебував виконавчий лист Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.05.2023 р. №600/1996/21-а про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .

З огляду на зміст зобов`язальної частини виконавчого документу суд зазначає, що належним виконанням судового рішення є не лише здійснення нарахування компенсації вартості за неотримане речове майно під час проходження військової служби, а і виплата позивачу нарахованої компенсації.

Стверджуючи про правомірність закінчення виконавчого провадження, відповідач зазначає про вчинення ним усіх дій, передбачених приписами Закону №1404-VIII та посилається на п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII.

Так, суд встановив, що відповідачем двічі накладено на боржника штраф за невиконання рішення суду та направлено до Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення з вимогою внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування за фактом вчинення посадовими особами боржника кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.

З вказаного приводу суд зазначає, що з аналізу правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, випливає, що закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII можливе у разі настання випадку, визначеного ч. 3 ст. 63 Закону № 1404-VIII, яка, у свою чергу, регламентує порядок виконання рішень немайнового характеру. Водночас, у справі, що розглядається, судове рішення, яке примусово виконується, містить зобов`язання здійснити нарахування та виплату компенсації вартості за неотримане речове майно, що виключає його приналежність до рішень немайнового характеру.

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

При цьому, суд наголошує, що накладення на боржника повторного штрафу та звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

У постанові від 26.10.2023 по справі №420/1511/23, у подібних правовідносинах, Верховний Суд дійшов висновку, що накладення штрафів та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом №1404-VIII заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Отже, саме по собі вчинені державним виконавцем виконавчих дій (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину) не є належними і достатніми заходами виконання судового рішення, у зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.10.2023 у справі №420/1511/23, від 13.12.2022 у справі №340/5200/21, від 08.12.2022 у справі №457/359/21, від 27.03.2019 у справі №750/9782/16-а, від 07.08.2019 у справі №378/1033/17, від 04.09.2019 у справі №286/1810/17, від 07.10.2020 у справі №461/6978/19, від 25.11.2020 у справі №554/10283/18, від 13.12.2021 у справі №520/6495/2020.

У спірних правовідносинах відповідачем не доведено, що судове рішення виконано у повному обсязі, а відтак, за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду залишилося не лише невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

При цьому, суд критично оцінює надану третьою особою платіжного доручення №21-5563 від 09.11.2021 р. в сумі 12145,89 грн, виплаченої грошової компенсації за невикористане речове майно за 11.2021 р., оскільки згідно вказаного платіжного документу вказано отримувача АТ «Ощадбанк», а не Шинкарюка Григорія Тимофійовича, а також відсутні відомості щодо здійснення виплати на виконання рішення суду по справі №600/1996/21-а. Крім того, вказані обставини виконання рішення суду підлягають перевірці та належать до повноважень державного виконавця, оскільки станом на 26.03.2024 р. у державного виконавця не було відомостей про виконання виконавчого документу від 17.05.2023 р. №600/1996/21-а.

Суд наголошує, що відповідно до вимог Закону №1404-VIII державний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні заходи для перевірки виконання рішення у повному обсязі, разом з цим, доказів здійснення перевірки відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII матеріали справи не містять.

З огляду на вищевикладене, суд вважає передчасним прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження без дотримання вимог статті 39 Закону №1404-VІІІ та без здійснення перевірки фактичного виконання боржником рішення суду у повному обсязі та у спосіб, визначений судовим рішенням, а відтак, наявні підстави для визнання її протиправною та скасування.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд дійшов висновку, винесена державним виконавцем постанова про закінчення виконавчого провадження № 71853448 від 26.03.2024 р. прийнята передчасно, є протиправною та підлягає скасуванню.

З вказаних підстав суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Судові витрати

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір за поданий позов, який підлягає стягненню з державного виконавця.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 257 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Фокіна О.Г. про закінчення виконавчого провадження №71853448 від 26.03.2024.

3. Зобов`язати Коломийський відділ державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відновити виконавче провадження №71853448.

Згідно статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

У відповідності до статей 287, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач: Коломийський відділ державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (м. Коломия, Коломийський р-н, Івано-Франківська обл., 78203, );

третя особа: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя Т.М. Брезіна