Справа № 420/14840/25
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2026-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/14840/25
Головуючий в 1 інстанції: Бабенко Д.А.

Дата і місце ухвалення 26.11.2025р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Тарновецького І.І.,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря Жигайлової О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 1 634 353 грн. 45 коп.; по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 136167 грн. 79 коп.; по адміністративним штрафам та іншим санкціям у розмірі 8120 грн.; по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у розмірі 50 грн. 75 коп; по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 266 грн. 33 коп.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 року позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 визначену у позові суму податкового боргу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначила, що на підставі Акту перевірки від 07.08.2024 року №32989/15-32-24-04- 15 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих платником податків за період з 01.01.2023 по 31.12.2023», Головним управлінням ДПС в Одеській області були прийняті податкові повідомлення-рішення та у зв`язку з несплатою визначених у них податкових зобов`язань, контролюючий орган і звернувся в даному випадку із позовом про стягнення податкової заборгованості.

Апелянт посилалась на те, що саме на контролюючий орган покладається обов`язок довести факт отримання позивачем доходу, правову природу такого доходу, його економічний зміст; підстави включення конкретних сум до загального оподатковуваного доходу, відсутність підстав для застосування винятків, передбачених ст. 165 Податкового кодексу України. На думку апелянта, контролюючий орган неправомірно нарахував їй податкові зобов`язання за наслідком проведення перевірки.

Також апелянт вважає, що грошові зобов`язання, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, не набули статусу узгоджених, оскільки нею не отримувались, а були повернуті засобами поштового зв`язку за закінченням терміну зберігання.

З огляду на викладені обставини апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу - відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , - є платником податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, військового збору, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області посилалось на те, що за ОСОБА_1 рахується податкова заборгованість у розмірі 1 778 958 грн. 32 коп., а саме:

- заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 1 634 353 грн. 45 коп.;

- заборгованість по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 136 167 грн. 79 коп.;

- адміністративні штрафи та інші санкції в загальній сумі 8 120 грн. 00 коп.;

- заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в загальній сумі 50 грн. 75 коп.;

- заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в загальній сумі 266 грн. 33 коп.

Позивач вказав на те, що заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування виникла в результаті нарахування по податковому повідомленню-рішенню №38915/15-32-24-04-20 від 13.09.2024 року в сумі 1 307 210 грн. 76 коп., а також нарахування штрафних санкцій на податкове повідомлення-рішення №38920/15-32-24-04-20 від 13.09.2024 року в сумі 340 грн. 00 коп.

Заборгованість по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування виникла в результаті нарахування по податковому повідомленню-рішенню №38918/15-32-24-04-20 від 13.09.2024 року в сумі 108 934 грн. 23 коп., а також нарахування штрафних санкцій на податкове повідомлення-рішення №38918/15-32-24-04-20 від 13.09.2024 року в сумі 27 233 грн. 56 коп.

Заборгованість по адміністративним штрафам та іншим санкціям виникла в результаті нарахування штрафних санкцій на податкове повідомлення-рішення №38925/15-32-24-04-20 від 13.09.2024 року в сумі 7 100 грн. 00 коп., а також нарахування штрафних санкцій на податкове повідомлення-рішення №38922/15-32-24-04-20 від 13.09.2024 року в сумі 1 020 грн. 00 коп.

Заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості виникла в результаті нарахування по податковому повідомленню-рішенню №1-1551-UA0073549 від 10.06.2024 року в сумі 50 грн. 75 коп.

Заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виникла в результаті нарахування по податковому повідомленню-рішенню №1-1551-UA0073549 від 10.06.2024 року в сумі 266 грн. 33 коп.

У підтвердження вказаних обставин позивач надав до суду розрахунок податкового боргу ФОП ОСОБА_1 станом на 21.04.2025 року, довідку про суми податкового боргу станом на 21.04.2025 року, відомості ІКП.

Судом інстанції встановлено, що у період з 19.07.2024 року по 01.08.2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області була проведена позапланова невиїзна перевірка фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , за наслідком якої складено Акт від 07.08.2024 року №32989/15-32-24-04-15 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих платником податків за період з 01.01.2023 по 31.12.2023».

На підставі Акту перевірки від 07.08.2024 року №32989/15-32-24-04-15 Головним управлінням ДПС в Одеській області були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

від 13.09.2024 року №38922/15-32-24-04-20 на суму 340,00 грн штрафних санкцій;

від 13.09.2024 року №38915/15-32-24-04-20 на суму 1307210 грн. 76 коп. грошового зобов`язання та на суму 326802,69 грн. штрафних санкцій;

від 13.09.2024 року №38925/15-32-24-04-20 на суму 7100,00 грн штрафних санкцій;

від 13.09.2024 року №38918/15-32-24-04-20 на суму 108934,23 грн грошового зобов`язання та на суму 27233,56 грн штрафних санкцій;

від 13.09.2024 року №38920/15-32-24-04-20 на суму 1020,00 грн. штрафних санкцій.

Крім того, згідно з розрахунком податкового боргу та довідки про суми податкового боргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за відповідачем рахується сума заборгованості:

1) по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості виникла в результаті:

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №1-1551-UA0073549 від 10.06.2024 року в сумі 50 грн. 75 коп.;

2) по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості виникла в результаті:

нарахування по податковому повідомленню-рішенню №1-1551- UA0073549 від 10.06.2024 року в сумі 266 грн. 33 коп.

Судом також встановлено, що поштові відправлення (№407 та №569) з означеними вище податковими повідомленнями-рішеннями направлялись відповідачу засобами поштового зв`язку рекомендованими листами та повернулись на адресу контролюючого органу без вручення з відміткою «повертається, за закінченням терміну зберігання».

Позивач також зазначив, що відповідно до ст. 59 ПК України, контролюючим органом було виставлено податкову вимогу від 07.11.2024 №0-1532 на суму 1778641,24 грн, яка також була направлена за адресою відповідача, проте поштове відправлення (№650) повернулось до Головного управління ДПС в Одеській області із відміткою поштового відділення: «повертається, за закінченням терміну зберігання».

Оскільки податковий борг не був погашений відповідачем, контролюючий орган, посилаючись на виникнення у нього права на стягнення заявленого податкового боргу, подав позовну заяву до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції суд виходив з того, що податкові зобов`язання, які були визначені контролюючим органом згідно податкових повідомлень-рішень є узгодженими, не сплачені в установлений строк, а тому набули статусу податкового боргу. З урахуванням того, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заявленої суми податкового боргу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Положеннями п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до абзацу першого пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

В свою чергу, відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

В свою чергу, у разі не виконання платником податків обов`язку щодо своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання контролюючий орган в силу компетенції, встановленої нормами ПК України, здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків.

Відповідні заходи мають бути здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, як того вимагає частина друга статті 19 Конституції України, якою встановлені критерії поведінки державного органу у сфері публічних відносин.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Згідно п. 59.3 ст. 59 ПК України, податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Пунктом 59.5 ст. 59 ПК України визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п.п. 95.1, 95.2 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Отже, нормами Податкового кодексу України встановлено чіткий порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетом та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган для стягнення податкового боргу.

Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою в установленому законодавством порядку, надсилання платнику податків вимоги про сплату боргу.

За висновками Верховного Суду, у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності визначення (нарахування) контролюючим органом грошових зобов`язань.

У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) визначеного грошового зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі №817/4186/13-а, від 21.08.2019 року у справі №2340/4023/18, від 05.03.2020 року у справі №804/8630/16, від 12.07.2022 року у справі №160/7345/20 та інших.

Верховний Суд також звертав увагу на те, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом та підставами заявлених позивачем вимог. Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, та в межах позовних вимог.

Таким чином в ході розгляду справи за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податків заборгованості по податках та зборах, суд не може надавати оцінку правомірності нарахування податкового зобов`язання, зокрема, згідно податкових повідомлень-рішень, у зв`язку з несплатою якого виникла податкова заборгованість.

З огляду на викладене колегія суддів не приймає до уваги та не надає правової оцінки доводам відповідачки про необхідність перевірки законності нарахування контролюючим органом грошових зобов`язань згідно з податкових повідомлень-рішень, у зв`язку з не сплатою яких виник податковий борг.

Надаючи оцінку наявності підстав для стягнення в даному випадку з відповідачки податкового боргу, колегія суддів зазначає наступне:

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що податковий борг відповідачки виник у зв`язку із визначенням їй контролюючим органом податкових зобов`язань з:

податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування разом із штрафними санкціями в загальній сумі 1 634 353,45 грн згідно податкового повідомлення-рішення №38915/15-32-24-04-20 від 13.09.2024 року;

військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування разом із штрафними санкціями в загальній сумі 136 167,79 грн. згідно податкового повідомлення-рішення №38918/15-32-24-04-20 від 13.09.2024 року;

з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в загальній сумі 50,75 грн. згідно податкового повідомлення-рішення №1-1551-UA0073549 від 10.06.2024 року;

з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в загальній сумі 266,33 грн. згідно податкового повідомлення-рішення №1-1551-UA0073549 від 10.06.2024 року;

штрафних санкцій в сумі 7 100 грн. згідно податкового повідомлення-рішення №38925/15-32-24-04-20 від 13.09.2024 року, а також штрафних санкцій в сумі 1020 грн. згідно податкового повідомлення-рішення №38922/15-32-24-04-20 від 13.09.2024 року.

За положеннями п. 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. 42.5 ст. 42 ПК України, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення, на підставі яких у ОСОБА_1 виник податковий борг, про стягнення якого просить контролюючий орган, були направлені засобами поштового зв`язку за адресою місця проживання відповідачки - АДРЕСА_1 , яка також вказана нею в якості місця проживання і в апеляційній скарзі.

Однак зазначені податкові повідомлення-рішення не були вручені відповідачці та повернуті контролюючому органу із зазначенням причини: «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином податкові повідомлення-рішення були направлені контролюючим органом на податкову адресу відповідачки, а тому вважаються направленими з дотриманням вимог п.п. 42.2 ст. 42 ПК України.

Надіслані контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкові повідомлення-рішення та/або податкова вимога на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки, вважаються врученими також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.

Станом на момент звернення контролюючого органу з даним позовом до суду першої інстанції, як і станом на момент розгляду даної справи судом першої інстанції, податкові повідомлення-рішення про визначення податкових зобов`язань, а також нарахування штрафних санкцій, на підставі яких в даному випадку у відповідачки виник податковий борг, не були оскаржені ОСОБА_1 в судовому порядку, а тому визначені у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях податкові зобов`язання є узгодженими.

Також судом було встановлено, що 07.11.2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області було винесено податкову вимогу форми «Ф» № 0-1532 про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 1 778 641,24 грн., яка разом із детальним розрахунком суми податкового боргу направлялась на адресу відповідачки засобами поштового зв`язку та не була вручена їй з підстав «за закінченням терміну зберігання», що за положеннями ст. 42 ПК України вважається врученою платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З наданих контролюючим органом доказів, зокрема, відомостей з інтегрованої картки платника податку, убачається, що за відповідачкою безперервно з 28.10.2024 року рахувалась податкова заборгованість.

Таким чином з огляду на наявність у ОСОБА_1 несплаченого податкового боргу з моменту винесення та направлення податкової вимоги, повторне направлення контролюючим органом податкової вимоги не вимагалося.

З встановлених судом обставин та наданих доказів, вбачається, що Головним управлінням ДПС в Одеській області були дотримані визначені Податковим кодексом України умови, які передують зверненню контролюючого органу до суду з позовом про стягнення податкового боргу, а тому, з огляду на несплату відповідачкою визначених контролюючим органом податкових зобов`язань в загальній сумі 1778958,32 грн, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки зазначеної суми податкового боргу в судовому порядку.

З огляду на викладене підстави для скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2025 року відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову Головного управління ДПС в Одеській області, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 06.05.2026р.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: І.І. Тарновецький

Суддя: О.А. Шевчук