Справа № 160/25179/25
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2026-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛуніної О.С.
за участі секретаря судового засіданняКамінської С.В.
за участі: представника позивача представників відповідача Тронька В.В. Андрейченко Т.А., Дідківської С.С.
Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю висновків контролюючого органу щодо заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств, так позивач зазначає, що належним чином, в межах правового поля здійснює господарську діяльність, належним чином документує всі укладені угоди, веде бухгалтерський облік. Вказує, що первинна документація надана податковому органу до перевірки та долучена до позовної заяви належним чином підтверджує реальний характер здійснюваної господарської діяльності та правомірність відображення її у власному бухгалтерському та податковому обліках.
17.09.2025 відповідачем до суду надіслано відзив на позовну заяву, в якій останній заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що перевіркою встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 3 651 062 грн., заниження податку на додану вартість на загальну суму 914 567 грн., встановлено, що при здійсненні на користь нерезидентів Державне підприємство «БТЛЦ» (Республіка Білорусь) та ЗАО UAB FERATRANSA (Литовська Республіка) виплати з доходів з джерелом його походження з України не задекларовані, податок не утриманий та не сплачений, що призвело до заниження податку з доходів нерезидентів (код бюджетної класифікації 11020500 - податок на прибуток іноземних юридичних осіб) за період з 01.04.2018 по 30.09.2024 на загальну суму 57 668 грн. Також вказує на те, що ТОВ «Авангард-Днепр» до податкового органу не надавався Розрахунок(звіт) податкових зобов`язань нерезидента, яким отримано доходи із джерелом їх походження з України, Додаток ПН до рядка 23 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства по нерезидентам ДП «БТЛЦ» та ЗАО UAB FERATRANSA за 2018 рік (1 Додаток ПН), за перший квартал 2019 року (2 Додатка ПН), за півріччя 2019 року (2 Додатка ПН), за третій квартал 2019 року (2 Додатка ПН) та за 2019 рік (2 Додатка ПН), що є її невід`ємною частиною.
14.10.2025 відповідачем до суду надіслано додаткові пояснення щодо обставин по справі в яких зазначено, що в ході перевірки встановлено придбання ТОВ «Авангард-Днепр» послуг з розробки програмного забезпечення, впровадження, підтримка веб-сайту, послуг в сфері інформатизації (надання інформації по стеженню за вагонами протягом одного маршруту по інвентарному номеру) та послуг із програмування у ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 на загальну суму 12 042 331 грн. Вказує, що надана на підтвердження реальності вказаних операцій первинна документація містить загальний характер, та не містить конкретизації виконаних робіт тощо, що свідчить про те, що дана документація складена з метою створення податкової вигоди, проте не підтверджує реальність формування витрат.
Так само, в ході перевірки встановлено придбання ТОВ «Авангард-Днепр» послуг з зачистки кузовів вантажних вагонів, організації поточного ремонту та технічного обслуговування вагонів, юридичних послуг, аудиторських послуг у ТОВ ТОВ "Кайтор", ТОВ "Лермонта", ТОВ "Стратлен", ТОВ "Компанія СТВ ГРУП", ТОВ "Солфіт Продакт", ОВ "ЮА Прожект", ТОВ "Монталь-Торг", ТОВ "Ніденія", ТОВ "Ардетнес", ТОВ "Краун Стіл", ТОВ «НВП Дніпротехпроект», по яким не підтверджено реальність здійснених господарських операцій. Позивачем також не надано документального підтвердження обґрунтування економічної та ділової доцільності придбання таких послуг, обґрунтування їх вартості, як не надано і підтвердження використання отриманих послуг в безпосередній господарській діяльності Товариства.
16.10.2025 позивачем до суду надані пояснення та долучено первинну документацію на підтвердження зазначених фактів. Так позивач зазначає, що послуги для очистки вагонів придбавались, оскільки зазначені вагони в подальшому використовувались підприємством у власній господарській діяльності, а саме після виконання робіт з чистки вагонів вони були задіяні подальших перевезеннях під час надання послуг іншим суб`єктам господарювання з метою одержання прибутку.
22.12.2025 відповідачем до суду надіслано додаткові пояснення згідно до яких, вказує, що сукупність встановлених податковим органом фактів та обставин, які характеризують взаємовідносини ТОВ «Авангард-Днепр» з ТОВ «Лермонта» та ТОВ «Стратлен», свідчить про те, що метою здійснення операції між сторонами, було отримання ТОВ «Авангард-Днепр» податкової вигоди за рахунок мінімізації податкових зобов`язань з податку на прибуток та ПДВ. Крім того, зазначає, що інші контрагенти позивача не можуть підтвердити реальний характер укладених з позивачем угод по ланцюгу постачання.
20.01.2026 позивачем до суду надіслано додаткові пояснення, в яких позивач зазначає, що відносин з іноземними контрагентами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
За результатами перевірки складено акт від 26.03.2025 №1295/04-36-07-03/36906312 згідно висновків якого встановлено наступні порушення:
1. пп. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1, п. 134.1 ст. 134, пп. 140.5.9 п. 140.5 ст. 140, пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 3 651 062 грн., в т ч.: за 2018 рік на суму 46 440, за 2019 рік на суму 69 660, за 2020 рік на суму 387 806, за 2021 рік на суму 1 154 048, за 2022 рік на суму 709 102, за 2023 рік на суму 739 257, за 9 міс. 2024 року на суму 544 749;
2. п. 198.3, ст. 198 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 914 567 грн., в т.ч.: за березень 2021 року у сумі 128 032, за квітень 2021 року у сумі 70 048, за червень 2021 року у сумі 92 660, за липень 2021 року у сумі 56 567, за серпень 2021 року у сумі 72 393, за вересень 2021 року у сумі 53 750, за жовтень 2021 року у сумі 53 750, за липень 2022 року у сумі 65 583, за вересень 2022 року у сумі 40 115, за листопад 2022 року у сумі 22 190, за січень 2023 року у сумі 17 300, за лютий 2023 року у сумі 20 567, за березень 2023 року у сумі 13 525, за червень 2023 року у сумі 58 380, за липень 2023 року у сумі 20 500, за серпень 2023 року у сумі 20 047, за вересень 2023 року у сумі 20 112, за жовтень 2023 року у сумі 20 047, за листопад 2023 року у сумі 29 683, за грудень 2023 року у сумі 20 047, за січень 2024 року у сумі 19 271;
3. пп. 141.4.1, 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 ПК України при здійсненні на користь нерезидентів Державне підприємство «БТЛЦ» (Республіка Білорусь) та ЗАО UAB FERATRANSA (Литовська Республіка) виплати з доходів з джерелом його походження з України не задекларовані, податок не утриманий та не сплачений, що призвело до заниження податку з доходів нерезидентів за період з 01.04.2018 по 30.09.2024 на загальну суму 57 668грн., в тому числі:
- за 2018 рік на суму 15 757грн.(за IV квартал 2018);
- за 2019 рік на суму 41 911грн. (29 325грн. за І квартал 2019, 12 586грн. за III квартал 2019);
4. пп. 16.1.3 п. 16.1 ст.16, п. 46.1 ст. 46, п. 49.18 ст. 49, п. 103.9 ст. 103 ПК України: не надання Розрахунку (звіту) податкових зобов`язань нерезидента, яким отримано доходи із джерелом їх походження з України, Додаток ПН до рядка 23 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства по нерезидентам ДП «БТЛЦ» та ЗАО UAB FERATRANSA за 2018 рік (1 Додаток ПН), за перший квартал 2019 року (2 Додатка ПН), за півріччя 2019 року (2 Додатка ПН), за третій квартал 2019 року (2 Додатка ПН) та за 2019 рік (2 Додатка ПН), що є її невід`ємною частиною;
5. п. 66.4 ст. 66.4 ПК України, в частині неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності за формою №1-ОПП щодо прийняття головного бухгалтера, що згідно з п. 117.1 ст. 117 Кодексу тягне за собою накладення штрафних санкцій у розмірі 1 020грн.;
6. абз. а) п. 176.2 ст. 176 ПК України в та 1) розділу III Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 - подання з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податку за 1 квартал 2020 року;
7. п. 4 розділу IV Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 - подання з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податку за 3 квартал 2023 року;
8. п. 4 ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції, що діяла на дату вчинення порушення) (далі - Закон 2464), пункту 1 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 (у редакції, що діяла на дату вчинення порушення), внаслідок несвоєчасного подання Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вересень 2016 року;
9. п. 1 ч. 2 ст. 6, ч. 5 ст. 7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме несвоєчасне нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 1650,00грн. внаслідок несвоєчасного подання звітності за вересень 2016 року.
В подальшому на підставі акту перевірки Відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення, у тому числі:
Не погоджуючись з вказаними рішеннями позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пп. «а» п.185.1 ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
За правилами пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У відповідності до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
За правилами п.200.4 ст.200 ПК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
У пункті 201.1 статті 201 ПК України зазначено, що платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з п.201.8 статті 201 ПК України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Відповідно до п.201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України) об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності на час виникнення спірних правовідносин визначало Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затверджене наказом Міністерства фінансів України 31 грудня 1999 року № 318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248 (далі П(С)БО 16).
Відповідно до пунктів 5-7 П(С)БО 16 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.
Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.
Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Згідно з пунктом 9 П(С)БО 16 не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.
Пунктом 6 П(С)БО 16 передбачено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Тобто, підставою для відображення (нарахування) витрат в бухгалтерському обліку є факт понесення таких витрат, що виражається у зменшенні активів або збільшенні зобов`язань.
Пунктом 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290, (далі П(С)БО 15) встановлено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Критерії визнання доходу, наведені в цьому П(С)БО, застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).
Згідно з пунктом 8 П(С)БО 15 дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається в разі наявності всіх наведених нижче умов:
покупцеві передані ризики й вигоди, пов`язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив);
підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами);
сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена;
є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов`язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Системний аналіз змісту наведених норм ПК України свідчить про те, що в податковому обліку господарські операції мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат.
За визначенням статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до ст.9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704 первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні для надання їм юридичної сили і доказовості мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з п.п.2.1 та п.п.2.4 п. 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704 (далі за текстом Положення № 88), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи (на паперових та машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити, як назву підприємства, установи, від імені яких складено документ; назву документа (форми), код форми; дату і місце складання; зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному та вартісному виразі); посаду, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Отже, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Як визначено у підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно зі статтею 1 Закону № 996-XIV господарська операція визначена як дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Отже, право платника податків на збільшення валових витрат та на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів (та/або будування, спорудження останніх), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами.
Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів виключно у разі фактичного здійснення платником податків господарської операції.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, а тому не можуть бути підставою для врахування фінансових показників господарської операції в податковому обліку платника. Це однаковою мірою стосується як витрат із податку на прибуток, так і сум податкового кредиту з податку на додану вартість, визначення сум бюджетного відшкодування.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, у періоді, що перевірявся, позивач мав господарські правовідносини із наступними контрагентами-постачальниками: ТОВ «КАЙТОР», ТОВ «ФУЛ ТАЙМ», ТОВ «ЛЕРМОНТА», ТОВ «МАНІНГ», ТОВ «СТРАТЛЕН», ТОВ «КОМПАНІЯ СТВ ГРУП», ТОВ «СОЛФІТ ПРОДАКТ», ТОВ «ЮА ПРОЖЕКТ», ТОВ «МОНТАЛЬ-ТОРГ», ТОВ «НІДЕНІЯ», ТОВ «АРДЕТНЕС», ТОВ «КРАУН СТІЛ», ТОВ «НВП ДНІПРОТЕХПРОЕКТ», ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ..
Так, згідно до акту перевірки, підставою для висновків про встановлені порушення, які стали підставою для прийняття даних податкових повідомлень-рішень слугувало наступне:
1. Наявність податкової інформації по контрагентам-постачальникам, що свідчить про неможливість здійснення такими контрагентами надання послуг (виконання робіт) на адресу платника ТОВ «АВАНГАРД-ДНЕПР».
2. Наявністю кримінальних проваджень в яких нібито фігурують контрагенти постачальники ТОВ «ЛЕРМОНТА», ТОВ «СТРАТЛЕН».
3. Наявність рішень про відповідність критеріям ризиковості платника податків по контрагентам-постачальникам ТОВ «КАЙТОР», ТОВ «ФУЛ ТАЙМ», ТОВ «ЛЕРМОНТА», ТОВ «МАНІНГ», ТОВ «СТРАТЛЕН», ТОВ «КОМПАНІЯ СТВ ГРУП», ТОВ «СОЛФІТ ПРОДАКТ», ТОВ «ЮА ПРОЖЕКТ», ТОВ «МОНТАЛЬ-ТОРГ», ТОВ «НІДЕНІЯ», ТОВ «АРДЕТНЕС», ТОВ «КРАУН СТІЛ», ТОВ «НВП ДНІПРОТЕХПРОЕКТ».
4. Відсутність у контрагентів постачальників придбаної та реалізованої номенклатури товару (робіт, послуг), реалізованої на адресу ТОВ «АВАНГАРД-ДНЕПР», у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг у попередніх ланках постачання.
5. Ненадання у повному обсязі документів на підтвердження отримання послуг від ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , а з наданих до перевірки документів по даним контрагентам неможливо встановити суть господарських операцій, що по суті зводиться до недоліків в оформлені первинних документів.
Внаслідок цих обставин контролюючим органом не підтверджено реальність здійснення фінансово господарських взаємовідносин з контрагентами постачальниками за перевіряємий період.
Щодо взаємовідносин з ТОВ "Кайтор", ТОВ "Лермонта", ТОВ "Стратлен", ТОВ "Компанія СТВ ГРУП", ТОВ "Солфіт Продакт", ТОВ "ЮА Прожект", ТОВ "Монталь-Торг", ТОВ "Ніденія", ТОВ "Ардетнес", ТОВ "Краун Стіл", ТОВ «НВП Дніпротехпроект», ТОВ «Фул Тайм».
Правомірність віднесення даних витрат до витрат господарської діяльності підтверджено договором на проведення аудиту №27 від 02.03.2021, договор про надання загальних консультацій та складання юридичних документів №20 від 20.02.2021, договір про надання будівельних послуг №17 віл 12.02.2021 , акти наданих послу №УСЩ-00000193 від 31.03.2021, №УСО-00000202 від 09.04.2021, №УСО-000000198 від 05.04.2021, звіт про надання консультаційна-інформаційних послуг згідно до договору №27 від 02.03.2021, платіжними дорученнями: №6720 від 12.05.2021, №6719 від 13.05.2№6617 від 23.04.2021, №6722 від 14.05.2021, №6723 від 14.05.2021, податковими накладними №193 від 31.03.2021, №198 від 05.04.2021, №202 від 09.04.2021.
Дані відносини відбувались на підставі договору на організацію очищення власних вагонів №2503-р від 25.03.2021. Фактичне виконання придбаних робіт підтверджено актами наданих послуг №125 від 30.06.2021 на суму 500 400,00 грн., №63 від 31.07.2021 на суму 264 000,00 грн., платіжними дорученнями №7001 від 29.06.2021, №7018 від 01.07.2021, №7123 від 20.07.2021, №7010 від 30.06.2021, податковими накладними №63 від 25.07.2021, №125 від 30.06.2021.
Дані відносини відбувались на підставі договору надання послуг з очищення вагонів №201 від 20.01.2021., додатку до договору №1 про погодження договірної ціни. Фактичне виконання придбаних робіт підтверджено актом наданих послуг №5 від 31.03.2021 на суму 661560,00 грн., платіжними дорученнями №6804 від 27.05.2021, №6828 від 31.05.2021, №6869 від 07.06.2021, податковими накладними №5 від 31.03.2021.
Дані відносини відбувались на підставі договору організації поточного ремонту та технічного обслуговування вагонів №12 від 06.01.2022, специфікації №1 від 06.01.2022 Фактичне виконання придбаних робіт підтверджено актом наданих послуг №5 від 16.07.2022 на суму 274850,00 грн., рахунком №5 від 16.07.2022, платіжним дорученням №9350 від 08.08.2022, податковою накладною №5 від 16.07.2022.
Дані відносини відбувались на підставі договору організації поточного ремонту та технічного обслуговування вагонів №28 від 25.02.2021, специфікації №1 від 25.02.2021 Фактичне виконання придбаних робіт підтверджено актом наданих послуг №б/н від 31.03.2021, платіжним дорученням №6525 від 06.04.2021, податковою накладною №4 від 31.03.2021.
Дані відносини відбувались на підставі договору організації поточного ремонту та технічного обслуговування вагонів №42 від 30.07.2021. Фактичне виконання придбаних робіт підтверджено актами наданих послуг №135 від 31.08.2021 на суму 333000,00 грн., №128 від 30.09.2021 на суму 322500,00 грн., платіжними дорученнями №7667 від 19.10.2021, податковими накладними №128 від 30.09.2021, №135 від 31.08.2021.
Дані відносини відбувались на підставі договору організації очищення власних вантажних вагонів №27 від 15.09.2021. Фактичне виконання придбаних робіт підтверджено актом наданих послуг №147 від 31.10.2021 на суму 322500,00 грн., платіжним дорученням №7895 від 18.11.2021.
В ході перевірки встановлено придбання ТОВ «Авангард-Днепр» послуг з розробки програмного забезпечення, впровадження, підтримка веб-сайту, послуг в сфері інформатизації (надання інформації по стеженню за вагонами протягом одного маршруту по інвентарному номеру) та послуг із програмування у ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 на загальну суму 12 042 331 грн.
Перевіркою встановлено взаємовідносини ТОВ «Авангард-Днепр» з ФОП ОСОБА_9 (рнокпп НОМЕР_1 ) в частині придбання послуг у сфері Документ сформований в системі інформатизації - розробка програмного забезпечення, розробка, впровадження і підтримка WEB сайту на загальну суму 4 552 939 грн.
Договірні відносини відбувались на підставі договорів на підтримку веб-сайту №010617 від 01.06.2027, на розробку програмного забезпечення №300-ПО від 30.05.2017 (додаток №1 від 30.05.2017, Додаткові угоди №1 від 30.01.2017, №2 від 01.06.2018, №3 від 01.04.2019, №4 від 01.05.2020, №5 від 01.03.2021, №6 від 01.01.2022, №7 від 01.01.2023, №8 від 01.01.2024), договору зберігання №050617 від 05.06.2017, додатку №1 від 05.06.2017. Фактичне виконання придбаних робіт підтверджено актами прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг): №12-3005 від 31.12.2018, №12-050617 від 31.12.2018, №12-010617 від 31.12.2018, №11-3005 від 30.11.2018, №11-010617 від 30.11.2018, №11-050617 від 30.11.2018, №10-010617 від 31.10.2018, №10-3005 від 31.10.2018, №10-050617 від 31.10.2018, №09-010617 від 30.09.2018, №09-3005 від 30.09.2018, №09-050617 від 30.09.2018, №08-010617 від 31.08.2018, №08-3005 від 31.08.2018, №08-050617 від 31.08.2018, №07-3005 від 31.07.2018, №07-050617 від 31.07.2018, №07-010617 від 31.07.2018, №06-050617 від 30.06.2018, №06-3005 від 30.06.2018, №06-010617 від 30.06.2018, №05-010617 від 31.05.2018, №05-3005 від 31.05.2018, №05-050617 від 31.05.2018, №04-050617 від 30.04.2018, №12-3005 від 31.12.2019, №12-010617 від 31.12.2019, №11-010617 від 30.11.2019, №11-3005 від 30.11.2019, №10-3005 від 31.10.2019, №10-010617 від 31.10.2019, №09-3005 від 30.09.2019, №09-010617 від 30.09.2019, №08-3005 від 31.08.2019, №08-010617 від 31.08.2019, №07-3005 від 31.07.2019, №07-010617 від 31.07.2019, №06-010617 від 30.06.2019, №06-3005 від 30.06.2019, №05-3005 від 31.05.2019, №05-010617 від 31.05.2019, №04-010617 від 30.04.2019, №04-3005 від 30.04.2019, №03-010617 від 31.03.2019, №03-3005 від 31.03.2019, №03-050617 від 31.03.2019, №02-3005 від 28.02.2019, №02-050617 від 28.02.2019, №02-010617 від 28.02.2019, №01-3005 від 31.01.2019, №01-050617 від 31.01.2019, №01-010617 від 31.01.2019, №12-010617 від 31.12.2020, №12-3005 від 31.12.2020, №11-3005 від 30.11.2020, №11-010617 від 30.11.2020, №10-010617 від 31.10.2020, №10-3005 від 31.10.2020, №09-3005 від 30.09.2020, №09-010617 від 30.09.2020, №08-010617 від 31.08.2020, №08-3005 від 31.08.2020, №07-3005 від 31.07.2020, №07-010617 від 31.07.2020, №06-010617 від 30.06.2020, №06-3005 від 30.06.2020, №05-010617 від 31.05.2020, №05-3005 від 31.05.2020, №04-010617 від 30.04.2020, №04-3005 від 30.04.2020, №04-3005 від 30.04.2020, №04-010617 від 30.04.2020, №03-050617 від 31.03.2019, №03-3005 від 31.03.2020, №02-010617 від 29.02.2020, №02-3005 від 29.02.2020, №01-010617 від 31.01.2020, №01-3005 від 31.01.2020, №12-3005 від 31.12.2021, №12-010617 від 31.12.2021, №11-010617 від 30.11.2021, №11-3005 від 30.11.2021, №10-010617 від 31.10.2021, №10-3005 від 31.10.2021, №09-010617 від 30.09.2021, №09-3005 від 30.09.2021, №08-010617 від 31.08.2021, №08-3005 від 31.08.2021, №07-010617 від 31.07.2021, №07-3005 від 31.07.2021, №06-3005 від 30.06.2021, №06-010617 від 30.06.2021, №05-0100617 від 31.05.2021, №05-3005 від 31.05.2021, №04-010617 від 30.04.2021, №04-3005 від 30.04.2021, №03-010617 від 31.03.2021, №03-3005 від 31.032021, №02-3005 від 28.02.2021, №02010617 від 28.02.2021, №01-3005 від 31.01.2021, №01-010617 від 31.01.2021, №12-3112 від 31.12.2022, №12-01122022 від 31.12.2022, №11-01112022 від 30.11.2022, №11-3011 від 31.112022, №10-3110 від 31.10.2022, №10-01102022 від 31.10.2022, №09-3009 від 30.09.2022, №09-01092022 від 30.09.2022, №08-01082022 від 31.08.2022, №08-3108 від 31.08.2022, №07-01072022 від 31.07.2022, №01-3107 від 31.07.2022, №06-3006 від 30.06.2022, №06-01062022 від 30.06.2022, №05-01052022 від 31.05.2022, №06-3005 від 31.05.2022, №04-3004 від 30.04.2022, №04-01042022 від 30.04.2022, №03-3103 від 31.03.2022, №03-01032022 від 31.03.2022, №02-010222 від 28.02.2022, №01-01012022 від 31.01.2022, №12.31122023 від 31.12.2023, №12-3112 від 31.12.2023, №11-3011 від 30.11.2023, №11-30112023 від 30.11.2023, №10-3110 від 31.10.2023, №10-31102023 від 31.10.2023, №09-30092023 від 30.09.2023, №09-3009 від 30.09.2023, №08-31082023 від 31.08.2023, №08-2108 від 31.08.2023, №07-31072023 від 31.07.2023, №07-3107 від 31.07.2023, №06-30062023 від 30.06.2023, №06-3006 від 30.06.2023, №05-31052023 від 31.05.2023, №05-3105 від 31.05.2023, №04-3004 від 30.04.2023, №04-30042023 від 30.04.2023, №03-31032023 від 31.03.2023, №03-3103 від 31.03.2023, №02-28022023 від 28.02.2023, №28-2802 від 28.02.2023, №01-3101 від 31.0.2023, №01-01012023 від 31.01.2023, №09-3009 від 30.09.2024, №09-30092024 від 30.09.2024, №08-3108 від 31.08.2024, №08-31082024 від 31.08.2024, №07-3107 від 31.07.2024, №07-31072024 від 31.07.2024, №06-30062024 від 30.06.2024, №06-3006 від 30.06.2024, №05.1-31052024 від 08.05.2024, №05-3105 від 31.05.2024, №05-31052024 від 31.05.2024, №04-3004 від 30.04.2024, №04-30042024 від 30.04.2024, №03-3103 від 31.03.2024, №03-31032024 від 31.03.2024, №02-2902 від 29.02.2024, №02-29022024 від 29.02.2024, №01-31.01012024 від 31.01.2024, №01-3101 від 31.01.2024, платіжними дорученнями згідно до зведеного реєстру за період з 0.08.2018 по 30.09.2024.
Перевіркою встановлені взаємовідносини ТОВ «Авангард-Днепр» з ФОП ОСОБА_6 (рнокпп НОМЕР_2 ) в частині придбання інформаційних послуг щодо надання інформації щодо моніторингу та дислокації руху рухомого складу протягом на загальну суму 6 612 942 грн.
Договірні відносини відбувались на підставі договору про надання інформаційних послуг №27-06/19-1 від 27.06.2019, додаткових угод №1 від 15.08.2019, №2 від 01.09.2021, №3 від 01.03.2022. Фактичне виконання придбаних робіт підтверджено актами прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг): №ОУ-0001 від 31.07.2019, №ОУ-0002 від 31.08.2019, №ОУ-0003 від 30.09.2019, №ОУ-0004 від 31.10.2019, №ОУ-0005 від 30.11.2019, №ОУ-0006 від 31.12.2019, №ОУ-15 від 31.12.2020, №ОУ-12 від 31.10.2020, №ОУ-11 від 30.09.2020, №ОУ-10 від 31.08.2020, №ОУ-08 від 31.07.2020, №ОУ-06 від 30.06.2020, №ОУ-05 від 31.05.2020, №ОУ-04 від 30.04.2020, №ОУ-03 від 31.03.2020, №ОУ-02 від 29.02.2020, №ОУ-01 від 31.01.2020, №ОУ-012 від 31.12.2021, №ОУ-11 від 30.11.2021, №ОУ-10 від 31.10.2021, №ОУ-09 від 30.09.2021, №ОУ-08 від 31.08.2021, №ОУ-007 від 31.07.2021, №ОУ-006 від 30.06.2021, №ОУ-004 від 31.05.2021, №ОУ-004 від 30.04.2021, №ОУ-003 від 31.03.2021, №ОУ-002 від 28.02.2021, №ОУ-001 від 31.01.2021, №ОУ-11 від 30.11.2021, №ОУ-010 від 31.12.2022, №ОУ-010 від 30.11.2022, №ОУ-009 від 31.10.2022, №ОУ-006 від 30.09.2022, №ОУ-006 від 31.08.2022, №ОУ-006 від 30.06.2022, №ОУ-005 від 31.05.2022, №ОУ-004 від 30.04.2022, №ОУ-002 від 28.02.2022, №ОУ-001 від 31.01.2022, №ОУ-13 від 31.12.2023, №ОУ-12 від 30.11.2023, №ОУ-10 від 30.09.2023, №ОУ-09 від 31.08.2023, №ОУ-08 від 31.07.2023, №ОУ-06 від 30.06.2023, №ОУ-05 від 31.05.2023, №ОУ-04 від 30.04.2023, №ОУ-03 від 31.03.2023, №ОУ-02 від 28.02.2023, №ОУ-01 від 31.01.2023, №ОУ-09 від 30.09.2024, №ОУ-08 від 31.08.2024, №ОУ-07 від 31.08.2024, №ОУ-06 від 30.06.2024, №ОУ-05 від 31.05.2024, №ОУ-04 від 30.04.2024, №ОУ-02 від 28.02.2024, №ОУ-01 від 31.01.2024 рахунку фактурі; №СФ-017 від 30.09.2019, №СФ-019 від 31.10.2019, №СФ-024від 30.11.2019, №СФ-013 від 30.11.2020, №СФ-012 від 31.10.2020, №СФ-011 від 30.09.2020, №СФ-009 від 31.07.2020, № СФ-10 від 31.08.2020, № СФ-08 від 31.07.2020, № СФ-06 від 30.06.2020, № СФ-05 від 31.05.2020, № СФ-04 від 30.04.2020, № СФ-03 від 31.03.2020, № СФ-02 від 29.02.2020, № СФ-01 від 31.01.2020, № СФ-012 від 31.12.2021, № СФ-11 від 30.11.2021, № СФ-10 від 31.10.2021, № СФ-09 від 30.09.2021, № СФ-08 від 31.08.2021, № СФ-007 від 31.07.2021, № СФ-006 від 30.06.2021, № СФ-004 від 31.05.2021, № СФ-004 від 30.04.2021, № СФ-003 від 31.03.2021, № СФ-002 від 28.02.2021, № СФ-001 від 31.01.2021, № СФ-11 від 30.11.2021, № СФ-010 від 31.12.2022, № СФ-010 від 30.11.2022, № СФ-009 від 31.10.2022, № СФ-006 від 30.09.2022, № СФ-006 від 31.08.2022, № СФ-006 від 30.06.2022, № СФ-005 від 31.05.2022, № СФ-004 від 30.04.2022, № СФ-002 від 28.02.2022, № СФ-001 від 31.01.2022, № СФ-13 від 31.12.2023, № СФ-12 від 30.11.2023, № СФ-10 від 30.09.2023, № СФ-09 від 31.08.2023, № СФ-08 від 31.07.2023, № СФ-06 від 30.06.2023, № СФ-05 від 31.05.2023, № СФ-04 від 30.04.2023, № СФ-03 від 31.03.2023, № СФ-02 від 28.02.2023, № СФ-01 від 31.01.2023, № СФ-09 від 30.09.2024, № СФ-08 від 31.08.2024, № СФ-07 від 31.08.2024, № СФ-06 від 30.06.2024, № СФ-05 від 31.05.2024, № СФ-04 від 30.04.2024, № СФ-02 від 28.02.2024, № СФ-01 від 31.01.2024, платіжними дорученнями згідно до зведеного реєстру за період з 01.04.2018 по 30.09.2024.
В ході проведення перевірки встановлені взаємовідносини ТОВ «Авангард-Днепр» з ФОП ОСОБА_7 (рнокпп НОМЕР_3 ) в частині придбання послуг із програмування на загальну суму 151 850 грн.
Перевіркою встановлено взаємовідносини ТОВ «Авангард-Днепр» з ФОП ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_4 ) в частині придбання послуг із програмування на загальну суму 337 100 грн.
В ході проведення перевірки встановлено взаємовідносини ТОВ «Авангард-Днепр» з ФОП ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_5 ) в частині придбання послуг у сфері інформатизації на загальну суму 387 500 грн.
В акті перевірки підтверджено відображення господарських операцій в бухгалтерському обліку та оплату за вказані послуги. Контролюючим органом не надано оцінку господарським взаємовідносинам позивача з його контрагентами на підставі наданої до перевірки первинної документації та документів бухгалтерського та податкового обліку.
Суд звертає увагу, що сама по собі податкова інформація не є достатньою підставою для висновку про неможливість реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Отримана податкова інформація повинна оцінюватися у співвідношенні з первинною документацією.
Крім того, отримання податковим органом податкової інформації, у якій викладено висновки про відображення у звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов`язку із самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону. Зібрана податкова інформація щодо контрагента не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.
Суд встановив, що позивачем було надано документи, які дають можливість дійти висновку про рух активів у процесі здійснення зазначених вище господарських операцій, наявність спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарських операцій та існування зв`язку між фактом придбання товарів (робіт, послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку та доказами на підтвердження отримання позивачем товарів (робіт, послуг).
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, що стосуються господарських операцій з контрагентами позивача, суд надає перевагу належним письмовим доказам, а саме документам первинного бухгалтерського обліку.
Підставою для ведення бухгалтерського обліку господарських операцій та надання юридичної сили і доказовості є первинні документи, що повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.
Згідно з пунктом 1.2 цього Положення первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції.
Відповідно до пункту 2.1 Положення підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).
Судом було досліджено первинні документи, на підставі яких формується бухгалтерський та податковий облік, які були складені на підставі договорів із зазначеним вище контрагентами позивача, та встановлено, що вказані господарські операції пов`язані з господарською діяльністю позивача, а первинні документи складені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому, суд вважає висновки податкового органу, викладені в акті перевірки щодо виконання умов досліджуваних договорів, необґрунтованими, оскільки правомірність формування податкового кредиту по вказаним контрагентам підтверджується долученими до матеріалів справи первинними документами.
Надані позивачем первинні документи підтверджують формування показників його податкової звітності та вказують, що господарські операції, які є підставою для формування податкового обліку підприємства, відбулись.
Рух активів при здійсненні вище вказаних операцій підтверджується документами про оплату, накладними, укладеними договорами, документами податкового обліку, копії яких долучені до матеріалів справи та були досліджені судом.
Вищезазначені документи не мають дефектів форми, змісту або походження, які відповідно до ст.ст. 198, 201 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.
Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, акт документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати; довідка документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з пунктом 5 Розділу ІІ зазначеного Порядку, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.
Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.
Податковий орган в акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, вказаних у всіх первинних документах та документах бухгалтерської звітності, а також не зазначав про порушення вимог чинного податкового законодавства при їх формуванні.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженості дій між ними.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.05.2023 у справі № 805/1357/16-а.
Допущені контрагентом порушення вимог законодавства при створенні підприємства та веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідальність щодо нього та не впливають на право позивача на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість та до складу бюджетного відшкодування сплаченого у попередніх періодах постачальнику податку на додану вартість.
Суд звертає увагу, що принцип індивідуальної податкової відповідальності - один з принципів, на яких базується чинне податкове законодавство України. Так, за змістом статті 47 Податкового кодексу України складання податкової звітності покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.
Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що свідчить про те, що, у разі коли контрагент не виконав свого зобов`язання зі сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо неплатника, а не інших осіб, у тому числі його контрагентів. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару (послуг) відповідних сум до складу податкового кредиту з ПДВ, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
Висновки контролюючого органу про відсутність у контрагентів позивача трудових та матеріально-технічних ресурсів зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, наявної в базі даних ДПС, проте податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах стосовно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та сама по собі, окремо від інших доказів або за їх відсутності, не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.
Крім того, контролюючим органом не було проведено контрольних заходів щодо контрагентів постачальників позивача та дослідження їх первинних документів, не було доведено та надано належних доказів, які би свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально-технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з надання послуг, обумовленого укладеними договорами з позивачем, як не було доведено та надано належних доказів, які би свідчили про протиправну поведінку контрагентів та про обізнаність платника податків щодо такої поведінки та злагодженості дій між ними.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 10.05.2023 у справі № 810/1052/15.
Так само не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання взятих на себе зобов`язань посилання податкового органу на відсутність достатньої кількості штатних одиниць, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.
Отже, податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах щодо контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, не є обов`язковим свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, які є підставами формування бухгалтерського обліку.
Сама по собі відсутність необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагентів платника податків не є безумовним свідченням нереальності господарської операції, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб`єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами.
При цьому, контролюючим органом не надано належних та допустимих доказів на спростування реальності господарських операцій. Контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення спірних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) позивача та наміру одержати економічний ефект. Податкова ж інформація щодо контрагентів позивача не може слугувати підставою для відмови позивачу в отриманні податкової вигоди за відсутності доведення податковим органом недобросовісних узгоджених дій сторін господарської операції або обізнаності платника податку із податковими зловживаннями контрагентів.
Разом з тим, зазначені обставини, які фактично носять характер припущень з боку контролюючого органу, недостатньо, щоб стверджувати про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 12.12.2019 у справі № 814/1439/17 та від 26.01.2023 у справі № 280/5647/19.
У контексті наведеного суд зазначає, що на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, позивачем надано належно оформлені первинні документи та інші документи, складені в межах вчинених господарських операцій, які в сукупності свідчать про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій та використання їх в межах господарської діяльності позивача, що є підставою для формування платником податкового обліку.
У свою чергу, викладені відповідачем аргументи є недостатніми, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податків в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, знаходження за заявленою юридичною адресою тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати, саме, для цієї особи.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Отже, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.
Контролюючим органом не подано доказів, які однозначно свідчили би про неправдивість одержаних від платника документів, підтверджували би фіктивний характер спірних операцій та недобросовісність позивача як платника податків. Відповідачем не надано суду жодних доказів, які підтверджували б те, що вчинення правочину (укладення договору), на підставі якого виникли взаємовідносини між позивачем та контрагентом не відповідали дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов`язків чи свідчили б про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності товариства, господарській меті з метою досягнення правових наслідків та які порушують публічний порядок, суперечать моральним засадам суспільства та спрямовані на заволодіння майном держави.
Отже, позивач як платник податків самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та сплату, лише ним самим податку до бюджету відповідно до законодавства України. Він не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, як і не може нести відповідальність за неподання контрагентом первинних документів. У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків.
Щодо посилання податкового органу на наявність кримінальних проваджень відносно контрагентів позивача, а саме ТОВ «ЛЕРМОНТА» та ТОВ «СТРАТЛЕН», то суд зазначає, що наявність зареєстрованого кримінального провадження, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами, тому як відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як свідчать встановлені обставини справи, вироки та відповідні ухвали відносно позивача та його контрагентів відсутні, а зворотного відповідачем не доведено.
Окрім того, суд також зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 816/809/17, від 06 листопада 2018 року у справі № 822/551/18.
Крім того, Великою Палатою Верховного Суду 07 липня 2022 року прийнято постанову у справі № 160/3364/19, якою закцентувано увагу на тому, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання свідчень особи щодо неприйняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів за ланцюгом постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій.
Суд зазначає, що в акті перевірки суб`єктом владних повноважень не викладено доводів про відсутність фактичного виконання підприємством та його контрагентами господарських операцій, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про наявність взаємопов`язаності підприємства та його контрагентів, про несумісність предмету спірних правочинів з напрямом господарської діяльності підприємства, про відсутність змін у складі і структурі активів осіб, котрі є сторонами спірного правочину, що зумовлює необґрунтованість висновку суб`єкта владних повноважень про невідповідність закону вчинених за ним господарських операцій.
Відповідачем не встановлено порушення безпосередньо допущені позивачем, первинним документам бухгалтерського обліку по спірним господарським операціям оцінка на предмет підтвердження реальності господарських операцій не надавалась, усі висновки спираються виключно на податкову інформацію по контрагентам.
Відтак, доводи на які посилається податковий орган в акті перевірки позивача щодо нереальності господарських взаємовідносин із постачальниками товарів (робіт) не відповідають обставинам справи, спростовуються доказами наявними в справі та дослідженими під час розгляду справи.
Перевіркою достовірності задекларованих ТОВ «Авангард-Днепр» показників у додатку ПН до податкових декларацій з податку на прибуток за період з 01.04.2018 по 30.09.2024 встановлено, що при здійсненні на користь нерезидентів Державне підприємство «БТЛЦ» (Республіка Білорусь) та ЗАО UAB FERATRANSA (Литовська Республіка) виплат з доходів з джерелом його походження з України не задекларовано, не утримано та не перераховано податок з таких доходів, зазначених у пп.141.4.1 п.141.4 ст.141 ПКУ на загальну суму 57 668 грн.
До перевірки надано платіжні доручення та Акти виконаних робіт в яких вказано надання транспортно-експедиційних послуг по території Азербайджану та російської залізниці перевезення 2 та 3 вагонів.
При здійсненні на користь нерезидента Державне підприємство «БТЛЦ» (Республіка Білорусь) виплат з доходів з джерелом його походження з України не задекларовано, не утримано та не перераховано податок з таких доходів, зазначених у абз. "к" пп.141.4.1 п.141.4 ст.141 ПКУ.
До перевірки підприємством ТОВ «Авангард-Днепр» по нерезиденту Державне підприємство «БТЛЦ» не надано довідки (або її нотаріально засвідченої копії), для підтвердження статусу податкового резидента Республіки Білорусь, тому податок обчислюється відповідно до положень пп.141.4.2 п.141.4 ст.141 ПКУ за ставкою 15%.
Згідно Актів виконаних робіт та рахунків фактур нерезидентом ЗАО UAB FERATRANSA надавались послуги по наданню в використання приватних вагонів для перевезення вантажів по території країн СНГ в кількості 2 критих вагони.
До перевірки надано платіжні доручення та Акти виконаних робіт:
При здійсненні на користь нерезидента ЗАО UAB FERATRANSA (Литовська Республіка) виплат з доходів з джерелом його походження з України не задекларовано, не утримано та не перераховано податок з таких доходів, зазначених у пп.141.4.1 п.141.4 ст.141 ПКУ.
Перевіркою достовірності задекларованих ТОВ «Авангард-Днепр» показників у додатку ПН до податкових декларацій з податку на прибуток за період з 01.04.2018 по 30.09.2024 встановлено, що при здійсненні на користь нерезидентів Державне підприємство «БТЛЦ» (Республіка Білорусь) та ЗАО UAB FERATRANSA (Литовська Республіка) виплат з доходів з джерелом його походження з України не задекларовано, не утримано та не перераховано податок з таких доходів, зазначених у пп.141.4.1 п.141.4 ст.141 ПКУ на загальну суму 57 668 грн.
До перевірки підприємством ТОВ «Авангард-Днепр» по нерезиденту Державне підприємство «БТЛЦ» не надано довідки (або її нотаріально засвідченої копії), для підтвердження статусу податкового резидента Республіки Білорусь, тому податок обчислюється відповідно до положень пп.141.4.2 п.141.4 ст.141 ПКУ за ставкою 15%.
На підставі встановлених обставин, відповідно акту перевірки, контролюючим органом встановлено порушення:
- пп. 141.4.1, 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 ПК України при здійсненні на користь нерезидентів Державне підприємство «БТЛЦ» (Республіка Білорусь) та АО UAB FERATRANSA (Литовська Республіка) виплати з доходів з джерелом його походження з України не задекларовані, податок не утриманий та не сплачений, що призвело до заниження податку з доходів нерезидентів за період з 01.04.2018 по 30.09.2024 на загальну суму 57 668грн., в тому числі: за 2018 рік на суму 15 757грн.(за IV квартал 2018); за 2019 рік на суму 41 911грн. (29 325грн. за І квартал 2019, 12 586грн. за III квартал 2019);
- пп. 16.1.3 п. 16.1 ст.16, п. 46.1 ст. 46, п. 49.18 ст. 49, п. 103.9 ст. 103 ПК України: не надання Розрахунку (звіту) податкових зобов`язань нерезидента, яким отримано доходи із джерелом їх походження з України, Додаток ПН до рядка 23 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства по нерезидентам ДП «БТЛЦ» та ЗАО UAB FERATRANSA за 2018 рік (1 Додаток ПН), за перший квартал 2019 року (2 Додатка ПН), за півріччя 2019 року (2 Додатка ПН), за третій квартал 2019 року (2 Додатка ПН) та за 2019 рік (2 Додатка ПН), що є її невід`ємною частиною.
На підставі висновків акту перевірки, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:
Відповідно до пп.14.1.54 статті 14 Податкового кодексу України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів.
Особливості оподаткування нерезидентів, а саме, порядок та ставки визначені п.141.4. Податкового кодексу.
Відповідно до пп.141.4.1. п.141.4 ст.141 Податкового кодексу, доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею.
Відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податку, зазначеного в пункті 141.4 статті 141 цього Кодексу, покладається на платників податку, які здійснюють відповідні виплати (п.137.3. Податкового кодексу).
Порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування стосовно повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України передбачено статтею 103 Податкового кодексу України (надалі по тексту ПК України).
Згідно з вимогами п.103.1 ст.103 ПКУ застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.
Крім того, в п.103.2 ст.103 ПКУ зазначено, що особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу (якщо відповідна умова передбачена міжнародним договором) і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.
Згідно з пунктом 103.4 статті 103 ПКУ підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.
Вимоги до довідки наведені в п.103.5 ст.103 ПКУ: довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Довідка про податковий статус нерезидента видається компетентним (уповноваженим) органом країни нерезидента. У контексті статті 103 ПКУ, компетентний орган визначається відповідно до положень міжнародних договорів, укладених Україною з іншими країнами. Тобто, такими компетентними (уповноваженими) органами є Міністерство фінансів/податкова служба відповідної договірної держави або уповноважений представник цих державних органів Важливо відзначити, що форма довідки про податковий статус нерезидента не має універсального вигляду, в кожному випадку ця форма затверджується органом відповідної іноземної країни згідно з її законодавством. Тобто, не існує стандартизованої форми для видачі довідки про податковий статус нерезидента, проте, кожна така довідка (сертифікат, тощо) зазвичай містить наступні елементи:
- Назву платника податку.
- Податковий рік, за який видана довідка (сертифікат, тощо).
- Дату видачі документа.
- Підпис уповноваженої особи, яка уповноважена видавати довідку (сертифікат, тощо).
- Повідомлення про те, що вказані платники податку є резидентами у змісті відповідного договору про уникнення подвійного оподаткування.
Статтею 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23.06.2005 №2709-ІV визначено, що документи, видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнають дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Тобто документи, складені за участю органів державної влади та місцевого самоврядування, або такі, що від них виходять, можуть бути використані на території іншої держави лише після відповідного їх посвідчення.
Щодо строку дії довідки, то в законодавстві України визначено, що особа, яка виплачує доходи нерезидентові у звітному (податковому) році, у разі подання нерезидентом довідки з інформацією за попередній звітний податковий період (рік) може застосувати правила міжнародного договору України, зокрема щодо звільнення (зменшення) від оподаткування, у звітному (податковому) році з отриманням довідки після закінчення звітного (податкового) року (пункт 103.8 статті 103 ПКУ)
Довідка повинна бути в наявності у податкового агента на момент виплати доходу, оскільки саме вона є однією з підстав для звільнення від оподаткування доходів нерезидента в момент їх виплати.
Отже якщо на дату виплати доходу нерезидентові довідки не має і її не має і за минулий рік, то скористатися пільговою ставкою не можна, навіть якщо довідка буде отримана пізніше цього самого року.
Особа, яка виплачує доходи нерезидентові у звітному (податковому) році, у разі надання нерезидентом довідки з інформацією за попередній звітний податковий період (рік) може застосувати правила міжнародного договору України, зокрема щодо звільнення (зменшення) від оподаткування, у звітному (податковому) році з отриманням довідки після закінчення звітного (податкового) року. Таким чином, довідка є чинною на протязі календарного року в якому її видали та потребує поновлення кожного звітного року.
Якщо податок утриманий відповідно до законодавства України, але нерезидент має право на оподаткування доходів за ставками, встановленими міжнародним договором, та надав за відповідний звітний період довідку після виплати йому доходів, то може бути застосована процедура відшкодування (повернення) сплаченого податку шляхом повернення різниці між сумою податку, яка була утримана, та сумою, належною до сплати відповідно до умов міжнародного договору.
У разі неподання нерезидентом довідки доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
У відповідності до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінюючи докази надані сторонами, суд відзначає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, у той час як відповідачем не надано належних доказів на підтвердження законності спірних рішень.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД-ДНЕПР» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 06 лютого 2026 року.

Суддя О.С. Луніна