Справа № 420/40011/25
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2026-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 травня 2026 року

м. Київ

справа №420/40011/25

адміністративне провадження № К/990/19870/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Білак М.В., Смоковича М.І.,

перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1

на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року

та ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 року

у справі № 420/40011/25 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови,-

УСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшої державної виконавиці ВПВР УЗПВР у Херсонській обл. Кліміченко Г.С. від 23.05.2025 по ВП № НОМЕР_1 про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року адміністративний позов ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови - повернуто позивачеві.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови.

Не погодившись із ухвалами попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу до Верховного Суду.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Частиною другою статті 328 КАС України встановлений вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пункті 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, законодавцем визначено, що особа може скористатись правом на касаційне оскарження судових рішень виключно у визначених цим Кодексом випадках.

Як вбачається із матеріалів касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року, яка оскаржується позивачем, не переглядалась в апеляційному порядку, оскільки ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року.

Таким чином, оскаржувана скаржником ухвала суду першої інстанції не була переглянута судом апеляційної інстанції, а тому в силу частини 2 статті 13, частини 2 статті 328 КАС України не підлягає перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Разом з тим, щодо оскарження ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 року.

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

З матеріалів касаційного оскарження встановлено, що Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року адміністративний позов ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернуто позивачеві.

На зазначене рішення суду позивачем подано апеляційну скаргу.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2026 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без руху.

Надано апелянту десятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали суду для усунення недоліків поданої апеляційної скарги шляхом надання до суду апеляційної інстанції:

- заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року по справі №420/40011/25 із зазначенням в ній документально підтверджених поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції;

- доказів надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду апелянт надав до суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, в якому посилався на те, що строк пропущений з об`єктивних причин, а тому просив визнати поважними причини пропуску такого строку.

Апелянт посилався на відсутність стабільного інтернет-зв`язку та доступу до автоматизованих систем, вказуючи на те, що Херсонський зональний відділ ВСП здійснює діяльність в умовах воєнного стану на території Херсонської області, яка систематично зазнає ворожих обстрілів, у тому числі із застосуванням БПЛА, артилерії та авіаційних засобів ураження. Апелянт також зазначив, що у період, відведений судом для подачі апеляційної скарги, спостерігалися перебої у роботі мережі Інтернет та мобільного зв`язку; тимчасове припинення електропостачання; неможливість стабільного доступу до електронного кабінету в системі «Електронний суд» та інших автоматизованих систем документообігу.

У підтвердження обставин відсутності світла апелянт надав рапорти.

Також у клопотанні апелянт посилався на значну кількість повітряних тривог та режимні обмеження, що, як вказує апелянт, істотно обмежує можливість безперервної роботи з процесуальними документами, у тому числі в електронних системах.

Апелянт зазначив, що позивач є військовим формуванням, яке виконує завдання в умовах підвищеної бойової готовності; залучене до заходів забезпечення правопорядку та безпеки в регіоні; діє в режимі постійного реагування на зміну оперативної обстановки.

Таким чином апелянт вважає, що пропуск строку має характер вимушеного та об`єктивного, не є наслідком недбалості чи зловживання процесуальними правами.

Розглянувши подане клопотання колегія суддів зазначила наступне.

Судом встановлено, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції постановлено 16.01.2026р.

Примірник вказаної ухвали ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав в електронному кабінеті 17.01.2026р.

Однак з апеляційною скаргою апелянт звернувся до суду апеляційної інстанції через систему «Електронний суд» лише 10.02.2026р., тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, встановленого КАС України.

Дослідивши та оцінивши зазначені апелянтом підстави пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що вони не є поважними.

Так, посилаючись на перебої у роботі мережі Інтернет та мобільного зв`язку; тимчасове припинення електропостачання; неможливість стабільного доступу до електронного кабінету в системі «Електронний суд» та інших автоматизованих систем документообігу, позивач не надав жодного належного доказу у підтвердження таких обставин.

Що стосується наданих відповідачем рапортів, в яких повідомляється про відсутність електропостачання 31.01.2026 року, а також у період з 02.02.2026 року по 05.02.2026 року, колегія суддів вважала, що вони не свідчать про повну та безперервну неможливість користування підсистемою "Електронний суд", а також не підтверджують неможливість подання апеляційної скарги протягом усього процесуального строку (з урахуванням того, що подання апеляційної скарги відбулось 10.02.2026 року). Крім того реєстрація всіх вказаних рапортів відбулась лише 11.02.2026 року.

Колегія суддів вважала, що наведені скаржником доводи мають загальний характер, не підтверджують наявність об`єктивних і непереборних перешкод для своєчасного подання апеляційної скарги та не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Отже, відсутні підстави вважати пропуск строку таким, що відбувся з поважних причин, а наведені скаржником обставини не можуть бути підставою для його поновлення.

Крім того, суд зазначив, що питання поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень, у випадку його пропуску з причин пов`язаних із запровадженням воєнного стану в країні, вирішується у кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. При цьому, сам факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках.

Апелянтом не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що пропуск строку на апеляційне оскарження дійсно пов`язаний з непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк, звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.

Таким чином колегія суддів вважала, що наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними, оскільки не свідчать про наявність об`єктивних причин неможливості у встановлені законом строки звернутись до суду апеляційної інстанції з даною апеляційною скаргою.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом не поважними.

Оскільки, наведені апелянтом доводи у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції є не поважними, підстави для прийняття апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження відсутні.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 року визнано не поважними причини пропуску ІНФОРМАЦІЯ_1 строку на апеляційне оскарження ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі № 420/40011/25, зазначені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови.

При цьому, скаржник у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції задля забезпечення учаснику справи доступу до правосуддя повинен був урахувати особливий статус апелянта та специфіку завдань, які наявні перед особовим складом військової частини, зокрема залучення до заходів, направлених на забезпечення оборони держави.

Однак, відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, на наведене посилання скаржником є безпідставним.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, правильно застосував норми процесуального права (статтю 299 КАС України), що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Ураховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження у частині оскарження ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 року, а також щодо відмови у відкритті касаційного провадження на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року, оскільки вона не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 13, 169, 296, 298, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі № 420/40011/25 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі № 420/40011/25 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови.

Копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді М .В. Білак

М. І. Смокович