Справа № 260/1427/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2026-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 рокуЛьвівСправа № 260/1427/23 пров. № А/857/12155/26 А/857/12157/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Димарчук Т.М., Пліша М.А.,

за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

за участю представника позивача Поради С.В.,

за участю представника відповідача Крупи-Газуди М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в режимі відеоконференції апеляційні скарги Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року, прийняте суддею Луцовичем М.М. о 16 годині 39 хвилин, у м. Ужгороді, повний текст складено 19 травня 2025 року та на додаткове рішення від 09 червня 2025 року, прийняте о 12 годині 07 хвилині, повний текст складено 11 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Елерон» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про скасування податкового повідомлення - рішення,-

в с т а н о в и в :

10.03.2023, товариство з обмеженою відповідальністю «Елерон» (далі - ТОВ «Елерон», позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі ГУ ДПС у Закарпатській області, відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (ППР) від 1 грудня 2022 форми «Н» №000/3849/07-16-04-05/22100995, яким застосовано штраф за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних (ПН) у сумі 3031992,84 грн.

ТОВ «Елерон» посилається на те, що ним вживалися всі можливі заходи для реєстрації податкових накладних у строки, встановлені законодавством, однак через надмірне накопичення таких за період зупинення роботи Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН) позивач не мав об`єктивної змоги їх зареєструвати у встановлені строки. Позивач вважає оскаржуване рішення таким, що прийняте протиправно.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано оскаржуване ППР в частині застосування штрафу у сумі 2507375,68 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ТОВ «Елерон» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Закарпатській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 22195,95 грн.

27 травня 2025 позивач подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути на користь ТОВ з ГУ ДПС у Закарпатській області 60795 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з розглядом справи №260/1427/23.

Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 червня 2025, заяву позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково, стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Закарпатській області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 27300 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Постановами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. Додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 9 червня 2025 скасовано та прийнято постанову, якою у задоволенні заяви ТОВ «Елерон» про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 04 лютого 2026 у справі №260/1427/23 касаційну скаргу ТОВ «Елерон» задоволено частково. Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Отже, суд переглядає в порядку апеляційного провадження рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 та додаткове рішення цього ж суду від 09 червня 2025.

Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що об`єктивна неможливість вчасної реєстрації податкових накладних із-за зупинення роботи ЄРПН та накопиченням у позивача великої кількості документів, які підлягали реєстрації, суперечить висновкам, викладеним Верховним Судом у даній справі в постанові від 13.06.2024.

Також вказує на те, що суд першої інстанції визнав помилково підтвердженою інформацію, наведену ТОВ в узагальненій інформації про вжиття останнім заходів щодо своєчасності реєстрації спірних податкових накладних, позаяк така інформація суперечить письмовим доказам, які наявні в матеріалах справи.

Просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення вказується на те, що впродовж розгляду справи, позивачем жодних заяв щодо розподілу судових витрат на професійну допомогу не заявлялось.

Зазначається, що при вирішенні даного питання, мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката та з урахуванням конкретних обставин, може бути обмежений такий розмір з огляду на розумну необхідність та співмірність. Тому просить скасувати додаткове рішення та відмовити в заяві про стягнення витрат на правничу допомогу.

Позивач направив відзиви на апеляційні скарги в яких спростовує їх доводи та просить залишити без змін оспорені судові рішення.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази та враховано висновки Верховного Суду в даній справі.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ГУ ДПС у Закарпатській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, пунктів 76.1, 76.2, 76.3 статті 76 розділу ІІ ПК України та пункту 86.2 статті 86 розділу ІІ ПК України, з урахуванням змін та доповнень, проведено камеральну перевірку дотримання встановлених законодавством граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних з податку на додану вартість за період січень-вересень 2022 (на дату складання акту) ТОВ «Елерон», за результатами якої 02 листопада 2022 складено акт №5255/07-16-04-05/22100995 (далі Акт перевірки).

Камеральною перевіркою встановлено, що ТОВ зареєстровано 478 податкових накладних з порушенням граничних строків їх реєстрації, визначених пунктом 201.10 статті 201 ПК України.

Позивач подав заперечення на вищезазначений Акт камеральної перевірки. За результатами розгляду заперечень на підставі висновків Акта перевірки 2 листопада 2022 за №5255/07-16-04-05/22100995, контролюючим органом 01 грудня 2022 прийнято ППР форми «Н» №000/3849/07-16-04-05/22100995, яким застосовано штраф за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у сумі 3031992,84 грн.

Так, пунктом 201.1 статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація, як і в нашому випадку ПН у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

- 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Отже, наведеними нормами ПК України передбачений обов`язок платників податку на додану вартість забезпечити своєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН, а у разі порушення строків реєстрації до платників застосовуються штрафні санкції у визначеному розмірі.

При цьому податкове правопорушення за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної є вчиненим із моменту закінчення граничного терміну реєстрації податкової накладної, передбаченої пунктом 201.10 статті 201 ПК України, а строк затримки реєстрації має правове значення для визначення розміру штрафної санкції, а не для його кваліфікації.

18 березня 2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 № 533-IX (далі - Закон № 533-IX), відповідно до якого підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнений пунктом 52-1 (з урахуванням змін, внесених Законом України від 30 березня 2020 № 540-IX та Законом України від 13 травня 2020 № 591-ІХ).

Карантин Кабінет Міністрів України установив на підставі постанови від 11 березня 2020 № 211 з 12 березня 2020, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Постановою від 27 червня 2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Кабінет Міністрів України відмінив з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 на всій території України дію карантину.

Разом з тим до завершення карантину Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду цієї справи триває.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 03 березня 2022 №2118-IX (далі Закон № 2118-IX) підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнений пунктом 69, яким установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

З набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12 травня 2022 № 2260-IX (далі Закон № 2260-IX) передбачене підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України звільнення від відповідальності поставлене в залежність від підтвердження у визначеному законодавством порядку можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язку, зокрема, щодо реєстрації у відповідному реєстрі податкових накладних.

Отже з аналізу наведених змін до законодавства, з 27 травня 2022 припинено застосовування положень законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії карантину, які поширювалися на правовідносини, що врегульовувались пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Крім того, Законом №2260-IX було внесено зміни й до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Відповідно до нової редакції цієї норми для платників податків та контролюючих органів зупинявся перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім дотримання строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, сплати податків та зборів платниками податків.

Також зазначеним Законом № 2260-IX пункт 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнений підпунктом 69.1-1, відповідно до якого платники податку на додану вартість зобов`язані забезпечити у строки, встановлені підпунктом 69.1 цього пункту, реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, граничний термін реєстрації яких припадає на періоди, зазначені у підпункті 69.1 цього пункту, та уточнити (привести у відповідність) податковий кредит, задекларований платниками на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, з урахуванням даних податкових накладних та/або розрахунків коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Законом України від 13 грудня 2022 № 2836-IX (набрав чинності 03 січня 2023) підпункт 69.1 викладено в новій редакції, зокрема відповідно до абзаців третього - п`ятого цього пункту платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо:

- реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 15 липня 2022;

- реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 20 липня 2022.

З огляду на наведене резюмується, що платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в період дії мораторію, запровадженого пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а саме з 01 березня 2020 по 26 травня 2022.

Оскільки податкове правопорушення щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є триваючим порушенням, початком якого є наступний день за останнім (граничним) днем реєстрації податкової накладної, а припиняється таке порушення в день фактичної реєстрації податкової накладної в ЄРПН, то у випадку коли податкова накладна/розрахунок коригування складена(ий) в період дії мораторію, а зареєстрована(ий) в ЄРПН після скасування дії мораторію (тобто після 26 травня 2022), відповідальність за порушення строків реєстрації податкових накладних застосовується за період у якому підстави для звільнення від відповідальності перестали існувати.

В той же час, як зазначено вище, пунктом 69.1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (з урахуванням змін, внесених Законом України від 13 грудня 2022 № 2836-IX) установлено, що платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо: реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 15 липня 2022.

Отже, якщо податкові накладні/розрахунки коригування складені платником у період з 1 лютого по 31 травня 2022, а зареєстровані в ЄРПН з порушенням строку після 15 липня 2022, у контролюючого органу також є підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України.

Аналогічні правові висновки знаходять своє підтвердження в постановах Верховного Суду від 30 січня 2024 у справі №280/4484/23 та від 26 лютого 2025 у справі 200/4768/23.

Пунктом 109.1 статті 109 ПК України передбачено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктами 112.1, 112.2 статті 112 ПК України, особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Стороною відповідача не спростовано встановлених фактів судом першої інстанції в частині задоволених вимог, позаяк порушення, яке полягає у несвоєчасній реєстрації податкових накладних, не може розглядатися як результат недбалості чи недотримання вимог з боку позивача, а є наслідком виключно об`єктивних та системних обставин, що перешкоджали своєчасному виконанню податкових зобов`язань.

Так, судом першої інстанції підставно звернуто увагу, що протягом чотиримісячного періоду зупинення роботи ЄРПН, кількість незареєстрованих ПН значно зросла, тому після відновлення роботи системи позивач був змушений здійснювати реєстрацію накопичених документів одночасно з поточними операціями, а законодавцем встановлено лише півторамісячний строк для реєстрації всієї сукупності документів, що ускладнило виконання цього завдання у зв`язку з необхідністю адаптувати документи до нової форми та забезпечити їх відповідність оновленим нормативним вимогам.

Також, не є спростованим те, що позивач вживав усіх можливих заходів для своєчасної реєстрації спірних податкових накладних, які, з огляду на їх зведений характер (кожна містить близько 200 позицій) та велику їх кількість, супроводжувалися технічними помилками; ці помилки вимагали повторного подання документів, що обґрунтовує неможливість досягнення встановлених строків реєстрації.

Звернуто увагу на специфіку діяльності позивача, зокрема роздрібна торгівля пальним, передбачає щоденне генерування великої кількості податкових накладних; аналіз штату працівників, згідно з копією штатного розпису за 2022, свідчить, що для реєстрації податкових накладних могло бути задіяно лише трьох бухгалтерів; при наведеній кількості документів (442 накладні за період з 01.01.2022 по 30.06.2022, що мали бути зареєстровані у період з 01.06.2022 до 15.07.2022) кожному бухгалтеру припадало понад 13 накладних на робочий день, що обумовило надмірне адміністративне навантаження.

Додатковим ускладненням процесу обробки і реєстрації ПН є встановлення державою максимальних роздрібних цін на реалізацію окремих типів пального, згідно з постановою КМУ від 22.04.2020 за № 341, що обумовлювало необхідність складення окремих податкових накладних для різних типів пального.

Мало місце масове подання накладних у визначений строк, що спричинило збільшення обсягу запитів до автоматизованої системи «Єдине вікно подання електронних документів» та додатково ускладнило її функціонування і спричинило затримки у підтвердженні прийняття документів. Також технічні збої та обов`язок переформатування податкових накладних відповідно до нових нормативних вимог, вимагали залучення додаткових часових і людських ресурсів, що у зв`язку з кадровими обмеженнями позивача не було можливим.

Додатковою обставиною на яку сторона позивача звернула увагу в додаткових поясненнях наданих в ході апеляційного розгляду із покликанням на лист Закарпатської обласної військової адміністрації від 02 квітня 2026, що за період з 24.02.2022 до 15.07.2022 на території Закарпатської області, повітряна тривога оголошувалася 116 разів тривалістю 136 годин 41 хв., що є додатковим фактором ускладнення роботи по вчасній підготовці і реєстрації ПН.

З аналізу наведеного, слід погодитись із судом першої інстанції, що обставини які перешкоджали своєчасній реєстрації податкових накладних, мають об`єктивний характер і безпосередньо вплинули на можливість належного виконання податкових зобов`язань позивача. Відповідно, застосування штрафних санкцій без врахування зазначених обставин є невиправданим, оскільки не враховано специфіку господарської діяльності, надмірне адміністративне навантаження, технічні обмеження та кадрову нестачу, що в комплексі спричинили затримку у реєстрації документів.

Апеляційний суд враховує також підхід Верховного Суду у постанові від 20.03.2025 у справі № 320/8229/23, згідно з яким у подібній категорії справ, слід враховувати відсутність вини позивача та завданої шкоди державі внаслідок несвоєчасної реєстрації податкових накладних та необхідності врахування принципу справедливого балансу між інтересами держави та платника податків.

Отже, має місце протиправне застосування до позивача штрафу у частині податкових накладних, щодо яких судом першої інстанції встановлено вжиття платником належних заходів щодо своєчасної їх реєстрації але із-за наведених вище об`єктивних причин цього зробити не вдалось не з вини позивача, що виключає протиправність діянь платника податку, та, як наслідок, притягнення його до відповідальності. Відповідно, застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію таких накладних у розмірі 2 507 375,68 грн є невиправданим та не відповідає фактичним обставинам справи.

Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення то суд першої інстанції врахував і це підтверджується матеріалами справи, що стороною позивача в ході судового розгляду подано в межах строку, передбаченого статтею 139 КАС України, докази понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Зокрема, надано договір про надання правової допомоги від 15.11.2022, рахунок № 002807 від 10.03.2023, рахунок № 002976 від 09.05.2023, рахунок № 002993 від 11.05.2023, акт виконаних робіт № 002807 від 10.03.2023, акт виконаних робіт № 002976 від 09.05.2023, акт виконаних робіт № 002993 від 11.05.2023, платіжне доручення від 21.03.2023, від 11.05.2023, від 12.05.2023 та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 12.05.2023.

Також на підтвердження витрат на правничу допомогу подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 09.09.2023; рахунки та акти виконаних робіт від 09.08.2023 та 06.09.2023; платіжні інструкції від 10.08.2023 та від 06.09.2023 (на суму 1800 грн. та на суму 8625 грн.).

Відповідно до вищевказаних документів, вартість правової допомоги адвоката визначено у розмірі 27300,00 грн.

Апелянтом не спростовано наведеного, а тільки наводяться голослівні заяви без чіткої конкретизації та визначення суми.

Судом першої інстанції проаналізовано як встановлені обставини, наявні докази так і підходи з подібних питань як Верховного Суду так і Європейського суду з прав людини, тому апеляційний суд не знаходить підстав не погодитись в цій частині.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів не надає оцінки судовому рішенню в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

При обґрунтуванні даного судового рішення суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Пронін проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційних скарг, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відтак, колегія суддів вважає, що оспорені судові рішення першої інстанції є законними, доводи апеляційних скарг зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при їх ухваленні порушень норм матеріального та процесуального права допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни таких.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року та додаткове рішення від 09 червня 2025 року у справі №260/1427/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Т. М. Димарчук
М.А. Пліш
Повне судове рішення складено 08.05.2026.