Справа № 420/13654/25
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2026-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Приватного підприємства «ПК Одеса» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Приватне підприємство «ПК Одеса» з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 01.11.2024 року №47666/15-32-04-06.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, а позивачу - відповіді на відзив.

Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що позивач є орендарем земельних ділянок комунальної власності територіальної громади м. Одеси та за результатами перевірки своєчасності сплати податкових зобов`язань з плати за землю податковим органом нараховані позивачу штрафні санкції. Позивач не погоджується з правомірністю нарахування йому штрафних санкцій, оскільки після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, він мав правомірні очікування щодо визначення переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та не мав змогу здійснити сплату орендної плати за 2022 рік, або подати уточнюючу податкову декларацію. Позивачем несвоєчасно здійснена сплата зобов`язань з підстав обставин непереборної сили (форс-мажору). Вини позивача у несвоєчасній сплаті зобов`язань не має.

Відзив обґрунтований відповідачем тим, що ним під час камеральної перевірки з питань порушення термінів сплати позивачем узгодженої суми податкового зобов`язання з плати за землю встановлено несвоєчасна сплата ним зобов`язань з плати за землю за 2022-2024 роки. При цьому, позивач не звертався із заявою до податкового органу про неможливість виконання свого податкового обов`язку.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача, заперечення відповідача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач є орендарем чотирьох земельних ділянок комунальної власності територіальної громади м. Одеси з кадастровими номерами 0:72:001:0023, 0:72:001:0024, 0:72:001:0025, 0:41:005:0012 на підстав договорів оренди.

Головним управлінням ДПС в Одеській області проведена камеральна перевірка щодо порушення граничних термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати за земельну ділянку державної або комунальної власності) Приватним підприємством «ПК Одеса», за результатами якої складений акт камеральної перевірки №41609/15-32-04-06/22480377 від 23.09.2024 року.

Під час перевірки використано подані позивачем податкові декларації за 2022 рік від 10.02.2022 року №, за 2022 рік від 14.02.2022 року №, за 2023 рік від 06.03.2023 року №, за 2023 рік від 16.02.2023 року №, за 2024 рік від 19.02.2024 року №.

Під час перевірки встановлено порушення платником термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з плати за землю протягом строків, визначених п. 287.3 ст. 287, п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України за період 2022-2024 років з різними термінами затримки.

За результатами перевірки встановлено порушення позивачем вимог п. 287.3 ст. 287, п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов`язання з плати за землю (орендної плати) платником в загальній сумі 664166 грн. за звітний податковий період 2022-20224 років.

Позивач не погодився з висновками акту перевірки та подав заперечення на акт, однак Головним управлінням ДПС в Одеській області за результатами розгляду заперечень висновки акту залишені без змін (лист ГУ ДПС в Одеській області №14774/КПР/15-32-04-06-06 від 30.10.2024 року).

На підставі акту перевірки №41609/15-32-04-06/22480377 від 23.09.2024 року позивачу направлене податкове повідомлення-рішення від 01.11.2024 року №47666/15-32-04-06, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 65015,22 грн.

Позивач не погодився з правомірністю нарахування йому штрафних (фінансових) санкцій, а тому звернувся до суду з цим позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.11.2024 року №47666/15-32-04-06.

Відповідно до положень п. п. 270.1.2 п. 270.1 ст. 270, п. 285.1, 285.2 ст. 285, п. 286.2 ст. 286, п. 287.3 ст. 287, п. 288.1, 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України об`єкти оподаткування орендною платою є земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог ст. 285-287 цього розділу.

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до положень п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14, п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46, п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України податкова декларація документ, що подається платником податків контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Враховуючи зазначені положення законодавства, позивач, який подав податкові декларації та визначив податкові зобов`язання з орендної плати за землю мав сплатити їх в строки, визначені законодавством, оскільки такі податкові зобов`язання є узгодженими.

Разом з цим під час камеральної перевірки податковим органом встановлено несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань позивачем з простроченням сплати від 15 днів до 591 дня в періодах 2022-2024 років.

Позивач не погоджується з правомірністю нарахування йому штрафних санкцій за порушення термінів сплати орендної плати за землю та пов`язує це з не визначенням після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, неможливістю сплати орендної плати через бойові дії, наявністю форс-мажорних обставин та відсутністю вини позивача, тощо.

Суд з такими доводами позивача не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 69.14 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, яким Кодекс доповнено на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022 року, тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.

В подальшому цей пункт зазнав змін на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» від 11.04.2023 року №3050-IX, який набрав чинності 06.05.2023 року, в якому зазначено наступне: за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Починаючи з 1 січня 2023 року, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території. Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Слід зазначити, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» був затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України» №309 від 22.12.2022 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за № 1668/39004, цей наказ був діючим, не скасований, а тому підлягав застосуванню.

В подальшому, наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року №376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 року за №380/43786 затверджений «Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» та тільки з 26.05.2025 року Одеська міська територіальна громада включена до такого переліку.

Таким чином, п. 69.14 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України до спірних правовідносин не міг бути застосованим, оскільки протягом перевіреного податковим органом періоду територія міста Одеси не входила до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Будь-яких доказів, які б свідчили про не можливість своєчасно сплачувати орендну плату за землю позивач ані до суду, а ні до податкового органу не надавав, не зазначає причини неможливості сплати орендної плати, а само по собі обґрунтування несвоєчасної сплати агресією російської федерації проти України не може бути підставою для звільнення позивача від відповідальності за таку несвоєчасну сплату орендної плати за землю.

Щодо тверджень позивача про спір між ним та Одеською міською радою, який розглядався в Господарському суді Одеської області щодо суми орендної плати, суд вважає, що вони не мають значення при розгляді цієї справи, оскільки в спінорних правовідносинах у відповідності до норм Податкового кодексу України позивачем самостійно визначені податкові зобов`язання з орендної плати за землю в поданих ним деклараціях, цей борг є узгодженим та підлягав сплаті в строки, визначені податковим законодавством.

Відповідно до положень п. 109.1, 109.2 ст. 109 Податкового кодексу України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із п. 112.1, 112.2, 112.7, 112.8 ст. 112 Податкового кодексу України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.

Обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є, зокрема, вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору).

Щодо тверджень позивача про наявність форс-мажорних обставин, відсутності вини позивача у вчиненні податкового порушення так само суд звертає увагу, що звільнення від відповідальності за таке порушення може бути застосоване, якщо платник податків доведе що це порушення сталося внаслідок непереборної сили. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Жодного доказу або обґрунтування, які б свідчили про неможливість позивача виконати свій обов`язок щодо сплати узгоджених сум орендної плати за землю на підставі поданих ним декларації позов не містить та такі докази не надавалися до податкового органу.

Крім того, щодо розбіжностей в строках і сумах оплати слід зазначити, що відповідно до положень п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст. 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З наданої до суду облікової картки вбачається сплати сум про яких зазначає позивач та їх відображення в обліковій картці.

Враховуючи безпідставність доводів позивача у суду відсутні підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 01.11.2024 року №47666/15-32-04-06.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, відповідно до п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Приватного підприємства «ПК Одеса» не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Приватного підприємства «ПК Одеса» (пр-т. Шевченка, буд. 7, м. Одеса, 65044, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 01.11.2024 року №47666/15-32-04-06 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА

.