Справа № 320/27410/23
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 травня 2026 року

м. Київ

справа №320/27410/23

адміністративне провадження № К/990/19648/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р. Ф.,

суддів - Бившевої Л. І., Хохуляка В. В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві

на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року

та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2025 року

у справі №320/27410/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2025 року у справі №320/27410/23.

Щодо оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року.

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому позивач просив: визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-8935-17 видану Головним управлінням ДПС у м. Києві від 10 травня 2019 року щодо нарахування недоїмки зі сплати ЄСВ відносно ОСОБА_1 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного провадження, позов задоволено.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Скаржник просить переглянути у касаційному порядку рішення суду першої інстанції, яке не було переглянуто судом апеляційної інстанції, і згідно частини першої статті 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року.

Щодо оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2025 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного провадження, позов задоволено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, скаржник подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2025 року апеляційну скаргу податкового органу залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків, шляхом надання до суду документу про сплату судового збору.

Копію зазначеної ухвали суду апелянтом отримано в електронному кабінеті системи «Електронний суд» 15 липня 2025 року о 17 годині 05 хвилин.

Станом на 22 серпня 2025 року недоліки апеляційної скарги апелянтом не усунуті, жодних документів до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходило.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2025 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходить з такого.

Повертаючи апеляційну скаргу суд зазначив, що особою, яка подала апеляційну скаргу недоліки, зазначені в ухвалі від 14 липня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху усунуто не було, а саме не сплачено судовий збір у розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

Верховний Суд дійшов висновку, що правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали про повернення апеляційної скарги є очевидним, розумні сумніви щодо їх застосування чи тлумачення відсутні.

Відповідно до частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статті 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відтак, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Як зазначено вище, суд апеляційної інстанції ухвалою від 14 липня 2025 року надавав податковому органу достатній строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги щодо сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Проте, заявником недоліки, зазначені в ухвалі від 14 липня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху усунуто не було, а саме не сплачено судовий збір.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Згідно з положеннями Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №3674-VI органам податкової служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновками ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2025 року про повернення апеляційної скарги, оскільки податковий орган не виконав свій обов`язок зі сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 243, 333 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2025 року у справі №320/27410/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддіР.Ф. Ханова Л.І. Бившева В.В. Хохуляк