Справа № 280/1571/26
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 травня 2026 року Справа № 280/1571/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездiяльнiсть Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо незарахування ОСОБА_1 до загального страхового стажу додаткових років за Списком № 1 за перiоди навчання з 01.09.1985 по 17.06.1988 та проходження строкової вiйськової служби з 06.06.1989 по 10.05.1991;

зобов`язати Головне управлiння Пенсiйного фонду України в Запорiзькiй областi зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу додаткові роки за Списком № 1 вiдповiдно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсiйне страхування» за періоди навчання з 01.09.1985 по 17.06.1988 та проходження строкової військової служби з 06.06.1989 по 10.05.1991, здiйснивши перерахунок та виплату пенсiї з урахуванням ранiше виплачених сум в межах шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач не зараховує до пільгового стажу роботи позивача періоди навчання та служби в армії. Позивач із такою бездіяльністю не погоджується, оскільки одразу після закінчення СПТУ № 16 він прийнятий на роботу за набутою професією за Списком № 1. Також, до проходження військової служби та після звільнення працював за Списком № 1. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 02.03.2026 відкрито провадження в адміністративній справі № 280/1571/26; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позов не визнав, надав відзив (вх. від 12.03.2026 № 13025), в якому посилається на те, що законодавством передбачено обчислення стажу у пільговому розмірі, який визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію, але жодним законодавчим актом не визначено право зарахування стажу у пільговому (подвійному) розмірі при обчисленні розміру пенсії. Отже, правових підстав для зарахування спірних періодів у подвійному розмірі немає. У задоволенні позову просить відмовити.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 13.04.2020 отримує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Вважаючи, що до його пільгового стажу мають зараховуватися періоди навчання та проходження строкової військової служби, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою.

Розглядаючи справу по суті, суд керується наступним.

Статтею 24 Закону № 1058-IV встановлено, зокрема, наступне: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Нормативно-правовим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом №1058-IV, є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII; тут та надалі в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Згідно з пунктом "д" частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що з 01.01.2004 законодавцем запроваджено поняття «страховий стаж», для отримання якого обов`язковою умовою є сплата страхових внесків; трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, прирівнюється до страхового.

Статтею 49 Закону СРСР від 19.07.1973 «Про затвердження Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про народну освіту» було передбачено, що середня спеціальна освіта здійснюється в технікумах, училищах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до середніх спеціальних навчальних закладів. У середніх спеціальних навчальних закладах може проводитися денне, вечірнє і заочне навчання.

На період навчання позивача діяло «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590.

Підпунктом «и» частини 1 пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних і медичних училищах тощо).

На момент навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» від 28.06.1974 № 2778-VIII.

Згідно із ст. 42 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» професійно-технічні навчальні заклади є основною школою професійно-технічної освіти молоді і формування гідного поповнення робітничого класу.

За приписами ст. 44 зазначеного закону головним завданням професійно-технічних навчальних закладів є, зокрема, підготовка для народного господарства всебічно розвинених, технічно освічених і культурних молодих кваліфікованих робітників, які володіють професійною майстерністю, відповідають вимогам сучасного виробництва, науково-технічного прогресу і перспективам їх розвитку.

Особам, які закінчили професійно-технічні навчальні заклади, присвоюється відповідна кваліфікація (розряд, клас, категорія) з професії і видається атестат встановленого зразка, а тим, хто добився особливих успіхів у навчанні при зразковій поведінці, - атестат з відзнакою (ст. 48 закону).

Отже, професійно-технічна освіта мала на меті підготовку кваліфікованих робітників, яким по закінченню навчання присвоювалася відповідна кваліфікація та видавався атестат встановленого зразка.

Натомість, відповідно до приписів статті 49 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки «Про народну освіту» середня спеціальна освіта здійснюється в технікумах, училищах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до середніх спеціальних навчальних закладів.

Згідно статті 54 означеного Закону особам, які закінчили середні спеціальні навчальні заклади, присвоюється кваліфікація відповідно до здобутої спеціальності, видається диплом і нагрудний знак встановленого зразка.

Особам, які закінчили середні спеціальні навчальні заклади і добилися великих успіхів у навчанні та виявили себе в громадській роботі, видається диплом з відзнакою.

Як вбачається із записів трудової книжки позивача від 20.06.1988 серії НОМЕР_2 , у період з 01.09.1985 по 17.06.1988 він навчався в СПТУ-16 за професією вальцювальник оператор станів гарячої прокатки.

За результатами навчання позивач отримав диплом (а не атестат встановленого зразка) від 17.06.1988 серії НОМЕР_3 .

Отже, з наведених норм законодавства суд дійшов висновку, що позивач навчався не у закладі професійної (професійно-технічної) освіти, а у середньому спеціальному навчальному закладі, що підтверджується виданим дипломом.

Водночас, стаття 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» пов`язує можливість зарахування до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, за умови, зокрема, навчання у професійно-технічному навчальному закладі.

Враховуючи, що у період з 01.09.1985 по 17.06.1988 позивач не навчався у закладі професійної (професійно-технічної) освіти, відповідачем правомірно зараховано період навчання саме до страхового стажу, а не до пільгового стажу роботи.

Стосовно зарахування до пільгового стажу роботи позивача періоду служби в армії суд зазначає наступне.

Так, відповідно до відомостей трудової книжки позивача від 20.06.1988 серії НОМЕР_2 він у період з 06.06.1989 по 10.05.1991 проходив військову службу у лавах Радянської Армії.

Абзац другий пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає можливість зарахування часу проходження строкової військової служби, в тому числі, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на військову службу особа працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Матеріалами справи (трудовою книжкою, розрахунком страхового стажу) підтверджується, що позивач у період з 20.06.1988 по 27.05.1989 виконував роботи, передбачені Списком № 1 та був звільнений у зв`язку із призовом до лав Радянської Армії.

Тобто, позивач перед призовом на військову службу працював на посаді, яка дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а отже наявні підстави для зарахування часу проходження позивачем строкової військової служби до стажу роботи, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З урахуванням наведеного, бездiяльнiсть Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 періоду з 06.06.1989 по 10.05.1991 підлягає визнанню протиправною, а зобов`язання відповідача провести ОСОБА_1 з 23.08.2025 (тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом, оскільки до суду позивач звернувся 23.02.2026 засобами поштового зв`язку) перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням вже виплачених сум), зарахувавши до стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 період з 06.06.1989 по 10.05.1991 забезпечить ефективне відновлення прав позивача.

Стосовно посилань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на те, що у випадку задоволення позовних вимог суд фактично втрутиться у дискреційні повноваження відповідача слід зазначити, що на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Суд зазначає, що якщо дії (бездіяльність, рішення) відповідного органу визнані судом протиправними, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Отже, застосування зазначеного способу захисту права в контексті спірних правовідносин не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездiяльнiсть Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; ) щодо незарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 періоду з 06.06.1989 по 10.05.1991.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; ) провести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 23.08.2025 перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням вже виплачених сум), зарахувавши до стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 період з 06.06.1989 по 10.05.1991.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 06.05.2026.

Суддя Ю.П. Бойченко