Справа № 500/1215/26
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1215/26

06 травня 2026 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грицюка Р.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якій просить:

- визнати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії від 23.02.2026 №1900-0210-8/8472 щодо відмови в призначені пенсії за віком неправомірним;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.07.1981 з 04.02.1986 по 20.04.2001 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.02.2026 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.02.2026 звернулася із письмовою заявою та відповідним пакетом документів до відділу обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Проте, 23.02.2026 позивач отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 10.02.2026 № 35 про відмову у призначенні пенсії.

Не погоджуючи із вказаними рішенням, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 10.03.2026 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою судді від 17.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

З матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України 03.02.2026 щодо призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV.

03.02.2026 позивач звернулася із письмовою заявою та відповідним пакетом документів до відділу обслуговування громадян № 7 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

За результати розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі згідно довідки № 7/06-06 від 10.01.2023, яка містить відомості про вихододні, оскільки в документі зазначено по батькові ОСОБА_2 , шо не відповідає паспортним відомостям заявника - ОСОБА_3 .

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області складено рішення від 10.02.2026 № 35 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

З матеріалів справи слідує, що згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 , дата заповнення 24.06.1981, позивач у спірний період працювала:

- 04.02.1986 прийнята в колгосп ім. Матросова оператором (запис №7);

- 01.10.1999 переведена дояркою (запис №8);

- 20.04.2001 звільнена з роботи за власним бажанням (запис №9).

Відповідно до архівної довідки про заробітну плату №8/06-06 від 10.01.2023 у документах архівного фонду "Приватного підприємства ім. Матросова" трудового архіву Лановецької міської ради в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1986 - 1992 є відомості про заробітну плату ОСОБА_1 (так у документах) (арк. справи 16).

Відповідно до архівної довідки про трудовий стаж № 7/06-06 від 10.01.2023 у документах архівного фонду "Приватного підприємства ім. Матросова" трудового архіву Лановецької міської ради в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1986-2001 роки, є відомості про відпрацьовані людинодні ОСОБА_1 (так у документах) (арк. справи 15).

Як слідує з інформації трудового архіву Лановецької міської ради Кременецького району від 10.01.2023 №9/06-06 з 1 січня 1986 року працівників міжгосподарського підприємства по виробництву свинини прийняли у члени колгоспу ім. Матросова. На основі рішення зборів уповноважених представників колгоспів №4 від 8 грудня 1987 року Лановецький міжколгоспний комбікормовий завод приєднано до колгоспу ім. Матросова і надалі іменувався комбікормовий завод колгоспу ім. Матросова.

Згідно рішення загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Матросова протоколом №2 від 19 червня 1992 року проведено перейменування колгоспу ім. Матросова на колгосп «Хлібороб України» з центром смт. Ланівці.

У січні 1994 року рішенням зборів уповноважених колгоспників колгоспу Хлібороб України» від 24 січня 1994 року колгосп «Хлібороб України» перейменовано на агрофірму «Лановецька».

На базі агрофірми «Лановецька» сформована Спілка власників земельних і майнових паїв агрофірми «Лановецька» (зареєстрована Лановецькою РДА 04.09.1997).

У 2000 році створено приватне сільськогосподарське підприємство «Лановецьке» на основі орендованих земельних ділянок та майнових паїв фізичних осіб, шляхом приєднання Спілки власників земельних і майнових паїв агрофірми «Лановецька». В результаті приєднання до ПСП «Лановецьке» перейшли всі права та обов`язки приєднаної Спілки власників земельних і майнових паїв агрофірми «Лановецька».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За положеннями частини другої статті 26 Закону №1058-ІV страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року, з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

До стажу роботи зараховується, серед іншого, також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати стаж роботи на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 , дата заповнення 24.06.1981, позивач у спірний період працювала:

- 04.02.1986 прийнята в колгосп ім. Матросова оператором (запис №7);

- 01.10.1999 переведена дояркою (запис №8);

- 20.04.2001 звільнена з роботи за власним бажанням (запис №9).

Варто зазначити, що порядок ведення трудових книжок на час прийняття позивача на роботу був визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (далі - Інструкція №162), у якій вказано, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

У подальшому порядок ведення трудових книжок було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція №58).

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" установлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналіз вказаних норм свідчить, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

За висновком Верховного Суду у постанові від 06.03.2018 у справі №754/14989/15-а не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.

З огляду на наведене зазначені недоліки трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування трудової діяльності при обчисленні стажу роботи (до впровадження персоніфікованого обліку), оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист.

Також для підтвердження страхового стажу разом із заявою про призначення пенсії позивач надав відповідачу архівну довідку про заробітну плату № 8/06-06 від 10.01.2023 у документах архівного фонду "Приватного підприємства ім. Матросова" трудового архіву Лановецької міської ради в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1986 -1992 є відомості про заробітну плату ОСОБА_1 (так у документах) та архівну довідку про трудовий стаж № 7/06-06 від 10.01.2023 у документах архівного фонду "Приватного підприємства ім. Матросова" трудового архіву Лановецької міської ради в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1986-2001 роки, є відомості про відпрацьовані людинодні ОСОБА_1 (так у документах).

Однак відповідачем дані архівних довідок не враховано, оскільки в первинних документах зазначено по батькові " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспортним даним особи " ОСОБА_3 ".

Суд зазначає, що дійсно стосовно написання відомостей про позивача (по батькові) у відомостях про особу в цій довідці вказано "Ів.". Проте такий недолік у написанні відомостей про особу ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірний період до страхового стажу. Мова йде про одну й ту ж особу ОСОБА_1 , що додатково підтверджується записами її трудової книжки.

На переконання суду, обов`язок щодо внесення достовірних, повних та правильних записів у документи первинного обліку підприємства про стаж та заробітну плату працівника в частині відомостей про прізвище, ім`я та по батькові працівника, покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання цих правил не може мати негативні наслідки для особи, якої такі відомості стосуються, та не може впливати на її особисті права.

Отже, неправильне написання по батькові в архівній довідці (виданій на підставі книги обліку трудового стажу і заробітку господарства, де працював позивач), при тому, що судом достеменно встановлено, що мова йде саме про ОСОБА_1 , про що свідчать інші докази на підтвердження цього ж страхового стажу (трудова книжка), не є підставою для не зарахування спірного періоду до його страхового стажу.

Суд враховує також актуальну практику Верховного Суду щодо спірних правовідносин, а саме позицію, що викладена у постанові від 28.01.2025 у справі №300/8132/23 про те, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж. Разом з тим, у разі якщо остання містить неправильні чи неточні записи про періоди роботи (тобто такі, з приводу яких виникають сумніви у їх достовірності) то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, визначені пунктом 3 Порядку №637. Також у разі неможливості одержання необхідних документів внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку (у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями) трудовий стаж може бути установлений на підставі показань не менше двох свідків , які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У цьому випадку відомості трудової книжки, а також архівна довідка з відомостями про кількість відпрацьованих трудоднів позивачем є достатніми документами для зарахування спірного періоду роботи в колгоспі до страхового стажу позивача.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені положення чинного законодавства, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії за віком від 10.02.2026 №35 в частині незарахування до страхового стажу позивача спірного періоду роботи в колгоспі з 04.02.1986 по 20.04.2001 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 24.06.1981, є протиправним та підлягає скасуванню.

Також з метою належного та ефективного відновлення порушеного права позивача, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати позивача до страхового стажу період роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.06.1981 з 04.02.1986 по 20.04.2001 та повторно розглянути подану позивачем заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і прийняти відповідне рішення..

Згідно з приписами частини першої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання позовної заяви до суду, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1331,20 грн, що підтверджується квитанцією від 05.03.2026.

Оскільки суд позов задоволено повністю, то на користь позивачки слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, спірне рішення якого стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду, сплачений судовий збір в сумі 1331,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 10.02.2026 № 35 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.02.2026 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду у цій справі, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 04.02.1986 по 20.04.2001 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.06.1981

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1331,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 06 травня 2026 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: просп. Соборний, 158Б, м. Запоріжжя, Запорізький р-н, Запорізька обл., 69005 ).

Головуючий суддя Грицюк Р.П.