Справа № 398/2149/26
Суддя: Шинкаренко І. П.
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/2149/26
Провадження №: 2-а/398/101/26
РІШЕННЯ

Іменем України

"06" травня 2026 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Шинкаренко І.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

До Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява адвоката Гончар С.М. до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 6924968 від 28.03.2026 року. Позов обґрунтований тим, що 28 березня 2026 року відносно позивача старшим інспектором Олександрійського районного відділу поліції ГУНП у Кіровоградській області Сапсаєм В.В. винесено постанову серії ЕНА № 6924968 про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, де зазначено, що 28 березня 2026 року о 15:54 годині по вулиці Знам`янська, 41 в м.Олександрія, керуючи т/з «NISSAN» днз НОМЕР_1 , вона порушила вимогу дорожнього знаку 3.41 «Стопконтроль», здійснивши подальший рух без зупинки, чим порушила вимоги п.8.4.в. ПДР України. Згідно вказаної постанови позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 (триста сорок) гривень за ст. 122 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач, не погоджуючись із вказаною постановою, зазначає, що 28.03.2026 року вона керувала транспортним засобом Nissan д.н. НОМЕР_2 , їхала по автомобільній дорозі М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» на відрізку М-30 на ділянці злиття вул. Знам`янської та вул. Гетьмана Мазепи в м. Олександрія Кіровоградської області, за координатами 48.3454, 33.3587, орієнтир - на виїзді з міста Олександрії в напрямку до м. Знам`янка біля скульптури «Чоловік з книжкою». На вказаному місці був встановлений дорожній знак 3.41 «Стоп-контроль», після якого знаходився лише службовий автомобіль патрульної поліції. Зупинка була здійснена патрульними не на офіційному контрольному пункті, блокпост прибрали, а знаки залишились, що позивач вважає порушення правил утримання доріг та організації дорожнього руху. Зазначає, що відповідно до розділу 33 «Дорожні знаки» Постанови КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 «Про Правила дорожнього руху», знак 3.41 застосовується перед контрольними пунктами, карантинними постами, пунктами оплати проїзду, прикордонними, митними або іншими пунктами контролю, де водій зобов`язаний зупинитися. Відповідно до п.14.5.33 ДСТУ 4100:2021, знак 3.41 «Контроль» застосовують для заборони ТЗ проїзду без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Перед наближенням до місця встановлення знака 3.41 потрібно застосувати ступінчасте обмеження швидкості за допомогою попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 відповідно до 14.5.25 та/ або 3.31, однак ознак несення служби на КПП або іншої інфраструктури контролю на місці не було. Таким чином, знак 3.41 «Стоп-контроль» був встановлений без фактичної наявності об`єкта контролю, для якого він призначений. У даному випадку жодного такого пункту фактично не існувало. Крім того, з порушенням ДСТУ 4100:2021 безпосередньо перед знаком 3.41, орієнтовно за 5-7 метрів, був встановлений знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості «30». Така схема розміщення знаків не забезпечує водієві достатнього часу для сприйняття інформації, поступового зниження швидкості, безпечної зупинки, належного виконання вимоги знаку 3.41. Відповідно пункту 12. 9 розділу «Швидкість руху» Постанови КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306 «Про Правила дорожнього руху», у разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху. Крім того, позивач вказує, що водій не може нести відповідальність за невиконання вимог дорожніх знаків, які встановлені з порушенням законодавства, державних стандартів або без фактичних підстав для їх застосування. Якщо знак встановлений незаконно або використовується не за призначенням, вимога такого знаку не може вважатися обов`язковою для виконання, а притягнення особи до відповідальності за його невиконання є неправомірним. Також ОСОБА_1 вказує, що місце вчинення правопорушення у постанові зазначено не коректно та не відповідає фактичному місцю події, що унеможливлює належну перевірку обставин справи. На підтвердження сумнівів щодо законності встановлення дорожнього знаку 3.41 нею було подано запит на публічну інформацію до Олександрійської районної військової адміністрації щодо наявності затвердженої схеми організації дорожнього руху на відповідній ділянці дороги. У відповіді районна військова адміністрація повідомила, що не володіє запитуваною інформацією та переслала запит до Олександрійського районного відділу поліції, як належному розпоряднику інформації. Станом на момент подання позову у позивача відсутні підтвердження існування затвердженої схеми організації дорожнього руху або документів, що підтверджують законність встановлення знаку 3.41 саме у місці її зупинення. Це створює обґрунтовані сумніви щодо правомірності встановлення знаку та, відповідно, правомірності притягнення її до адміністративної відповідальності. Під час спілкування з працівниками поліції позивачу було усно повідомлено, що є відеофіксація порушення та запропоновано перегляд. Працівник поліції відмовив у повторному наданні відеозапису, пославшись на первинну відмову, здійснену через розпач та емоційний стан. Таким чином позивач вважає, що її було фактично позбавлено можливості належно ознайомитися з доказами та надати заперечення до винесення постанови. Також ОСОБА_1 вказує на те, що в матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності, окрім оскаржуваної постанови, будь-які інші докази, фактично відсутні. Сама постанова про накладення адміністративного стягнення не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки містить лише суб`єктивну думку працівника поліції та опис обставин, які визнані відповідачем як підставами для притягнення до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження. Враховуючи наведене, позивач вважає, що постанова серії ЕНА № 6924968 від 28.03.2026 року винесена без достатніх правових підстав, без належних доказів та з істотним порушенням моїх процесуальних прав, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 08 квітня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, встановлено відповідачу строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі для подачі відзиву на позовну заяву разом з доказами, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується відзив. Витребувано матеріали справи про адміністративне правопорушення.

15 квітня 2026 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, який обґрунтований тим, що відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 згідно розділу III пункту 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньої дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Отже, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейський оцінив всі обставини справи установлюючи під час розгляду справи, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Пункт 3.41 підрозділу 3 «Заборонні знаки» Розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України встановлює знак Контроль, який забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Застосовується лише за умови обов`язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 та (або) 3.31 згідно з вимогами пункту 12.10 цих Правил. Таким чином, представник відповідача вважає, що винесена постанова про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КупАП є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_1 23 квітня 2026 року подала відповідь на відзив, у якому зазначила, що відповідач, посилаючись на норми законодавства, не додав до відзиву жодного належного та допустимого доказу вчинення нею порушення (відеозапису з боді-камери або реєстратора). Зокрема, у матеріалах справи відсутні: відеозапис правопорушення; відомості про технічний засіб фіксації; будь-які інші об`єктивні докази, які підтверджують факт правопорушення. Крім того вказує на те, що відповідач у відзиві не надав жодного доказу існування затвердженої схеми організації дорожнього руху; законності встановлення дорожнього знаку 3.41; наявності контрольного пункту, для якого цей знак застосовується. Аналізуючи поданий разом з позовом відеозапис на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, позивач зазначає, що знак 3.29 «Обмеження швидкості 30 км/год» встановлений безпосередньо перед місцем контролю; відсутнє поетапне (ступінчасте) обмеження швидкості; відстань між знаком обмеження швидкості та місцем контролю є недостатньою для безпечного зниження швидкості та повної зупинки транспортного засобу. Таким чином, позивач вважає, що відеозапис підтверджує порушення вимог ПДР України та ДСТУ 4100:2021 щодо організації дорожнього руху та встановлення дорожніх знаків. Вказані обставини свідчать про те, що вимога дорожнього знаку 3.41 у даному місці не могла бути виконана належним чином, що виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Також зазначає, що у відзиві вказано, що справу розглянуто «на місці», проте поліцейським не було надано можливості скористатися правовою допомогою та ознайомитися з матеріалами, на підставі яких він зробив висновок про її провину, що є порушенням ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши надані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 березня 2026 року інспектором Олександрійського РВП ГУНПВ в Кіровоградській області капітаном поліції Сапсаєм В.В. винесено постанову серії ЕНА №6924968, відповідно до якої в м. Олександрії, по вул. Знам`янській, 41, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Nissan, державний номерний знак НОМЕР_2 , порушила вимогу дорожнього знаку 3.41 «Стоп-контроль», здійснивши подальший рух без зупинки, чим порушила п. 8.4.в ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивачем оскаржується правомірність винесеного інспектором як суб`єктом владних повноважень рішення у формі постанови серії ЕНА №6924968 від 28 березня 2026 року.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що велася відеофіксація на нагрудну боді-камеру . Судом ухвалою від 08 квітня 2026 року витребувано в Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП згідно з постановою серії ЕНА № 6924968 від 28 березня 2026 року, проте витребувані матеріали до суду не надійшли, причини невиконання ухвали Олександрійський РВП ГУНП в Кіровоградській області суду не повідомив.

Згідно з ч. 9 ст. 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може розглянути справу за наявними в ній доказами.

Позивач, вказуючи, що місце вчинення правопорушення у постанові зазначено некоректно та не відповідає фактичному місцю події, надала фото та відеозапис шляху, яким вона рухалася, із зображенням місця розташування дорожніх знаків.

Судом оглянуто надані позивачем фотозображення, а також відеозапис ділянки дороги в місті Олександрії перед злиттям вулиць Знам`янської та Гетьмана Мазепи у напрямку руху з вул. Гетьмана Мазепи, де встановлений дорожній знак 3.41 «Контроль» та перед знаком на невеликій відстані встановлено дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» до 30 км/год. Також у вказаному напрямку руху перед знаками 3.29 та 3.41 встановлено табличку з надписом «Увага! Попереду Блокпост».

Позивач вказує, що встановлення знаку 3.41 «Контроль» можливе лише за наявності об`єкта контролю, для якого він призначений. Натомість такого об`єкта на вказаній ділянці фактично не було.

Крім того, позивач вважає, що дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» встановлено безпосередньо перед знаком 3.41 орієнтовно за 5-7 метрів, що не відповідає ДСТУ 4100:2021 та не забезпечує водієві достатньо часу для сприйняття інформації, поступового зниження швидкості, безпечної зупинки та належного виконання вимоги знаку 3.41.

Позивач звернулася до Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області із запитом на отримання публічної інформації щодо схеми організації дорожнього руху за адресою: вул. Знам`янська, буд. 41 та ділянки злиття вул. Знам`янської та вул. Гетьмана Мазепи на виїзді з м. Олександрії в напрямку м. Знам`янка біля скульптури «Чоловік з книжкою», а також отримання інформації, чи передбачено встановлення дорожнього знаку 3.41 «Контроль» за вказаними адресами, чи функціонують за вказаними адресами погоджені контрольні пункти (блокпости), стаціонарний пост поліції або інший об`єкт, що вимагає обов`язкової зупинки згідно з ДСТУ 4100:2021, чи видавалося розпорядження на монтаж та демонтаж блокпосту за вказаною адресою, чи видавалося розпорядження на монтаж чи демонтаж дорожнього знаку 3.41 «Контроль».

На вказаний запит Олександрійська РВА Кіровоградської області надала позивачу відповідь, що не володіє запитуваною інформацією та вказаний запит направлено за належністю до Олександрійського РВП ГУПН в Кіровоградській області.

Позивач зазначає, що відповіді на вказаний запит вона не отримала.

Суд констатує, що відповідач до відзиву також не долучив жодних документів щодо організації руху на ділянці дороги, де зафіксовано порушення позивачем вимог ПДР України, а також встановлення дорожніх знаків на цій ділянці.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, встановлені на підставі наявних у справі матеріалів, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Згідно з п. п. 1.1 ПДР України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Розділом 8 ПДР України, встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п.8.4 ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки (інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду); б) знаки пріоритету (встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги); в)заборонні знаки (запроваджують або скасовують певні обмеження в русі); г) наказові знаки (показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження); ґ) інформаційно-вказівні знаки (Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила); д) знаки сервісу (Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування); е) таблички до дорожніх знаків (Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені).

Пунктом 8.2-1 розділу 8 Правил дорожнього руху встановлено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби.

При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху.

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Так, згідно з Правилами дорожнього руху дорожній знак 3.41 «Контроль» забороняє проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).

Застосовується лише за умови обов`язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" та (або) 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" згідно з вимогами пункту 12.10 цих Правил.

Відповідно до п.12.10 Правил дорожнього руху додаткові обмеження дозволеної швидкості руху можуть вводитися тимчасово і постійно. При цьому разом із знаками обмеження швидкості руху та/або обов`язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта.

Відповідно до вимог пункту 14.5.33 Національного стандарту України ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху. Знаки Дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» Знак 3.41 «Контроль» застосовують для заборони ТЗ проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Перед наближенням до місця встановлення знака 3.41 потрібно застосувати ступінчасте обмеження швидкості за допомогою попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 відповідно до 14.5.25 та/або 3.31.

Також у пункті 14.5.25 вказаного Національного стандарту передбачено, що якщо обмеження максимальної швидкості, що його вводять на даній ділянці дороги, більше ніж на 20 км/год змінює її значення проти дозволеної швидкості руху на попередній ділянці, то треба використовувати ступінчасте обмеження швидкості з кроком не більше ніж 20 км/год послідовним установленням знаків 3.29, розміщених один від одного за відстані (100-200) м поза населеними пунктами та (50-100) м у населених пунктах.

Види знаків, їхню кількість, місце встановлення визначають у проектах (схемах) ОДР, розроблених і затверджених у встановленому порядку згідно ДСТУ 8752.

Пунктом 14.1.2 Національного стандарту 4100:2021 передбачено, що заборонено установлення чи демонтування дорожніх знаків без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції, окрім випадків огородження небезпечної ділянки (оповзень, провалля, відсутня чи зруйнована кришка люка оглядового колодязя чи решітка дощоприймального колодязя та інших виявлених недоліків згідно з ДСТУ 3587) та зняття знаків із негайною їх заміною.

Дорожні знаки дозволено застосовувати у випадках, не передбачених цим стандартом та Правилами [4], якщо необхідність такого застосування обґрунтована конкретними умовами дорожнього руху (п. 14.1.4).

Згідно з п. 14.5.2 заборонні знаки, крім спеціально обумовлених цим стандартом випадків, потрібно встановлювати безпосередньо перед ділянками доріг, на яких вводиться або скасовується відповідне обмеження.

У пункті 14.5.25 зазначено, що знак 3.29 потрібно встановлювати разом зі знаком, який попереджає про характер небезпеки чи наближення до об`єкта небезпеки. Знак 3.29 застосовують самостійно у випадках наближення до митниці, дорожньої станції патрульної поліції, початку платної дороги тощо

За приписами п. п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022 в Україні введено воєнний стан, який продовжувався та діє дотепер. Отже, на час складання та винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв воєнний стан.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з п.7 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Питання розміщення блокпостів і здійснення заходів контролю на блокпостах врегульовані нормами Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р.№ 1455 (надалі Порядок №1455).

Відповідно до пункту 3 Порядку №1455 блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з п. 5 вказаного Порядку №1455 особливий режим встановлюється шляхом видання наказу військовим командуванням разом з військовою адміністрацією (у разі її утворення), яким призначається комендант, а також визначаються, зокрема, територіальні межі, де встановлюється особливий режим, та місця розміщення блокпостів.

Заходи з контролю на блокпостах в`їзду/виїзду включають тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб.

Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем не заперечується факт невиконання вимог дорожнього знаку 3.41 «Контроль», при цьому, свої заперечення проти оскаржуваної постанови вона обґрунтовує тим, що дорожній знак був встановлений з порушенням вимог ПДР України та Національного стандарту 4100:2021.

Відповідач всупереч положенням ст. 77 КАС України для доведення правомірності свого рішення не надав до суду документів та матеріалів, які можуть бути використані як докази у справі для спростування тверджень позивача. Так, матеріли справи не містять схеми організації дорожнього руху ділянки дороги, де інспектором Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області виявлено та зафіксовано порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, відсутні належні докази щодо розміщення на вказаній ділянці дороги будь-якого контрольного пункту, зокрема блокпосту, та забезпечення облаштування такого пункту технічними засобами організації дорожнього руху відповідно до вимог ДСТУ 4100:2021, відтак суд позбавлений можливості встановити правомірність розміщення дорожнього знаку 3.41 «Контроль» та відповідно наявність обов`язку водія виконувати вимоги вказаного заборонного знаку.

Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 26 квітня 2018 року висловив правову позицію в постанові по справі № 338/1/17, згідно якої постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Тому, посилання на неї як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та предмет їх належності, достатності та допустимості, суд дійшов висновку, що відповідач не довів належними і допустимими доказами правомірність прийнятого рішення, а відтак суд дійшов висновку про скасування постанови серії ЕНА № 6924968 від 28 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

При цьому враховуючи положення ст. 286 КАС підстав для задоволення позову у частині позовних вимог про визнання дій інспектора протиправними.

Оскільки до суду не надано витребуваних матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема, відеозапису із технічних пристроїв поліцейських, суд не може надати оцінку твердженням позивача щодо того, що інспектором, який здійснював розгляд справи, відмовлено у наданні доказів вчинення правопорушення та не забезпечено права позивача подати заперечення і скористатися правовою допомогою.

Всі інші доводи та аргументи позивача були предметом ретельного дослідження та аналізу судом, проте не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, а їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до ст. 139 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача у справі на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст. 5, 9, 77, 139, 242-246, 268, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, суд

УХВАЛИВ

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції Сапсая Володимира Васильовича серії ЕНА № 6924968 від 28 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження по справі.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по справі в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 06.05.2026 року.

Учасники справи: позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Головне управління поліції в Кіровоградській області, , адреса місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, буд. 41.

Суддя І.П. Шинкаренко