Справа № 320/18145/26
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

06 травня 2026 року Київ № 320/18145/26

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування пропозиції та розпорядження,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду 28.04.2026 через підсистему «Електронний суд» звернувся ОСОБА_1 з позовом (зареєстрований 30.04.2026) до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України, у якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо направлення до Кабінету Міністрів України пропозиції (проєкту розпорядження) щодо утворення Ужгородського університету та реорганізацію Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» (код згідно з ) та Мукачівського державного університету (код згідно з ) шляхом приєднання їх до Ужгородського університету;

- визнати протиправною та скасувати пропозицію Міністерства освіти і науки України (проєкт розпорядження) щодо утворення Ужгородського університету та реорганізацію Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» (код згідно з ) та Мукачівського державного університету (код згідно з ) шляхом приєднання їх до Ужгородського університету;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2026 № 215-р «Про утворення Ужгородського університету».

Ухвалою суду від 01.05.2026 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою суду від 01.05.2026 позовну заяву залишено без руху.

Від позивача до суду надійшли заяви про виконання вимог ухвали про залишення позову без руху з доказами сплати судового збору та про зміну предмета позову, які зареєстровані 06.05.2026.

05.05.2026 позивачем повторно подано заяву про забезпечення позову (зареєстрована 06.05.2026) у силу зміни предмета позову, відповідно до якої заявник просив суд:

- зупинити дії наказу Міністерства освіти і науки України «Про утворення Ужгородського університету та реорганізацію ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 21.04.2026 № 663 до моменту набрання законної сили рішенням у справі за адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України, треті особи: ДВНЗ «Ужгородський національний університет» та «Мукачівський державний університет» про визнання протиправними та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України «Про утворення Ужгородського університету та реорганізацію ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 06.03.2026 № 215-р та наказу Міністерства освіти і науки України «Про утворення Ужгородського університету та реорганізацію ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 21.04.2026 № 663;

- заборонити Міністерству освіти і науки України вчиняти дії, спрямовані на виконання наказу Міністерства освіти і науки «Про утворення Ужгородського університету та реорганізацію ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 21.04.2026 № 663, а саме - заборони здійснення переведення здобувачів вищої освіти та інших осіб, які навчаються у ВНЗ «Ужгородський національний університет» до моменту набрання законної сили рішенням у справі за адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України, треті особи: ДВНЗ «Ужгородський національний університет» та «Мукачівський державний університет» про визнання протиправними та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України «Про утворення Ужгородського університету та реорганізацію ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 06.03.2026 № 215-р та наказу Міністерства освіти і науки України «Про утворення Ужгородського університету та реорганізацію ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 21.04.2026 № 663;

- заборонити Комісії з реорганізації ДВНЗ «Ужгородський національний університет» вчиняти дії, спрямовані на виконання наказу Міністерства освіти і науки України «Про утворення Ужгородського університету та реорганізацію ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 21.04.2026 № 663, до моменту набрання законної сили рішенням у справі за адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України, треті особи: ДВНЗ «Ужгородський національний університет» та «Мукачівський державний університет» про визнання протиправними та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України «Про утворення Ужгородського університету та реорганізацію ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 06.03.2026 № 215-р та наказу Міністерства освіти і науки України «Про утворення Ужгородського університету та реорганізацію ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 21.04.2026 № 663.

Станом на момент розгляду заяви про забезпечення позову, провадження у справі судом не відкрито.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходив із такого.

Забезпечення позову це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

- зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно із частиною другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендаціями № R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема прийматись у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У постанові від 22.12.2022 у справі № 640/31815/21 Верховний Суд виснував: Колегія суддів зазначає, що судове рішення про забезпечення позову є винятковим екстраординарним заходом, який не повною мірою узгоджується з деяким, визначеними у частині другій статті 129 Конституції України основними засадами (принципами) судочинства, а саме, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобам. При цьому, таке судового рішення стає обов`язковим для виконання до його апеляційного перегляду.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Зміст названих норм свідчить про те, що суд може забезпечити адміністративний позов лише за наявності двох обов`язкових умов: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник вказує, що 30.04.2026 адміністративний позов подано до Київського окружного адміністративного суду.

Одночасно із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, яка зареєстрована в суді 01.05.2026, в якій позивач просив суд: зупинити дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2026 № 215-р «Про утворення Ужгородського університету» до набрання законної сили рішенням суду у справі; заборонити Кабінету Міністрів України, Міністерству освіти і науки України та іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання зазначеного розпорядження.

01.05.2026 ухвалою суду в повному обсязі відмолено позивачу в забезпеченні позову.

05.05.2026 позивачем подано заяву до суду про зміну предмета позову з підстав виявлення Наказу Міністерства освіти і науки від 21.04.2026 № 663 та план заходів щодо реорганізації (ліквідації) ДВНЗ «Ужгородський національний університет».

У зв`язку з нововиявленими обставинами та з метою ефективного захисту своїх прав та інтересів позивача подається повторна заява про забезпечення позову.

Підставою звернення до суду слугувало непогодження із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.06.2026 № 215-р «Про утворення Ужгородського університету». У силу цього розпорядження Міністерство освіти і науки України видало Наказ № 663 від 21.04.2026 і приступило до реалізації незаконного розпорядження (план заходів додається).

У позовній заяві детально викладено обставини справи, що стали підставою для звернення до суду, а також наведено обґрунтування протиправності оскаржуваних рішень.

Позивач звертає увагу, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, оскільки станом на момент звернення із позовом у цій справі, відповідачем уже вчиняються активні дії, спрямовані на виконання положень спірного розпорядження КМУ та наказу МОН України, а це дозволяє стверджувати про те, що за відсутності забезпечувальних заходів, до моменту розгляду справи по суті та прийняття остаточного рішення, реорганізація може бути завершена, що призведе до незворотних правових та організаційних наслідків.

Також наголосили, що усі співробітники, незалежно від їх посади в Національному університеті, будуть піддані примусовому достроковому звільненню без будь-якого права на можливість продовження здійснення своєї наукової діяльності в університеті зі статусом національного, ураховуючи приписи оскаржуваного наказу Міністерства освіти і науки України.

Просив врахувати, що переведення здобувачів освіти Університету у зв`язку із здійсненням реорганізації відбувається без урахування їх думки щодо такого переведення, а також те, що відповідно до частини другої статті 31 Закону України «Про вищу освіту» реорганізація чи ліквідація закладу вищої освіти не повинна порушувати права та інтереси осіб, які навчаються у цьому закладі вищої освіти.

Зазначено, що у цьому випадку існує реальна загроза настання незворотних наслідків, а саме: уже терміново розпочато процедури реорганізації закладів освіти; відбуватиметься передача майна, прав та обов`язків; можливе звільнення працівників, зміна структури управління; відбувається втручання у права учасників освітнього процесу.

У разі подальшого виконання оскаржуваного розпорядження та наказу, відновлення попереднього стану буде фактично неможливим або надмірно ускладненим; навіть у разі задоволення позову рішення суду може втратити ефективність; буде завдано істотної шкоди правам позивачів.

Оскаржуване розпорядження та наказ мають ознаки протиправності, зокрема: прийняті з порушенням принципів законності та правової визначеності; не враховано права та інтереси учасників освітнього процесу; порушено процедури реорганізації закладів вищої освіти; відсутнє належне обґрунтування доцільності таких рішення.

Суд уважає названі мотиви вжиття заходів забезпечення позову необґрунтованими та такими, що не свідчать про можливість настання негативних наслідків для заявника та ймовірність виникнення складнощів під час виконання рішення суду.

На підтвердження протиправності розпорядження, пропозиції та наказу відповідачів, що є предметом позову, заявник не надав жодного доказу.

Таким чином, у разі забезпечення цього позову шляхом: зупинення дії наказу Міністерства освіти і науки України «Про утворення Ужгородського університету та реорганізацію ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 21.04.2026 № 663 до моменту набрання законної сили рішенням у справі за адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України, треті особи: ДВНЗ «Ужгородський національний університет» та «Мукачівський державний університет» про визнання протиправними та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України «Про утворення Ужгородського університету та реорганізацію ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 06.03.2026 № 215-р та наказу Міністерства освіти і науки України «Про утворення Ужгородського університету та реорганізацію ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 21.04.2026 № 663; заборони Міністерству освіти і науки України вчиняти дії, спрямовані на виконання наказу Міністерства освіти і науки «Про утворення Ужгородського університету та реорганізацію ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 21.04.2026 № 663, а саме - заборони здійснення переведення здобувачів вищої освіти та інших осіб, які навчаються у ВНЗ «Ужгородський національний університет» до моменту набрання законної сили рішенням у справі за адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України, треті особи: ДВНЗ «Ужгородський національний університет» та «Мукачівський державний університет» про визнання протиправними та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України «Про утворення Ужгородського університету та реорганізацію ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 06.03.2026 № 215-р та наказу Міністерства освіти і науки України «Про утворення Ужгородського університету та реорганізацію ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 21.04.2026 № 663 та заборони Комісії з реорганізації ДВНЗ «Ужгородський національний університет» вчиняти дії, спрямовані на виконання наказу Міністерства освіти і науки України «Про утворення Ужгородського університету та реорганізацію ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 21.04.2026 № 663, до моменту набрання законної сили рішенням у справі за адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України, треті особи: ДВНЗ «Ужгородський національний університет» та «Мукачівський державний університет» про визнання протиправними та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України «Про утворення Ужгородського університету та реорганізацію ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 06.03.2026 № 215-р та наказу Міністерства освіти і науки України «Про утворення Ужгородського університету та реорганізацію ДВНЗ «Ужгородський національний університет» від 21.04.2026 № 663, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та не відповідає інституту забезпечення позову в адміністративному судочинстві.

При цьому, суд уважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде ухвалено на користь позивача.

Натомість, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Метою забезпечення позову є невідкладне реагування суду задля запобіганню можливого порушення прав позивача та можливості виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б указували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам заявника, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі за його позовом.

Важливим для врахування є те, що у межах розгляду цієї заяви, судом не може даватись оцінка правомірності/протиправності рішень відповідачів, оскільки встановлення очевидності ознак їх протиправності без розгляду справи по суті, є неприпустимим, адже саме під час розгляду спору по суті, учасниками справи надаються відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції, забезпечується принципи змагальності та рівності учасників справи.

Слід відмітити, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (видати) особі, яка подала заяву.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Леонтович А.М.