Справа № 380/1770/26
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2026-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 рокусправа № 380/1770/26
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участі секретаря судового засідання Шмигельської А.І., представниці відповідача Садівник Н.П. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Агро Груп" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, -

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вест Агро Груп" (адреса: вул. Залізнична 46 м. Рудки Самбірський район Львівська область 81440) (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (адреса: вул. Стрийська 35 м. Львів 79026) (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 10.11.2025 № 2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС контролюючим органом складено акт від 06.10.2025 № 44106/13-01-09-02/39850231 (надалі Акт перевірки). Згідно вказаного акту контролюючим органом встановлено порушення ТОВ «Вест Агро Груп» підпункту 230.1.2 (б) пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України, а саме ТОВ «Вест Агро Груп» станом на 03.10.2025, акцизні склади в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового не зареєстровано (відповідальність передбачена п. 1281.2 ст. 1281 Податкового кодексу України).

Позивач вказав, що ГУ ДПС у Львівській області в акті (довідці) про результати перевірки зазначило, що згідно видаткових накладних, товарно-транспортних накладних та даних з реєстру акцизних накладних (ЄРАН) за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 ТОВ «ВЕСТ АГРО ГРУП» було отримано 1 145 691,5 літрів пального. Однак, ГУ ДПС у Львівській області не було враховано те, що за період 2024 року паливо, яке було отримано від постачальників ТОВ «ОККО-ЕКСПРЕС», ТОВ «КОМПАНІЯ ОККО-БІЗНЕС», у загальній кількості 147 970 літрів, було залито безпосередньо в техніку підприємства, що не є акцизним складом в розумінні податкового законодавства України.

При цьому звертає увагу суду, що відповідно до пункту "б" підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад - це: приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам. Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої; ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 19 грудня 1995 року N 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" під місцем зберігання пального розуміється місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/ або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; під зберіганням пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

З наведеного вище слідує, що акцизний склад визначений як місце/територія, де розпорядник акцизного складу провадить відповідну господарську діяльність з пальним.

Також звернув увагу на те, що у пункті "б" підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України законодавець зробив виключення, навівши такі критерії, які дозволяють вважати приміщення або територію такими, що не є акцизним складом, а саме: 1) загальна місткість розташованих ємностей на кожній з них для навантаження розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 куб.м; 2) суб`єкт господарювання (не стосується платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 куб.м (не враховується обсяг пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії); 3) суб`єкт господарювання пальне використовує виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Сам по собі факт отримання пального в обсягах понад 1000 куб.м не є достатньою обставиною для кваліфікації як зберігання пального без реєстрації акцизних складів. Крім цього, наголошує, що слід враховувати те, чи зберігається (зберігалося) пальне у таких ємностях, оскільки згідно з пунктом "г" підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України не є акцизним складом паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої. Вважає, висновки податкового органу помилковими, а податкове повідомлення-рішення протиправним і таким, що слід скасувати.

Ухвалою від 03.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, а також призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 07.04.2026 суд закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представниця позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити з підстав, викладених у позові та додаткових поясненнях у справі.

Представниця відповідача позов підтримала з підстав, викладених у відзиві та додаткових поясненнях у справі. Вказала, що не є акцизним складом, в розумінні пункту «б» підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України, приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливо роздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Конструкція цього пункту, пов`язує умову можливості не реєструвати акцизний склад або іншими словами, що не відноситься до акцизного складу саме з суб`єктом господарювання та метою використання пального (для власного споживання чи реалізація та зберігання пального іншим особам).

Таким чином, звертаємо увагу суду на те, що пункт «б» підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України містить критерії, що стосуються 1) окремо характеристики приміщення чи території, на якій розташовано ємності для навантаження-розвантаження та зберігання пального, а також 2) самого суб`єкта господарювання в частині обсягів отриманого пального за календарний рік та 3) мети використання такого пального - для потреб власного споживання чи промислової переробки та не здійснення операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу.

Вважає, що посилання позивача на те, що сам по собі факт отримання пального в обсягах понад 1000 куб. м не є достатньою обставиною для кваліфікації як зберігання пального без реєстрації акцизних складів є необґрунтованим та не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями (далі Кодекс), акцизний склад це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Звернула увагу на те, що перевіркою встановлено, що згідно наданих до перевірки видаткових накладних, товарно-транспортних накладних та даних єдиного реєстру акцизних накладних (ЄРАН) за період з 01.01.2024р. по 31.12.2024 р. ТОВ «ВЕСТ АГРО ГРУП» було отримано 1 145 691,5 літрів пального.

Отже ТОВ «ВЕСТ АГРО ГРУП» отримано протягом календарного року пальне в обсягах понад 1 000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливо-роздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії) при цьому акцизні склади в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового не було зареєстровано, чим порушено підпункт 230.1.2 (б) пункт 230.1 статті 230 Кодексу. Просила відмовити у задоволенні позову.

Суд заслухав пояснення повноважних представників сторін, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вест Агро Груп» здійснює підприємницьку діяльність з 22.06.2015, номер запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 0036783. Зареєстровано платником податку на додану вартість з 23.06.2015.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД є допоміжна діяльність у рослинництві (01.61).

Головним управлінням ДПС у Львівській області на підставі направлень від 26.09.2025 № 10509 та № 10510, № 10511 проведено фактичну перевірку на підставі наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 26.09.2025 року № 5488-ПП з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства щодо виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ АГРО ГРУП» () (далі ТОВ «ВЕСТ АГРО ГРУП»). Юридична адреса: УКРАЇНА, 81440, ЛЬВIВСЬКА ОБЛАСТЬ, САМБIРСЬКИЙ РАЙОН, М.РУДКИ, ВУЛ. ЗАЛІЗНИЧНА, БУД. 46. Об`єкти фактичної перевірки ТОВ «ВЕСТ АГРО ГРУП» за адресами: Львівська обл., Самбірський р-н., м. Рудки, вул. Залізнична, буд. 46, Львівська обл., Миколаївський р-н., с. Вербіж, вул. І. Франка, буд. 61 та Львівська обл., Львівський р н., с. Завидовичі, вул. Заставська, буд. 284-Аз питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС.

За результатами перевірки встановлено, що ТОВ «ВЕСТ АГРО ГРУП», за період, що перевірявся з 01.01.2024 року по 03.10.2025 року, в Реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового не зареєстровано, та акцизні склади не зареєстровано.

Пальне для власного споживання ТОВ «ВЕСТ АГРО ГРУП» зберігає за адресою Львівська обл., Львівський р-н., с. Завидовичі, вул. Заставська, буд. 284-А на підставі ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) виданої ГУ ДПС у Львівській області від 17.03.2025 № 2500432 термін дії з 17.03.2025р., в резервуарі загальною місткістю 40000 літрів та за адресою Львівська обл., Миколаївський р-н., с. Вербіж, вул. І. Франка, буд. 61 на підставі ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) виданої ГУ ДПС у Львівській області від 07.04.2021р. №2100114 термін дії з 07.04.2021р. до 07.04.2026р. в резервуарах загальною місткістю 50 000 літрів.

29.09.2025 року, на підставі наказу ТОВ «ВЕСТ АГРО ГРУП» від 29.09.2025 року № 2909/1(Т. 2 а.с. 27), за адресами: Львівська обл., Львівський р-н., с. Завидовичі, вул. Заставська, буд. 284-А та Львівська обл., Миколаївський р-н., с. Вербіж, вул. І. Франка, буд. 61 проведено інвентаризацію пального.

За результатами складено Інвентаризаційні описи від 29.09.2025 року та встановлено залишки пального в резервуарах в кількості - 10277,33 літрів пального за адресою: Львівська обл., Львівський р-н., с. Завидовичі, вул. Заставська, буд. 284-А, та - 11770,5 літрів пального за адресою: Львівська обл., Миколаївський р-н., с. Вербіж, вул. І. Франка, буд. 61.

Пальне для власного споживання ТОВ «ВЕСТ АГРО ГРУП» отримує згідно договорів поставок від постачальників.

За наслідком проведеної перевірки ГУ ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 2 від 10.11.2025, яким за порушення пп. 230.1.2 (б) п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України нараховано штрафну санкцію у розмірі 2000000 грн.

Позивач вважає оскаржене податкове повідомлення-рішення протиправним, тому звернувся до суду з позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормами права та мотивами щодо їх застосування до спірних правовідносин:

Частини друга статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.1 Податкового кодексу України передбачено, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Згідно з підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані, зокрема, зареєструвати усі акцизні склади - у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 ПК України, розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

За змістом підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.

Поряд з тим не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України: у споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками; при використанні пального суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу/акцизного складу пересувного, що передано (відпущено, відвантажено) платником акцизного податку таким суб`єктам господарювання виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

Відповідно до пункту "б" підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад - це: приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам. Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 19 грудня 1995 року N 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" під місцем зберігання пального розуміється місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/ або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; під зберіганням пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

З наведеного вище слідує, що акцизний склад визначений як місце/територія, де розпорядник акцизного складу провадить відповідну господарську діяльність з пальним.

Як встановлено судом з матеріалів справи, перевіркою встановлено, що позивач отримав протягом календарного року пальне в обсягах понад 1000 кубічних метрів (без врахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії) при цьому акцизні склади в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового не було зареєстровано.

У зв`язку з цим контролюючий орган дійшов висновку, що позивачем порушено підпункт 230.1.2 (б) пункт 230 1 статті 230 Податкового кодексу України.

Позивач обґрунтовуючи позов вказує на те, що у період 2024 року паливо, яке було отримано від постачальників ТОВ`ОККО-ЕКСПРЕС», ТОВ «КОМПАНІЯ ОККО-БІЗНЕС» у загальній кількості 147970 літрів було залито безпосередньо в техніку підприємства, що не є акцизним складом в розумінні податкового законодавства.

Вказав, що безпосередньо у резервуари за двома адресами ТОВ «Вест Агро Груп» було залито 997 721,5 літри пального, що є меншим ніж 1000 кубів. Вказане підтверджує звітами отриманого пального та лімітно-забірними картами. Вважає, що оскільки частину пального, яке отримано позивачем від постачальників не зберігалось в орендованому резервуарі, а заливав палив безпосередньо в баки транспортних засобів, таке не може враховуватись при визначення встановлених законом обсягів одержаного палива у звітному періоді (календарний рік) та облікованого місця зберігання пального.

Відповідач обґрунтовуючи свою позицію вказує також на те, що відповідно до акцизних накладних обсяг отриманого пального перевищує 1000 кубічних метрів. Звернув увагу суду, що з акцизних накладних слідує, що при реалізації пального у паливний бак транспортного засобу або в тару споживача через паливо-роздавальну або оливо-роздавальну колонку з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним у відповідному рядку повинна зазначатись ознака щодо напрямів використання пального "4", натомість постачальником у акцизних накладних зазначено цифру « 0».

Ознаку щодо напрямів використання пального "4" - реалізація пального у паливний бак транспортного засобу або в тару споживача через паливо-роздавальну або оливо-роздавальну колонку з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним у вище перелічених акцизних накладних товариство теж не зазначало. Натомість, у акцизних накладних, зазначено напрям використання "0". Код операцій стоїть цифра 3, що означає реалізація пального суб`єкту господарювання неплатнику. Умови оподаткування цифра 0. Напрям використання цифра 0 якщо операція не віднесена до одного з кодів ознаки. Вказує, що позивач зазначає у позовній заяві, що паливо заливалось безпосередньо у паливні баки техніки, що перебуває на балансі ТОВ «ВЕСТ АГРО ГРУП» для власного споживання пального, а напрям використання зазначає цифру « 0», а не « 4», що суперечить одне одному.

З приводу цих доводів сторін суд вказує на таке.

Відповідно до пункту «б» підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України акцизний склад це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

Конструкція пункту «б» підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України пов`язує умову отримання протягом календарного року пального в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів, саме з суб`єктом господарювання, а не з місцем зберігання пального. Отже, обсяг отриманого суб`єктом господарювання протягом календарного року пального визначається сумарно по всіх приміщеннях та/або територіях, на яких розміщені ємності для навантаження-розвантаження та зберігання пального. Якщо загальний обсяг отриманого пального протягом календарного року перевищить 1000 кубічних метрів, то такий суб`єкт господарювання повинен буде зареєструвати акцизні склади на всіх своїх територіях, де розміщується пальне.

Тому суд погоджується з доводами відповідача, що ТОВ «Вест Агро Груп» отримано протягом календарного року пальне в обсягах понад 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливо-роздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії) при цьому акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового не було зареєстровано, чим порушено підпункт 230.1.2 (б) пункт 230.1 статті 230 Кодексу.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 10.2023 у справі № 420/4383/23, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання про необґрунтованість позовних вимог.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовну.

Враховуючи висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вест Агро Груп» (81440 Львівська область Самбірський район м. Рудки вул. Залізнична 46, )

Відповідач: Головне управління ДПС у Львівській області (79026 м. Львів вул. Стрийська 35; код ЄДРПОУ ВП 43968090).

Повний текст рішення складено та підписано 07.05.2026.

Суддя Качур Р.П.