Справа № 160/3591/26
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 рокуСправа №160/3591/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат в особі представника Тимофієва Євгенія Леонідовича до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
16.02.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 16.02.2026 року через систему Електронний суд позовна заява Державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат в особі представника Тимофієва Євгенія Леонідовича до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якій представник позивача просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про те, що оскаржуваним рішенням №14/4-1128 від 13 січня 2026 року вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу ДП «СхідГЗК» відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України. При цьому в оскаржуваному рішенні відповідачем не вказано відомостей про податковий борг, який не сплачений ДП «СхідГЗК» більш ніж 90 днів. З оскаржуваного рішення не вбачається, що на час прийняття спірного рішення контролюючим органом встановлено відсутність зобов`язань держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань. Крім того, оскаржуване рішення №14/4-1128 від 13.01.2026 року не містить період його виникнення, що також свідчить про необґрунтованість прийнятого рішення. Крім того, не визначення у спірному рішенні періоду його виникнення також свідчить про недотримання відповідачем принципу належного урядування за умов ініціювання контролюючим органом процедури стягнення податкового боргу з позивача як і за рахунок коштів, так і за рахунок майна. Рішення контролюючого органу на стягнення коштів з рахунків у банках має відповідати наведеним у ст. 2 КАС України критеріям, зокрема, розсудливості, добросовісності, пропорційності та обґрунтованості, яких під час прийняття оскаржуваного рішення №14/4-1128 від 13 січня 2026 року відповідачем не дотримано, що встановлено проведеним судовим розглядом. Таким чином, ДП «СхідГЗК» вважає, що є всі правові підстави для задоволення позовної вимоги, а саме скасування рішення №14/4-1128 від 13.01.2026 року.
23.03.2026 від представника Головного управління ДПС у Кіровоградській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив про те, що при прийнятті спірного оскаржуваного рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2026 року, зазначена вище справа була розподілена та 17.02.2026 року передана судді Пруднику С.В.
23.02.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 23.02.2026 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
09.03.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що з метою погашення податкової заборгованості ДП «СХІДНИЙ ГЗК» заступником начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області Сергієм Колотухою прийнято рішення керівника №14/4-1128 від 13.01.2026 року про стягнення коштів з рахунків платника податків для погашення податкового боргу в сумі 1 096 336,34 грн відповідно до частини ІІ пункту 95.5 статті 95 глави 9 розділу ІІ Податкового кодексу України.
Не погоджуючись із прийнятим спірним рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує законні права та інтереси, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходив із такого.
Відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачений обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до підпункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПК України, законами з питань митної справи.
За приписами підпункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 ПК України).
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованого у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі виникнення у платника податків податкового боргу, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надіслання (вручення) податкового повідомлення рішення.
Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
Згідно з положеннями пунктів 87.1 та 87.2 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно із пунктом 95.2 статі 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
При цьому, особливий спрощений порядок стягнення застосовується у разі, якщо борг виник через несплату зобов`язань та/або пені, визначених самим платником у деклараціях чи уточнюючих розрахунках (абз. 2 п. 95.5 ПК України).
У такому разі стягнення коштів (як з рахунків/електронних гаманців, так і готівки) здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу - без звернення до суду, якщо:
- борг не сплачено протягом 90 календарних днів після граничного строку сплати;
- немає непогашеного зобов`язання держави перед платником (або таке зобов`язання менше за суму боргу).
Якщо таке зобов`язання держави є стягнення проводиться в межах різниці між боргом і сумою зобов`язання.
Стягнення коштів здійснюється не раніше ніж через 30 календарних днів після надсилання (вручення) платнику податкової вимоги (п.95.2 ПК України).
Рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців (абз. 4 п. 95.5 ПК України) є вимогою стягувача до боржника, яка підлягає негайному та обов`язковому виконанню у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи.

У разі їх несплати у зазначений строк, відповідно до положень пункту 95.5 ст.95 ПК України, рішення про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках приймається керівником (його заступником, або уповноваженою особою) контролюючого органу.

Отже, рішення про стягнення коштів з рахунків платника податків приймається відповідно до положень пункту 95.5 ст.95 ПК України відносно самостійно задекларованих платником податків сум податкових зобов`язань, які є узгодженими, не підлягають оскарженню та повинні бути самостійно сплаченими платником або погашеними за допомогою заходів стягнення, що є головною відмінністю вказаного рішення від будь-якого іншого рішення контролюючого органу (податкового повідомлення рішення, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій).

Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З аналізу вказаних положень вбачається, що за наявності відповідних обставин, а саме: якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/ або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені ПК України строки, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість, контролюючий орган за рішенням його керівника (його заступника або уповноваженої особи) наділений правом для здійснення стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, без звернення до суду.

Таким чином, сукупність вказаних обставин наділяє правом керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу прийняти рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків такого платника у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №380/26982/23).

Суд звертає увагу суду, що рішення №14/4-1128 від 13.01.2026 прийнято виконуючим обов`язки заступника начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області Сергієм Колотухою на підставі ст. 95.5 ПК України стосується не всієї суми податкового боргу, а виключно сум податкових зобов`язань, самостійно задекларованих у податкових деклараціях, щодо яких минув строк у 90 календарних днів з дня граничного терміну їх сплати.

Згідно розрахунку, сума податкового боргу, що підлягає стягненню за рішенням №14/4-1128 від 13.01.2026 складає 1 096 336,34 грн, в тому числі:

- земельний податок з юридичних осіб (код території UA0071148) - 6 690,60 гривень (самостійно задекларована сума за термінами сплати 01.09.2025, 30.09.2025);

- земельний податок з юридичних осіб (код території UA0014072) - 432 854,90 гривень (самостійно задекларована сума за термінами сплати 01.09.2025, 30.09.2025);

- земельний податок з юридичних осіб (код території UA0091976) - 35 364,28 гривень (самостійно задекларована сума за термінами сплати 01.09.2025, 30.09.2025);

- земельний податок з юридичних осіб (код території UA0056063) - 65 912,24 гривень (самостійно задекларована сума за термінами сплати 01.09.2025, 30.09.2025);

- земельний податок з юридичних осіб (код території UA0045875) - 1 564,00 гривень (самостійно задекларована сума за термінами сплати 01.09.2025, 30.09.2025);

- земельний податок з юридичних осіб (код території UA0084621) - 134 591,40 гривень (самостійно задекларована сума за термінами сплати 01.09.2025, 30.09.2025);

- земельний податок з юридичних осіб (код території UA0063919) - 365 493,52 гривень (самостійно задекларована сума за термінами сплати 01.09.2025, 30.09.2025);

- земельний податок з юридичних осіб (код території UA0086264) 53 865,40 гривень (самостійно задекларована сума за термінами сплати 01.09.2025, 30.09.2025).

Таким чином, самостійно визначені позивачем у податкових деклараціях суми грошового зобов`язання є узгодженими, однак у встановлені ПК України строки не сплачені й відповідно підлягають стягненню за рахунок коштів, що належать платнику податків на праві власності, в тому числі тих, які знаходяться на рахунках у банках.

Форма рішення керівника про стягнення коштів з рахунків платника податків затверджена наказом Державної податкової служби України від 06.12.2019 №199 «Про затвердження примірних форм рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу; журналу реєстрації рішень, прийнятих відповідно до ст.95 Податкового кодексу України» (зі змінами внесеними наказом ДПС України від 04.09.2025 №896).

Затверджена форма рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу містить відомості: 1. Про посадову особу і підстави прийняття рішення; 2. Про платника податків, щодо якого прийнято рішення; 3. Про суми непогашених зобов`язань держави перед платником податків; 4. Про суму податкового боргу, що підлягає погашенню; 5. Інформацію про складові суми боргу, яка додається до рішення.

Таким чином, рішення №14/4-1128 від 13.01.2026 повністю відповідає формі затвердженій наказом Державної податкової служби України від 06.12.2019 №199 (зі змінами).

Суд звертає увагу суду, на те, що твердження позивача про відсутність детального розрахунку до рішення №14/4- 1128 від 13.01.2026 та відомостей про суму непогашених зобов`язань держави перед платником податків, спростовуються належними доказами наявними в матеріалах судової справи, оскільки до рішення керівника належним чином долучено детальний розрахунок суми податкового боргу за періодами та підставами його виникнення, а частина 3 зазначеного рішення включає відомості про суму непогашених зобов`язань держави перед платником податків, усього 0,00.

Окрім того, слід зазначити про помилкове посилання позивача на постанови Верховного Суду від 14.12.2020 у справі №805/1427/17, від 17.06.2021 у справі №440/4736/19, від 16.01.2025 у справі №280/27/22, від 18.02.2025 у справі №440/8447/23, оскільки фактичні обставини у вказаних справах відрізняються від розглядуваної, а тому не можуть бути враховані.

Слід зазначити, що за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору у порядку і строки, визначені законом. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати - податковий обов`язок не є виконаним.

Отже у даному випадку суд вважає, що рішення за №14/4-1128 від 13.01.2026 року про стягнення коштів з рахунків/ електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу з Державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат () є законним та обґрунтованим, складеним на підставі та у відповідності до норм чинного законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

Згідно із ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно із його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову Державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат.

Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат в особі представника Тимофієва Євгенія Леонідовича до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник