Справа № 120/17599/25
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 травня 2026 р. Справа № 120/17599/25

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

головуючого судді Дончика В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Уманчук А.В.,

представника позивача: Бурятинського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СХК "Вінницька промислова група" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень

в с т а н о в и в :

18.12.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СХК "Вінницька промислова груп" звернулося в суд з адміністративним позовом до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю, на думку позивача, прийнятих Одеською митницею:

- рішення про відмову ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» у митному оформленні товару «насіння ріпаку, не подрібнене, не для сівби, харчове, вищого та 1-го класу, без ГМО, врожаю 2025 року, українського походження» за митною декларацією №25UA81U0 від 14.10.2025 року зі звільненням від сплати вивізного (експортного) мита, оформлене шляхом складення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500050/2025/000279;

- рішення про відмову ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» у внесенні змін до митної декларації №25UA03U0 відповідно до заяви №1 від 03.11.2025 року про надання дозволу на внесення змін до митної декларації №25UA03U0.

Ухвалою суду від 23.12.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: обґрунтованого розрахунку суми позову, визначеного як різниця митних платежів, що підлягали сплаті згідно з митною вартістю, доказів сплати судового збору за позовною вимогою майнового характеру.

Ухвалою суду від 12.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до ст. 262 КАС України. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

26.01.2026 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема зазначає, що фактичне вивезення товару за межі митної території України здійснювалось 15.09.2025 року за періодичною митною декларацією типу ЕК 10 РР від 11.09.2025 № 25UA06U0 (згідно з відмітками на вантажному маніфесті).

Таким чином, на момент вивезення товару за межі митної території України механізм документального підтвердження, необхідного для звільнення від сплати вивізного (експортного) мита сільськогосподарським товаровиробникам при здійсненні експорту власно вирощеної сільськогосподарської продукції та сільськогосподарським кооперативам, які експортують сою, ріпак та кользу, що вирощені членами цього кооперативу, визначений постановою № 1256, був відсутній, що унеможливлювало практичне застосування положень Закону № 4536.

Враховуючи наведене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою суду від 02.02.2026 року розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 19.02.2026 року.

05.02.2026 року представник відповідача подав додаткові пояснення, у яких вказав, що при перевірці наданих до митного оформлення документів виявлено, що у контракті на поставку від 28.07.2025 № P250728-RS-2 відсутні дані щодо виробника товарів ТОВ "СХК "Вінницька промислова груп".

Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

19.02.2026 року адміністративна справа знята з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відрядженні. Визначено дату наступного судового засідання 03.03.2026 року.

Ухвалою суду від 17.02.2026 року заяву представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено. Допущено участь представника відповідача у судовому засіданні, призначеному на 03.03.2026 року об 13:00, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "ВКЗ" (https://vkz.court.gov.ua).

Ухвалою суду від 03.03.2026 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.03.2026 року.

Ухвалою суду від 19.03.2026 року, занесеною до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено на 07.04.2026 року.

Ухвалою суду від 07.04.2026 року, занесеною до протоколу судового засідання, оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення.

Ухвалою суду від 16.04.2026 року ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 12.05.2026 року.

12.05.2026 року в судове засідання з`явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився про дату, час та місце його проведення був повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» зареєстроване як юридична особа. Основним видом діяльності «СХК «Вінницька промислова група» за КВЕД є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

28.07.2025 року між ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» (Продавець) та GRAIN GOLD TRADING FZE (Покупець) укладено Контракт №Р250728-RS-2, відповідно до якого Продавець зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і оплатити Українське насіння ріпаку не ГМО, харчового, вищого і 1-го класів врожаю 2025 року, насипом.

Відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) № RS/25/09-25/1 від 25.09.2025 Продавцем поставлено Покупцю продукцію - українське насіння ріпаку не ГМО, харчового, вищого та 1-го класів урожаю 2025 року, насипом, згідно з ДСТУ 4966:2008, код товару , виробник - ТОВ «СХК «Вінницька промислова група», у кількості 7263,950 тонн, за ціною 510 доларів США за 1 тонну, на загальну суму 3 704 614,50 доларів США.

11.09.2025 декларантом оформлено та подано разом із пакетом супровідних документів періодичну митну декларацію № 25UA06U0 типу ЕК 10 РР щодо товару - насіння ріпаку, не подрібненого, не для сівби, харчового, вищого та/або 1-го класів, без ГМО, урожаю 2025 року, насипом, показники якості якого відповідають ДСТУ 4966:2008.

У зазначеній декларації вказано, що торгівельна марка (знак) товару відсутня, країна виробництва - Україна (UA), виробник - ТОВ «СХК «Вінницька промислова група», маса товару становить 7 263 950 кг, митна вартість - 3 704 614,50 доларів США, курс валют - 41,2138, а основа нарахування - 152 681 241,08 грн.

Також, судом встановлено, що у графі 36 «Преференція», зазначеної митної декларації, відмітка про наявність пільг відсутня.

14.10.2025 декларантом з метою здійснення митного оформлення товару подано до Одеська митниці додаткову митну декларацію № 25UA81U0 типу ЕК 10 ДР на експорт насіння ріпаку.

Згідно із зазначеною митною декларацією, до митного оформлення заявлено товар - насіння ріпаку масою 7 263 950 кг, не подрібнене, не для сівби, харчового, вищого та 1-го класів, без ГМО, урожаю 2025 року, насипом, показники якості якого відповідають ДСТУ 4966:2008. Також у декларації зазначено, що торгівельна марка (знак) товару відсутня, країна виробництва - Україна (UA), виробник - ТОВ «СХК «Вінницька промислова група», із посиланням на електронний інвойс.

Крім того, судом встановлено, що у графі 36 «Преференція» додаткової митної декларації № 25UA81U0 зазначено код преференції « 063».

За результатами опрацювання поданої митної декларації та доданих до неї документів Одеська митниця винесла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14.10.2025 № UA500050/2025/000279.

У зазначеній картці відмови митним органом повідомлено про відмову у прийнятті митної декларації або документа, що її замінює, з підстав відсутності в електронній митній декларації від 14.10.2025 № 25UA81U0 документів, які підтверджують статус «сільськогосподарського товаровиробника» у значенні, наведеному в Податковий кодекс України.

Крім того, митницею зазначено, що під час перевірки поданих до митного оформлення документів установлено відсутність у контракті на поставку від 28.07.2025 № P250728-RS-2 відомостей щодо виробника товару - ТОВ «СХК «Вінницька промислова група».

Також у картці відмови наведено посилання на Постанова Кабінету Міністрів України № 1256 від 03.10.2025, яка набрала чинності 05.10.2025, відповідно до якої експертний висновок про походження товару, виданий регіональною торгово-промисловою палатою, визнається документом, що підтверджує право експортера на пільгу зі сплати вивізного (експортного) мита, передбачену статтею 11 Закону України «Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур».

Митним органом також зазначено, що документи, які підтверджують переміщення товару через митний кордон України, а саме коносамент від 15.09.2025 № 2 та вантажна відомість від 15.09.2025, були подані до набрання чинності зазначеною постановою Кабінету Міністрів України. При цьому у попередній митній декларації від 11.09.2025 № 25UA06U0 був відсутній документ за кодом 8053 - експертний висновок про походження товару, виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою, який підтверджує право сільськогосподарського товаровиробника на пільгу зі сплати вивізного (експортного) мита, передбачену статтею 11 Закону України «Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур», зазначений у графі 44 «Додаткова інформація / подані документи» додаткової митної декларації від 14.10.2025 № 25UA81U0.

14.10.2025 року з метою забезпечення здійснення господарської діяльності та митного оформлення експорту товару за контрактом № P250728-RS-2, укладеним між ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» як продавцем та GRAIN GOLD TRADING FZE (Дубай, ОАЕ) як покупцем, щодо поставки насіння ріпаку, позивачем подано нову митну декларацію № 25UA03U0.

Згідно із зазначеною митною декларацією, у графі 47 «Розрахунок податків» визначено основу нарахування у розмірі 154 149 750,27 грн., ставку мита - 10 %, та суму митних платежів - 15 414 975,03 грн.

У графі 36 «Преференція» зазначено код « 000», що свідчить про відсутність відповідних пільг.

Під час подання нової митної декларації № 25UA03U0 позивачем виконані вимоги, зазначені у картці відмови, без застосування у графі 36 «Преференція» коду пільги « 063», передбаченого Законом України «Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур» для сільськогосподарського товаровиробника, який експортує власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодом 1205 згідно з УКТЗЕД - «Насіння ріпаку або кользи, подрібнене або не подрібнене».

У зв`язку із незастосуванням зазначеної преференції позивачем також було сплачено вивізне (експортне) мито у розмірі 10 % від митної вартості товару на суму 15 414 975,03 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 38326 від 11.09.2025 та № 40127 від 14.10.2025.

03.11.2025 позивач звернувся до Одеська митниця із заявою № 1 про надання дозволу на внесення змін до митної декларації № 25UA03U0 відповідно до статті 269 Митний кодекс України.

У поданій заяві позивач зазначив, що декларантом помилково внесено відомості до граф 36, 47 та графи «В» митної декларації, оскільки товариство має право на застосування преференції за кодом « 063».

За результатами розгляду зазначеної заяви, Одеська митниця листом від 11.11.2025 № 7.10-5/28-01-04/13/17264 відмовила у внесенні змін до митної декларації № 25UA03U0.

Як убачається зі змісту вказаного листа, підставою для відмови стало те, що фактичне вивезення товару за межі митної території України за періодичною митною декларацією від 11.09.2025 здійснювалося 15.09.2025, тобто до набрання чинності Постанова Кабінету Міністрів України № 1256 від 03.10.2025.

Відповідач вважає, що оскільки, на момент фактичного вивезення товару механізм документального підтвердження, необхідного для звільнення від сплати вивізного (експортного) мита сільськогосподарськими товаровиробниками при експорті власно вирощеної сільськогосподарської продукції, визначений постановою Кабінету Міністрів України № 1256, був відсутній, практичне застосування положень Закону № 4536 є неможливим.

Вважаючи протиправним рішення Одеська митниця про відмову ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» у митному оформленні товару за митною декларацією № 25UA81U0 від 14.10.2025 зі звільненням від сплати вивізного (експортного) мита, оформлене шляхом складання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500050/2025/000279, а також рішення про відмову у внесенні змін до митної декларації № 25UA03U0 від 14.10.2025 (тип ЕК 10 ДР) на підставі заяви № 1 від 03.11.2025, оформлене листом «Про надання інформації» № 7.10-5/28-01-04/13/17264 від 11.11.2025, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом. Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Митний кодекс України регулює засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Згідно з ст. 1 МК України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 269 Митного кодексу України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови. Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватись лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації. Внесення до митної декларації змін, які впливають на застосування до товарів заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, здійснюється за умови дотримання таких заходів.

За змістом частини сьомої статті 269 Митного кодексу України порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статей 257, 260 та 269 Митного кодексу України та підпункту 195.1.1 пункту 195.1 статті 195, пункту 200.8 статті 200 Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 450 затверджено Положення про митні декларації (далі - Положення).

Пунктом 37 цього Положення встановлено, що після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом: подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, для сплати рівними частинами податку на додану вартість у разі надання розстрочення сплати податку на додану вартість під час ввезення на митну територію України устаткування та обладнання на підставах, визначених Податковим кодексом України, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом.

Пунктом 33 Положення передбачено, що за письмовим зверненням декларанта та з дозволу митного органу вiдомостi, зазначенi в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана.

У разі коли декларування здійснювалося непрямим митним представником, внесення змін або відкликання митної декларації може здійснюватися з дозволу митного органу за письмовим зверненням декларанта або утримувача митного режиму.

У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів.

Дозвіл митного органу на зміну або відкликання митної декларації на паперовому носії, митне оформлення якої не завершено, надається посадовою особою митного органу, яка здійснює оформлення цієї митної декларації, в усній формі.

За приписами пункту 34 Положення про митні декларації, не дозволяється: внесення змін до граф 1 (перший і другий підрозділи), 14, 37 (перший підрозділ) і 54 митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа; внесення змін або відкликання митної декларації у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у цій митній декларації товарів; внесення змін до митної декларації, якщо з поданих документів не випливає, що відомості, зазначені у цій митній декларації, необхідно змінювати; внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено); внесення змін до митної декларації або її відкликання у разі відсутності документів, що підтверджують необхідність внесення таких змін або її відкликання; внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа з метою подання відомостей у випадках, коли Митним Кодексом України передбачена необхідність подання з цією метою додаткової декларації.

Із аналізу наведених правових норм слідує, що до моменту завершення митного оформлення товарів, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення декларант має право вносити зміни до митної декларації.

При цьому наведені правові норми жодним чином не пов`язують можливість внесення змін до митної декларації протягом визначеного строку з наявністю відповідного порядку, який би визначав перелік необхідних документів, для реалізації чинної норми.

Суд зауважує, що вирішення питання внесення змін до митної декларації внаслідок перерахунку митних платежів залежить виключно від наявності або відсутності законних підстав для внесення таких змін.

Поряд з цим, слід зазначити, що 02 вересня 2025 року підписано Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України Про інтегроване запобігання та контроль промислового забруднення та з метою удосконалення окремих положень податкового законодавства від 16 липня 2025 року № 4536-ІХ, який вносить зміни до Закону України Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур.

Розділом II Прикінцеві та перехідні положення даного Закону внесено зміни до Закону України "Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур" та запроваджено справляння вивізного (експортного) мита на соєві боби, подрібнені або не подрібнені (товарна позиція 1201 згідно з УКТЗЕД) та насіння ріпаку або кользи, подрібнене або не подрібнене (товарна позиція 1205 згідно з УКТЗЕД) у розмірі 10% від митної вартості товарів.

Починаючи з 1 січня 2030 року, ставка вивізного (експортного) мита на зазначені олійні культури щороку зменшуватиметься на 1% до значення 5%. Також у даному законі зазначено, що сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД, а також сільськогосподарські кооперативи, які експортують таку сільськогосподарську продукцію, вирощену членами такого кооперативу, звільняються від сплати вивізного (експортного) мита, передбаченого цією статтею.

При цьому, термін "сільськогосподарський товаровиробник" вживається у значенні, наведеному в Податковому кодексі України".

Відповідно до пп. 14.1.235 п. 14. ст. 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Судом встановлено, що основним видом економічної діяльності ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11), що підтверджує його статус сільськогосподарського товаровиробника у розумінні Податкового кодексу України.

ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» перебуває на обліку як платник податків у Південному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків та має статус платника єдиного податку четвертої групи, що підтверджується довідкою №55/АП/34-00-04-01-01 від 26.03.2025 року.

11.09.2025 декларантом подано періодичну митну декларацію № 25UA06U0, в якій задекларовано товар, визначено митну вартість 152681241,08 грн., при цьому у графі 36 «Преференція» пільги не застосовано.

Ставка мита задекларована у 10% та становить 15268124,11 грн.

14.10.2025 подано додаткову митну декларацію № 25UA81U0, у якій заявлено той самий товар, однак у графі 36 зазначено код преференції « 063».

За результатами розгляду вищезазначеної митної декларації Одеською митницею складено картку відмови № UA500050/2025/000279, якою відмовлено у прийнятті декларації через відсутність підтвердження статусу сільськогосподарського товаровиробника, невідповідність відомостей контракту та відсутність належних підтвердних документів для застосування пільги.

Для сплати вивізного мита з операції експорту ріпаку власного виробництва митним брокером було подано митну декларацію № 25UA03U0, в якій у графі 36 зазначено « 000», а сума вивізного мита за ставкою 10 % склала 15414975,03 грн. та була сплачена, що підтверджується платіжними інструкціями № 38326 від 11.09.2025 та № 40127 від 14.10.2025.

В свою чергу, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 03 жовтня 2025 року №1256 Деякі питання підтвердження власного вирощування окремих видів сільськогосподарської продукції для цілей експорту, яка набрала чинності 05.10.2025р.

Пунктом 1 (підпункт 1 та 2) Постанови визначено, що сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТЗЕД, а також сільськогосподарські кооперативи, які експортують зазначену сільськогосподарську продукцію, вирощену членами таких кооперативів (далі - експортери), митні органи, Торгово-промислова палата України та регіональні торгово-промислові палати визнають, що експертний висновок про походження товару, виданий експортеру Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою (далі - експертний висновок), є документом, що підтверджує право такого експортера на пільгу із сплати вивізного (експортного) мита, передбачену статтею 1-1 Закону України Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур.

Експертні висновки для цілей цієї постанови видаються експортерам Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами на кожну окрему партію сільськогосподарської продукції, що експортується.

Згідно експертного висновку про походження товару № UAD50500R355 від 14.10.2025 року, виданим Вінницькою торгово-промисловою палатою підтверджено, TОВ "CXК Вінницька Промислова Група", Україна є Експортером та Виробником Українського насіння ріпаку не ГМО, харчового, вищого і 1-го класів врожаю 2025 року в кількості 7 263,950 т, що відправляється 3гідно Контракту № P250728-RS-2 від 28.07.2025, Коносаменту № 2 від 15.09.2025 та MANIFEST OF CARGO від 15.09.2025 компанії GRAIN GOLD TRADING FZE, Об`єднані Арабські Емірати.

На підставі ст.269 Митного кодексу України, митним представником позивача було подано заяву №1 від 03.11.2025 року, за формою згідно з додатком 3 Положення, у якій позивач просив внести зміни до митної декларації №25UA03U0, обґрунтовуючи це вищенаведеним експертним висновком Вінницької ТПП.

11.11.2025 митниця відмовила у внесенні змін, зазначивши, що на момент фактичного вивезення товару (15.09.2025) механізм підтвердження права на пільгу, визначений постановою КМУ № 1256 від 03.10.2025, ще не діяв, що виключає можливість застосування відповідних положень.

Суд не погоджується з такими твердженнями відповідача та вважає, що на момент пропуску вказаного товару через митний кордон (15.09.2025 року) чинними були пільги передбачені Законом України №4536-ІХ від 16.07.2025 року, відповідно до яких сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД, а також сільськогосподарські кооперативи, які експортують таку сільськогосподарську продукцію, вирощену членами такого кооперативу, звільняються від сплати вивізного (експортного) мита, передбаченого цією статтею.

Разом з тим, відсутність відповідного порядку на момент вивезення товару, який би визначав перелік документів, якими підтверджується факт власного вирощування позивачем ріпаку, не може відміняти встановлені законом преференції (звільнення позивача від сплати вивізного (експортного) мита).

Більш того, приписи ст. 269 МК України надають можливість позивачу скористатися правом на подання змін до ЕМД, в тому числі вже після набуття чинності постановою КМУ №1256, що вказує на можливість реалізації пільг щодо митних платежів в порядку приписів ст. 269 МК України.

При цьому, як у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив, так і в ході судових засідань представницею відповідача не заперечувався факт наявності права у позивача на користування пільгою зі сплати митних платежів за поставку ріпаку власного виробництва.

В той же час, основними доводами митного органу є те, що на момент вивезення товару за межі митної території України механізм документального підтвердження, необхідного для надання звільнення від сплати вивізного (експортного) мита сільськогосподарським товаровиробникам при здійсненні експорту власно вирощеної сільськогосподарської продукції, які експортують сою, ріпак та кользу, визначений постановою № 1256, був відсутній, що унеможливлювало практичне застосування положень Закону № 4536.

Проте, суд ще раз наголошує на тому, що на момент вивезення товару за митну територію України позивач мав право на пільги щодо сплати митних платежів як сільськогосподарський товаровиробник на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про інтегроване запобігання та контроль промислового забруднення" та з метою удосконалення окремих положень податкового законодавства" № 4536-ІХ від 16.07.2025.

В той же час, набрання чинності 05.10.2025 року постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2025 року №1256 Деякі питання підтвердження власного вирощування окремих видів сільськогосподарської продукції для цілей експорту вже після вивозу товару за межі митної території (15.09.2025) не позбавляє права позивача подати заяву відповідно до статті 269 Митного кодексу України щодо надання дозволу на внесення змін до митної декларації, що ним і було зроблено.

Натомість, відповідач рішенням, оформленим листом № 7.10-5/28-01-04/13/17264 від 11.11.2025 року, необґрунтовано та безпідставно відмовив у наданні позивачу дозволу на внесення змін до митної декларації №25UA03U0 від 14.10.2025 року.

При цьому на право позивача на внесення змін до митної декларації вказують і приписи ст. 301 МК України, якою визначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо, зокрема, митну декларацію змінено або визнано недійсною.

Посилання митного органу на те, що у контракті на поставку від 28.07.2025 року № P250728-RS-2 відсутні дані щодо виробника товарів - ТОВ «СХК «Вінницька промислова група», суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до рахунку-фактури № RS/25-09-25/1 від 25.09.2025 року, який виставлений на виконання контракту на поставку від 28.07.2025 № P250728-RS-1, а саме з графи «Опис товару», вбачається, що виробником товару є ТОВ «СХК «Вінницька промислова група».

Крім того, експертним висновком про походження товару № UAD50500R355 від 14.10.2025 року, виданим Вінницькою торгово-промисловою палатою також підтверджено, що ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» є виробником поставленого товару згідно Контракту № P250728-RS-2 від 28.07.2025 року.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Вирішуючи даний спір, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях наголошував (наприклад у справі «Кечко проти України»), що державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів або відсутність законодавчого акту, який би регулював питання, як на підставу для невиконання своїх зобов`язань. Якщо закон передбачає певне право чи виплату, орган не може відмовити лише тому, що відповідний механізм не прописаний детально.

З огляду на встановлені обставини в ході розгляду справи, суд дійшов висновку, що рішення Одеської митниці, оформлене листом № 7.10-5/28-01-04/13/17264 від 11.11.2025 року, про відмову у наданні позивачу дозволу на внесення змін до митної декларації №25UA03U0 від 14.10.2025 року є необґрунтованим та протиправним, оскільки порушує законодавчо закріплене право позивача на користування пільгами під час вивозу товару за митну територію України, а тому підлягає скасуванню.

Визначаючись щодо способу захисту прав позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій про те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Одеську митницю надати позивачу дозвіл на внесення змін до митної декларації №25UA03U0 від 14.10.2025 року, відповідно до заяви №1 від 03.11.2025 про надання дозволу на внесення змін до митної декларації.

Щодо оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів № UA500050/2025/000279 від 14.10.2025 року, то суд вважає, що після винесення картки відмови позивачем було подано нову митну декларацію № 25UA03U0, за якою фактично і було сплачено митні платежі.

Скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів № UA500050/2025/000279 від 14.10.2025 року не призведе до реального відновлення порушеного права і не є ефективним способом захисту.

Водночас, ключовим для вирішення спору є те, що після подання заяви від 03.11.2025 № 1 митний орган листом від 11.11.2025 № 7.10-5/28-01-04/13/17264 відмовив у внесенні змін до митної декларації № 25UA03U0, фактично заперечивши можливість застосування заявленої преференції.

Суд виходить з того, що саме це рішення є таким, що має триваючі правові наслідки, оскільки визначає остаточний розмір митних зобов`язань позивача та виключає можливість коригування вже сплачених сум.

Отже, ефективний захист порушеного права у даному випадку полягає не у скасуванні картки відмови, а у визнанні протиправним та скасуванні рішення митного органу про відмову у внесенні змін до митної декларації, оформленого листом від 11.11.2025, як такого, що безпосередньо впливає на майнові права позивача.

Поряд з цим, слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

За приписами вимог п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, оскільки позов задоволено частково, на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці, оформлене листом № 7.10-5/28-01-04/13/17264 від 11.11.2025 року про відмову у наданні Товариству з обмеженою відповідальністю «СХК «Вінницька промислова група» дозволу на внесення змін до митної декларації № 25UA03U0 від 14.10.2025.

Зобов`язати Одеську митницю надати Товариству з обмеженою відповідальністю «СХК «Вінницька промислова група» дозвіл на внесення змін до митної декларації №25UA03U0 від 14.10.2025 року, відповідно до заяви №1 від 03.11.2025 про надання дозволу на внесення змін до митної декларації.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СХК "Вінницька промислова група" (вул. Зулінського Сергія, 54-А, м. Вінниця, 21022, ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 21801,60 грн. (двадцять одна тисяча вісімсот одна гривня 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "СХК "Вінницька промислова група" (вул. Зулінського Сергія, 54-А, м. Вінниця, 21022, )

Відповідач: Одеська митниця (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, )

Суддя Дончик Віталій Володимирович