Справа № 640/10601/20
Суддя: Сас Є.В.
Дата ухвалення: 2026-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 травня 2026 року Київ Справа № 640/10601/20

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Саса Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю, зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2021, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2022, ухвалено:

1) позов задовольнити частково;

2) визнати протиправними відмови Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення пенсії, викладені в листах від 30.03.2020 та 14.04.2020;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 21.12.2018 №3803;

4) у задоволенні решти позову відмовити;

5) стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 700,00 грн (сімсот гривень).

23.06.2022 року Окружним адміністративним судом м. Києва видано виконавчий лист, в якому сформульовано резолютивну частину рішення та зазначено, що примусовому виконанню підлягає рішення в частині стягнення з боржника 700 грн.

15.07.2025 на адресу суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява з вимогами:

1) встановити судовий контроль за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2021 в адміністративній справі № 640/10601/20;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати у десятиденний строк до Київського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2021 в адміністративній справі № 640/10601/20.

За результатами автоматичного розподілу справи між суддями заяву передано судді Сас Є.В.

Ухвалою від 25.07.2025 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю призначено до розгляду в порядку письмового провадження без виклику сторін, встановлено Головному управління Пенсійного фонду України в м. Києві десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для надання письмових пояснень.

У заяві про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду представник Михайлюк Л.А. зазначив, що незважаючи на те, що позивачкою були надані необхідні документи для поновлення виплати пенсії разом із заявою від 28.12.2018, відповідач знову вимагає надати додаткові документи, чим не виконує рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2021.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало письмові пояснення, в яких вказало, що листом від 29.11.2022 № 2600-0305-8/156373 повідомило представника позивачки, що для врахування до стажу періодів роботи згідно трудової книжки необхідно надати свідоцтво про шлюб та/або розірвання шлюбу, оскільки зміна запису в графі «прізвище» паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 не підтверджено, а отже трудова книжка не розглядається, а листом від 25.03.2025 №13801-10259/М-02/8-2600/25 - що на виконання рішення суду для поновлення виплати пенсії слід надати заяву про поновлення пенсії та додаткові документи. Станом на 04.08.2025 вказана заява про поновлення виплати пенсії та додаткові документи до Головного управління не надходили.

Представник ОСОБА_1 у запереченні на пояснення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зазначив, що факт отримання відповідачем заяви про поновлення виплати пенсії починаючи з 21.12.2018 з усіма необхідними документами встановлено рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2021.

Крім того, представник позивачки вказав, що лист від 29.11.2022 № 2600-0305-8/156373, на який відповідач вказує у своєму поясненні, на його адресу не надходив, відповідач доказів направлення цього листа представнику позивачки не надав.

Також представник позивачки не погоджується з неврахуванням відповідачем трудової книжки ОСОБА_1 , оскільки статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Порядок заповнення трудових книжок визначає Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Мінпраці, Мінюсту, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 № 58. Відповідно до пункту 2.13 цієї Інструкції зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Як вбачається з титульної сторінки трудової книжки позивачки, внесення змін до графи «прізвище» здійснено за місцем роботи позивачки відповідно до положень Інструкції та відповідає прізвищу позивачки, зазначеному в паспорті, тому підстав для неврахування трудової книжки позивачки у відповідача немає. Підстави для надання додаткових документів для зарахування трудової книжки у відповідача відсутні.

На позивача не може перекладатись тягар доведення правильності внесення даних що зазначені у її трудовій книжці. Неналежне оформлення трудової книжки, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача, які дають їй право на призначення/перерахунок пенсії, оскільки відповідальність за порядок ведення трудової книжки покладено безпосередньо на посадових осіб установи-роботодавця. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Оцінка аргументів сторін та висновки суду

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до частин другої-третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб.

Конституційний Суд України, аналізуючи приписи Основного Закону України щодо обов`язковості виконання судових рішень, неодноразово наголошував на потребі визначити на законодавчому рівні належні й дієві національні юридичні механізми здійснення судочинства та виконання судових рішень, які засновані на основних засадах судочинства, що їх установлено в Конституції України, та які уможливлюють забезпечення судового захисту, поновлення порушених прав і свобод особи.

Так, Конституційний Суд України вказував, що виконання судового рішення охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання (рішення від 15.05.2019 № 2-р (II)/2019).

Крім того, в рішенні від 01.03.2023 №2-р (II)/2023 Конституційний Суд України вказав на те, що судовий контроль за виконанням судового рішення є щонайпершим елементом у юридичному механізмі забезпечення виконання судового рішення; держава для забезпечення виконання судового рішення має насамперед запровадити дієвий, а не ілюзорний юридичний механізм здійснення судового контролю за виконанням судового рішення, який дасть змогу особі, на користь якої ухвалено судове рішення, домогтися його виконання, щоб реально захистити та поновити права, свободи та інтереси.

Для належного та своєчасного виконання судових рішень в адміністративних справах суд повинен здійснювати контроль за їх виконанням, про що детально зазначено в розділі IV «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» КАС України, у якому визначено повноваження адміністративного суду з питань контролю за виконанням судових рішень.

Судовий контроль за виконанням судового рішення, метою якого є забезпечення своєчасного захисту та охорони прав і свобод людини та громадянина, окрім розв`язання судом низки процесуальних питань, охоплює також і контроль, під час якого оцінюється законність дій суб`єкта владних повноважень, який зобов`язаний виконати рішення суду, тобто він спрямований на недопущення зловживань з боку такого суб`єкта владних повноважень чи його посадової особи під час вчинення дій (прийняття відповідних рішень) на виконання рішення суду. Брак визначених на законодавчому рівні належних і дієвих національних юридичних механізмів, які засновані на основних засадах судочинства й здатні забезпечити судовий захист, поновлення порушених прав і свобод кожної особи, може призвести до невиконання державою позитивного обов`язку виконати судове рішення (як невіддільного складника права кожного на судовий захист) з огляду на ускладнення або унеможливлення такого процесу, обов`язковості судових рішень, які набрали законної сили, чим спричинить порушення права особи на доступ до суду, знівелює дієвість судочинства, що є несумісним із принципом верховенства права, що його встановлено частиною першою статті 8 Конституції України.

Згідно з частиною першою статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 382 КАС України).

Частиною другою статті 382-1 КАС України визначено, що за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Як встановлено частиною шостою статті 382-1 КАС України ухвала суду про задоволення заяви та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 382-3 цього Кодексу.

У рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2021 суд встановив, що позивачка через свого представника 21.12.2018 звернулась із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України про поновлення виплати пенсії, в якій також просила в разі необхідності здійснити необхідні заходи щодо отримання необхідних документів для поновлення виплати її пенсії. Однак, відповідач не розглянув заяву по суті, з посиланням на та те, що позивачка не перебувала на у нього на обліку.

Суд виснував, що територіальний орган Пенсійного фонду України, отримавши заяву представника позивачки про поновлення виплати пенсії, повинен був розгляну її по суті, або у випадку відсутності у нього такої компетенції розглянути її в частині визначення уповноваженого органу на прийняття рішення щодо цього питання, а в іншій частині заяви, а саме щодо розгляду заяви по суті, зобов`язаний був направити її за належністю до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України для прийняття рішення та вчинити всі необхідні дії, передбачені законодавством, щодо розгляду заяви пенсіонера по суті або встановлення необхідних обставин для поновлення/призначення пенсії. Таким чином, територіальним органом Пенсійного фонду України було протиправно відмовлено в розгляді заяви, оскільки останню залишено відповідачем без розгляду по суті та /або не направлено на розгляд у відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України.

Окремо, суд вважав за необхідне зазначити, що таким територіальним органом слід вважати орган за місцем останньої реєстрації позивача на території України та зняття його з обліку.

Отже, на виконання зазначеного рішення Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повинне повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 21.12.2018.

Суд бере до уваги, що відповідач не надав доказів вчинення відповідних дій.

Натомість Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вказало, що листом від 29.11.2022 № 2600-0305-8/156373 повідомило представника позивачки, що для врахування до стажу періодів роботи згідно трудової книжки необхідно надати свідоцтво про шлюб та/або розірвання шлюбу, оскільки зміна запису в графі «прізвище» паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 не підтверджено, а отже трудова книжка не розглядається, а листом від 25.03.2025 №13801-10259/М-02/8-2600/25 - що на виконання рішення суду для поновлення виплати пенсії слід надати заяву про поновлення пенсії та додаткові документи.

Суд доходить висновку, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повинно розглянути вже подану заяву ОСОБА_1 від 21.12.2018, а тому неподання позивачкою (її представником) ще однієї заяви про поновлення виплати пенсії не може бути підставою для невиконання відповідачем рішення суду.

Таким чином, суд доходить висновку, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не виконано.

Поважних причин невиконання рішення суду з поданням доказів не подано.

Розгляд інших доводів завника: що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці, встановлення відповідності прізвища, вказаного у трудовій книжці, з прізвищем у паспорті виходить за межі повноважень суду, оскільки суд у рішенні не формулював висновків з урахуванням яких мала б бути розглянута заява позивача.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивачки, встановити судовий контроль у цій справі та зобов`язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення, з метою встановлення факту належного виконання відповідачем судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись положеннями статей 243, 248, 382-1 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю, зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення задовольнити.

2. Встановити судовий контроль за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2021 у справі № 640/11124/20.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві у десятиденний строк з моменту отримання цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення у цій справі з відповідними доказами.

4. Копію ухвали надіслати (надати) учасникам справи (їх представникам).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 382-3 цього Кодексу.

Суддя Сас Є.В.