Справа № 200/2571/26
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2026-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року Справа№200/2571/26

приміщення суду за адресою: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Незалежності, 1.

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "НПП КРАМТЕХЦЕНТР" (84301, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, буд. 8, ) до Головного управління ДПС України в Донецької області (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "НПП КРАМТЕХЦЕНТР" до Головного управління ДПС України в Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС України в Донецькій області від 26.01.2026 №15/4-0599 про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків ТОВ НПП «КРАМТЕХЦЕНТР» у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу;

- зобов`язати відповідача зарахувати кошти по платіжних дорученнях №2040 від 18.12.2024, №1921 від 21.11.2024, №1752 від 29.10.2024, №1389 від 24.09.2025, №1264 від 21.08.2025, №1084 від 21.07.2025, №957 від 26.06.2025, №770 від 28.05.2025, №588 від 28.04.2025, №431 від 25.03.2025, №250 від 24.02.2025, №109 від 24.01.2025 по їх цільовому призначенню, а саме на погашення узгоджених податкових зобов`язань по деклараціях ПДВ з вересня 2024 по серпень 2025 включно;

- зобов`язати відповідача повернути утримані кошти рішенням №15/4-0599 від 26.01.2026 на банківський рахунок позивача як неправомірно утримані.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про протиправність рішення Головного управління ДПС України в Донецькій області від 26.01.2026 №15/4-0599 про стягнення коштів та зарахування коштів, сплачених підприємством по платіжних дорученнях №2040 від 18.12.2024, №1921 від 21.11.2024, №1752 від 29.10.2024, №1389 від 24.09.2025, №1264 від 21.08.2025, №1084 від 21.07.2025, №957 від 26.06.2025, №770 від 28.05.2025, №588 від 28.04.2025, №431 від 25.03.2025, №250 від 24.02.2025, №109 від 24.01.2025 не за їх цілковим призначенням, а в рахунок погашення податкового боргу, оскільки ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.11.2025 року по справі №200/2167/25 ТОВ НПП «КРАМТЕХЦЕНТР» було відстрочено виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.06.2025 по справі №200/2167/25 за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до товариства з обмеженою відповідальністю «НПП КРАМТЕХЦЕНТР» про стягнення податкового боргу строком на один рік з 24.11.2025.

Ухвалою суду від 09.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

До суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача зазначив, що платіжні доручення, вказані у позовній заяві ТОВ «НПП КРАМТЕХЦЕНТР», зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У зв`язку з тим, що згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України за ТОВ «НПП КРАМТЕХЦЕНТР» обліковується податковий борг, повернення утриманих коштів не можливе. З приводу відстрочення виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.06.2025 у справі № 200/2167/25 щодо стягнення податкового боргу на підставі ухвали суду від 24.11.2025 зазначив, що заходи стягнення по рішенню суд від 20.06.2025 у справі № 200/2167/25 не здійснюються.

У відповіді на відзив позивач підтримав обґрунтування заявлених вимог, викладених в позовній заяві. Також додатково вказав, що відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2026 по справі №200/2167/25 апеляційна скарга Головного управління ДПС у Донецькій області була залишена без задоволення. ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 24.11.2025 у справі № 200/2167/25 за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до товариства з обмеженою відповідальністю НПП Крамтехцентр про стягнення податкового боргу залишена без змін.

Ухвалою суду від 05.05.2026 у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Донецькій області про розгляд справи № 200/2571/26 в порядку загального позовного провадження з викликом сторін відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов до наступного.

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "НПП КРАМТЕХЦЕНТР", є юридичною особою, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 08.10.1999 за № 1002162, податкова адреса: 84301, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, буд.8, (код за КАТОТТГ Краматорська територіальна громада, UA0098500), перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Донецькій області, як платник податків за основним місцем обліку з 19.10.1999, номер взяття на облік 428.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.06.2025, яке набрало законної сили 21.07.2025, адміністративний позов Головного управління ДПС у Донецькій області до товариства з обмеженою відповідальністю «НПП КРАМТЕХЦЕНТР» про стягнення податкового боргу задоволено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «НПП КРАМТЕХЦЕНТР» до бюджету кошти з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, у розмірі суми податкового боргу - 2 687 612,70 грн, а саме: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код класифікації доходів бюджету 14010100), у сумі 1 350 973,49 грн; податок на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства (код класифікації доходів бюджету 11021000), у сумі 1 336 639,21 гривень.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.11.2025, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2026, заяву товариства з обмеженою відповідальністю «НПП КРАМТЕХЦЕНТР» про відстрочення виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.06.2025 по справі №200/2167/25 за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до товариства з обмеженою відповідальністю «НПП КРАМТЕХЦЕНТР» про стягнення податкового боргу задоволено. Відстрочено виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.06.2025 по справі №200/2167/25 за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до товариства з обмеженою відповідальністю «НПП КРАМТЕХЦЕНТР» про стягнення податкового боргу строком на один рік з 24.11.2025.

Рішенням Головного управління ДПС у Донецькій області №15/4-0599 від 26.01.2026 відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України вирішено стягнути безготівкові коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу, що виник та обліковується у платника податків у результаті несплати грошових зобов`язань та /або пені, визначених ним у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках. Платник щодо якого прийнято рішення: ТОВ «НПП КРАМТЕХЦЕНТР». Податковий номер 30569266. Сума податкового боргу, що підлягає погашенню з урахуванням непогашених зобов`язань держави: 112 123,00 грн.

Як вбачається з листа ТОВ «НПП КРАМТЕХЦЕНТР» від 02.02.2026 до Головного управління ДПС у Донецькій області, платіжними дорученнями № ЕПІ-0599-1302-000070763 від 26.01.2026 та № DPS494BD9FF85740A0EE0630A214207463C від 27.01.2026 з підприємства було стягнуто кошти в розмір 112 123,00 грн. та 1 519,25 грн. відповідно. Вказане відповідачем не заперечується.

У відповідь на звернення представника позивача відповідач листом від 03.03.2026 № 1624/6/05-99-13-02-12 повідомив наступне: «… Враховуючи те, що податковий борг Товариством з обмеженою відповідальністю «НПП КРАМТЕХЦЕНТР», (далі -ТОВ «НПП КРАМТЕХЦЕНТР», боржник) перед бюджетом не сплачено, виникли правові підстави щодо здійснення за платника податків і на користь держави заходів щодо погашення податкового боргу такого платника податків.

Так, станом на 26.01.2026 згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України за боржником обліковувався податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код класифікації доходів бюджету 14010100), у сумі 1 844 868,91 грн, у тому числі з грошових зобов`язань, нарахованих платником самостійно, та які відповідають вимогам п. 95.5 ст. 95 ПКУ - у сумі 112 123,00 гривень.

Враховуючи викладене, прийнято Рішення керівника про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу від 26.01.2026 № 15/4-0599 на суму 112 123,00 гривень (копія додається). На виконання зазначеного документа на всі відкриті рахунки боржника було направлено платіжні інструкції на примусове списання (стягнення) коштів та їх передача/отримання до/від надавачів платіжних послуг.

Відповідно до п. 87.9 статті 87 ПКУ у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Стосовно відстрочення виконання Рішення Донецького окружного адміністративного суду (далі - ДОАС) від 20.06.2025 у справі № 200/2167/25 щодо стягнення податкового боргу на підставі Ухвали ДОАС від 24.11.2025 повідомляємо таке.

Ухвалою ДОАС від 09.12.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 200/2167/25 за апеляційною скаргою ГУ ДПС на Ухвалу ДОАС від 24.11.2025. На поточний час триває розгляд апеляційної скарги.

Таким чином, сума боргу за актом перевірки станом на 26.01.2026 та на дату надання відповіді обліковується в ІКП боржника.».

Судом встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю «НПП КРАМТЕХЦЕНТР» було подано декларації з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робі т, послуг):

№ від 21.10.2024;

№ від 19.11.2024;

№ від 18.12.2024;

№ від 20.01.2025;

№ від 20.02.2025;

№ від 19.03.2025;

№ від 21.04.2025;

№ від 19.05.2025;

№ від 19.06.2025;

№ від 21.07.2025;

№ від 19.08.2025;

№ від 19.09.2025.

Позивачем разом з позовом надано копії платіжних інструкцій до вказаних податкових декларацій, в яких зазначено в графі призначення платежу поповнення рахунку електронного адміністрування ПДВ:

№ 1752 від 29.10.2024 на суму 20 852,00 грн, проведено банком 29.10.2024;

№ 1921 від 28.11.2024 на суму 510,00 грн, проведено банком 28.11.2024;

№ 2040 від 18.12.2024 на суму 725,00 грн, проведено банком 18.12.2024;

№ 109 від 24.01.2025 на суму 70 175,00 грн, проведено банком 24.01.2025;

№ 250 від 24.02.2025 на суму 1 432,00 грн, проведено банком 24.02.2025;

№ 431 від 25.03.2025 на суму 1 615,00 грн, проведено банком 25.03.2025;

№ 588 від 28.04.2025 на суму 3 030,00 грн, проведено банком 28.04.2025;

№ 770 від 28.05.2025 на суму 2 344,00 грн, проведено банком 28.05.2025;

№ 957 від 26.06.2025 на суму 3 003,00 грн, проведено банком 26.06.2025;

№ 1084 від 21.07.2025 на суму 3 487,00 грн, проведено банком 21.07.2025;

№ 1264 від 21.08.2025 на суму 3 670,00 грн, проведено банком 21.08.2025;

№ 1389 від 24.09.2025 на суму 2 293,00 грн, проведено банком 24.09.2025.

Не погоджуючись з рішенням про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу від 26.01.2026 № 15/4-0599 та зарахування коштів, сплачених підприємством по платіжних дорученнях №2040 від 18.12.2024, №1921 від 21.11.2024, №1752 від 29.10.2024, №1389 від 24.09.2025, №1264 від 21.08.2025, №1084 від 21.07.2025, №957 від 26.06.2025, №770 від 28.05.2025, №588 від 28.04.2025, №431 від 25.03.2025, №250 від 24.02.2025, №109 від 24.01.2025 не за їх цілковим призначенням, а в рахунок погашення податкового боргу, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податкового кодексу України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з положеннями підпунктів 16.1.1-16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (тут і далі - у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов`язаний: 16.1.1. стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України; 16.1.2. вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; 16.1.3. подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; 16.1.4. сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, щ контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Так, згідно з положеннями пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

У таких випадках: рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи; рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.

Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Тобто, з аналізу вказаних положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства слідує, що за наявності відповідних обставин, а саме: якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені Податковим кодексом України строки, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість, контролюючий орган за рішенням його керівника (його заступника або уповноваженої особи) наділений правом для здійснення стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, без звернення до суду.

Сукупність вказаних обставин наділяє правом керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу прийняти рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків такого платника у банках у рахунок погашення податкового боргу. При цьому, Суд наголошує, що можливість застосування контролюючим органом до платника податків вказаних положень пункту 95.5. статті 95 Податкового кодексу України стосується конкретно визначеного податкового боргу (з урахуванням конкретної суми такого боргу).

Як встановлено судом зі змісту оспорюваного рішення №15/4-0599 від 26.01.2026 про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу, у ньому зазначено, що відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України, вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків/ електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей ТОВ «НПП КРАМТЕХЦЕНТР».

Тобто, в оскаржуваному рішенні міститься лише посилання на пункт 95.5 статті 95 Податкового кодексу України, при цьому, таке не містить конкретно визначеної суми податкового боргу, що стягується з рахунків позивача у банках, органах що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів та інших фінансових установах, у рішенні не зазначено якого саме боргу (самостійно визначений платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені Податковим кодексом України строки; який не сплачується протягом 90 календарних днів), що суперечить вказаним положенням пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України.

Також судом враховується і те, що, зазначаючи у відзиві на позов, про наявність у ТОВ «НПП КРАМТЕХЦЕНТР» податкового боргу перед бюджетом з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) станом на 26.01.2026 по самостійно задекларованому податковому зобов`язанню визначеному у податкових деклараціях з ПДВ:

- від 21.10.2024 № у сумі 20 851,00 грн., термін сплати 30.10.2024;

- від 19.11.2024 № у сумі 509,00 грн., термін сплати 02.12.2024;

- від 18.12.2024 № у сумі 724,00 грн., термін сплати 30.12.2024;

- від 20.01.2025 № у сумі 70 174,00 грн., термін сплати 30.01.2025;

- від 20.02.2025 № у сумі 1 431,00 грн., термін сплати 03.03.2025;

- від 19.03.2025 № у сумі 1 613,00 грн., термін сплати 31.03.2025;

- від 21.04.2025 № у сумі 3 029,00 грн., термін сплати 30.04.2025;

- від 19.05.2025 № у сумі 2 343,00 грн., термін сплати 30.05.2025;

- від 19.06.2025 № у сумі 2 002,00 грн., термін сплати 30.06.2025;

- від 21.07.2025 № у сумі 3 486,00 грн., термін сплати 30.07.2025;

- від 19.08.2025 № у сумі 3 669,00 грн., термін сплати 01.09.2025;

- від 19.09.2025 № у сумі 2 292,00 грн., термін сплати 30.09.2025.

Разом з тим, відповідних доказів до відзиву відповідачем не надано.

Між тим, позивачем до позову надано копій платіжних інструкцій: № 1752 від 29.10.2024 на суму 20 852,00 грн, проведено банком 29.10.2024; № 1921 від 28.11.2024 на суму 510,00 грн, проведено банком 28.11.2024; № 2040 від 18.12.2024 на суму 725,00 грн, проведено банком 18.12.2024; № 109 від 24.01.2025 на суму 70 175,00 грн, проведено банком 24.01.2025; № 250 від 24.02.2025 на суму 1 432,00 грн, проведено банком 24.02.2025; № 431 від 25.03.2025 на суму 1 615,00 грн, проведено банком 25.03.2025; № 588 від 28.04.2025 на суму 3 030,00 грн, проведено банком 28.04.2025; № 770 від 28.05.2025 на суму 2 344,00 грн, проведено банком 28.05.2025; № 957 від 26.06.2025 на суму 3 003,00 грн, проведено банком 26.06.2025; № 1084 від 21.07.2025 на суму 3 487,00 грн, проведено банком 21.07.2025; № 1264 від 21.08.2025 на суму 3 670,00 грн, проведено банком 21.08.2025; № 1389 від 24.09.2025 на суму 2 293,00 грн, проведено банком 24.09.2025.

З вказаних інструкцій судом встановлено, що позивачем у період з жовтня 2024 року по вересень 2025 року здійснювалось перерахування коштів на рахунок з ПДВ, що підтверджено копіями наведених досліджених судом платіжних документів, наявних у справі.

Зазначені встановлені судом обставини не можуть свідчити про те, що позивачем не проводились платежі з ПДВ протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового боргу за податковими деклараціями з ПДВ, оскільки вони спростовані вищенаведеними платіжними інструкціями.

Таким чином, у справі, що розглядається відповідачем не доведено, що станом на дату прийняття спірного рішення у позивача існувало податкове зобов`язання у сумі 112 123,00 гривень, що унеможливлює застосування контролюючим органом стягнення податкового боргу у спосіб передбачений пункту 95.5 статті 95 ПК України.

Суд зазначає, що доводи відповідача з приводу того, що оскаржуване рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу прийняте уповноваженою особою контролюючого органу відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України щодо грошових зобов`язань визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, стосовно сплати яких минув термін 90 календарних дні не підтверджуються змістом вказаного рішення, оскільки таке містить лише посилання на вказану норму Податкового кодексу України та зазначене відповідачем з його змісту не вбачається.

Також суд зауважує, що за приписами п.95.5 ст.95 ПК України інформація, зокрема, стосовно виникнення податкового боргу та підстав нарахованої наявної заборгованості, має бути зазначена саме у відповідному акті індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень (оспорюваному рішенні).

Суд наголошує, що необхідність зазначення підстав виникнення податкового боргу пов`язана із тим, що у такий спосіб (шляхом самостійного прийняття рішення керівником контролюючого органу, його заступником або уповноваженої особи) можливе погашення лише податкового боргу, який виник внаслідок несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки.

Відповідно, у спорах щодо правомірності прийнятих відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України рішень предметом доказування є дотримання контролюючим органом обов`язкових умов, про які вже зазначалося, в тому числі й щодо розміру податкового боргу, підстав його виникнення, спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань та/або пені.

Аналогічні підходи до правозастосування пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України знайшли відображення і у постановах Верховного Суду від 14.12.2020 у справі № 805/1427/17, від 17.06.2021 у справі № 440/4736/19, від 16.01.2025 у справі № 280/27/22, від 18.02.2025 у справі № 440/8447/23, від 27.02.2025 у справі №380/26982/23.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що порядок ініціювання та виконання платіжних операцій за рахунками користувачів платіжних послуг врегульовано Інструкцією про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 163 (далі - Інструкція № 163).

Згідно із пп. 19 п. 6 Інструкції № 163 примусове списання (стягнення)- це платіжна операція з рахунку платника, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановленого законом України виконавчого документа у випадках, передбачених законодавством України, або на підставі рішення суду, що набрало законної сили, чи рішення керівника органу стягнення (його заступника або уповноваженої особи) у випадках, передбачених ПК України.

При цьому, згідно із пп. 2 п. 62 Інструкції № 163 стягувач ініціює примусове списання (стягнення) коштів з рахунків платників податків - на підставі рішення суду або рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу (за умов, визначених у п. 95.5 ст. 95 ПК України).

Особливістю примусового списання згідно із абз. 3 п. 64 Інструкції № 163, є те, що стягувач не подає надавачу платіжних послуг рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, на підставі якого оформлено платіжну інструкцію.

Таким чином, процедура примусового списання коштів платника податків визнає рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу рівнозначним як виконавчому документу, так і судовому рішенню, а отже, є правомірним очікувати від такого рішення контролюючого органу додержання мінімальних стандартів процедури стягнення коштів без згоди платника податків та без судового рішення визначення у ньому суми податкового боргу.

З урахуванням наведеного, суд висновує, що дотримання принципів добросовісності та безсторонності зумовлює необхідність зазначення контролюючим органом у тексті рішення, прийнятому згідно із п. 95.5 ст. 95 ПК України, як повного розміру суми податкового боргу, так і підстав виникнення цього боргу, оскільки цим підтверджувалось би додержання вимог вказаної норми щодо умов (меж) прийняття рішення (1) грошових зобов`язань, визначених платником податків у податкових деклараціях, (2) не сплачених протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку їх сплати.

Лише за таких обставин контролюючий орган та платник податків будуть знаходитись у ситуації юридичної визначеності у процедурі стягнення податкового боргу в порядку, передбаченому п. 95.5 ст. 95 ПК України.

Загальні підходи до оцінки недоліків форми рішення сформульовані Верховним Судом у постановах від 19.05.2020 у справі № 820/2300/18, від 30.04.2020 у справі № 810/384/16, від 17.03.2020 у справі № 808/4140/15, від 25.01.2019 у справі № 812/1112/16, у яких Верховний Суд звертав увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення, таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів. Технічні помилки не є недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Однак, в даному випадку, недоліки оскаржуваного рішення (відсутність у ньому повного зазначення підстав виникнення боргу) не є технічними недоліками, при цьому, є суттєвими та мають безпосередній вплив на правомірність цього рішення.

Також судом враховано, що відповідачем не надано суду доказів існування станом на 26.01.2026 за позивачем податкового боргу з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), який виник у період з 30.10.2024 по 30.09.2025 у результаті несплати грошових зобов`язань, визначених боржником у податкових деклараціях, що подані контролюючому органу в установлені Кодексом строки та несплачений протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, в сумі 112 123,00 грн.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для визнання оспорюваного рішення протиправним та його скасування, як такого, що суперечить вимогам п.95.5 ст.95 ПК України.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ст.76 наведеного Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, у ході судового розгляду даної справи правомірність оспорюваного рішення, з урахуванням встановлених судом вище обставин та аналізу наведеного чинного законодавства, належними, достатніми та допустимими доказами, відповідачем не доведена.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС України в Донецькій області від 26.01.2026 №15/4-0599 про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків ТОВ НПП «КРАМТЕХЦЕНТР» у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу.

В той же час, суд звертає увагу позивача і на те, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу, що передбачено п.87.9 ст.87 ПК України.

Відтак, із наведених приписів слідує, що контролюючий орган наділений повноваженнями зарахувати сплачені платником податків кошти в рахунок податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму його сплати, визначеного платником податку (позивачем) у його платіжних документах.

Як встановлено судом та зазначалось відповідачем, спірне рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу від 26.01.2026 № 15/4-0599 на суму 112 123,00 грн було прийнято у результаті несплати грошових зобов`язань, визначених боржником у податкових деклараціях, що подані контролюючому органу в установлені Кодексом строки та несплачений протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, в сумі 112 123,00 грн., а саме:

- податкова декларація з податку на додану вартість від 21.10.2024 № у сумі 20 851,00 грн., термін сплати 30.10.2024;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 19.11.2024 № у сумі 509,00 грн., термін сплати 02.12.2024;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 18.12.2024 № у сумі 724,00 грн., термін сплати 30.12.2024;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 20.01.2025 № у сумі 70 174,00 грн., термін сплати 30.01.2025;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 20.02.2025 № у сумі 1 431,00 грн., термін сплати 03.03.2025;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 19.03.2025 № у сумі 1 613,00 грн., термін сплати 31.03.2025;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 21.04.2025 № у сумі 3 029,00 грн., термін сплати 30.04.2025;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 19.05.2025 № у сумі 2 343,00 грн., термін сплати 30.05.2025;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 19.06.2025 № у сумі 2 002,00 грн., термін сплати 30.06.2025;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 21.07.2025 № у сумі 3 486,00 грн., термін сплати 30.07.2025;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 19.08.2025 № у сумі 3 669,00 грн., термін сплати 01.09.2025;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 19.09.2025 № у сумі 2 292,00 грн., термін сплати 30.09.2025.

Також, відповідачем вказано, що на виконання зазначеного рішення на всі відкриті рахунки боржника було направлено платіжні інструкції на примусове списання (стягнення) коштів та їх передача/отримання до/від надавачів платіжних послуг.

Між тим, позивачем до позову надано копій платіжних інструкцій: № 1752 від 29.10.2024 на суму 20 852,00 грн, проведено банком 29.10.2024; № 1921 від 28.11.2024 на суму 510,00 грн, проведено банком 28.11.2024; № 2040 від 18.12.2024 на суму 725,00 грн, проведено банком 18.12.2024; № 109 від 24.01.2025 на суму 70 175,00 грн, проведено банком 24.01.2025; № 250 від 24.02.2025 на суму 1 432,00 грн, проведено банком 24.02.2025; № 431 від 25.03.2025 на суму 1 615,00 грн, проведено банком 25.03.2025; № 588 від 28.04.2025 на суму 3 030,00 грн, проведено банком 28.04.2025; № 770 від 28.05.2025 на суму 2 344,00 грн, проведено банком 28.05.2025; № 957 від 26.06.2025 на суму 3 003,00 грн, проведено банком 26.06.2025; № 1084 від 21.07.2025 на суму 3 487,00 грн, проведено банком 21.07.2025; № 1264 від 21.08.2025 на суму 3 670,00 грн, проведено банком 21.08.2025; № 1389 від 24.09.2025 на суму 2 293,00 грн, проведено банком 24.09.2025.

Отже, всупереч доводів відповідача, матеріалами справи не підтверджується існування у позивача податкового боргу станом на час сплати грошових зобов`язань згідно поданих податкових декларацій у період з 30.10.2024 по 30.09.2025, що надавало б Головному управлінню право зарахувати платежі в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

Крім того, як вбачається з листа ТОВ «НПП КРАМТЕХЦЕНТР» від 02.02.2026 до Головного управління ДПС у Донецькій області, платіжними дорученнями № ЕПІ-0599-1302-000070763 від 26.01.2026 та № DPS494BD9FF85740A0EE0630A214207463C від 27.01.2026 з підприємства було стягнуто кошти в розмірі 112 123,00 грн. та 1 519,25 грн. відповідно. Вказане відповідачем не заперечується.

Проте, таке стягнення не може вважатись коштами, що сплачує такий платник податків, та які Головне управління мало право зарахувати в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, що передбачено п.87.9 ст.87 ПК України.

Разом з тим суд не приймає доводи позивача щодо врахування ухвали суду про відстрочення виконання рішення суду від 20.06.2025 у справі № 200/2167/25, оскільки сума заборгованості, яка зазначалась ГУ ДПС у Донецькій області у спірному рішенні не є складовою частиною податкового боргу, встановленого у справі № 200/2167/25. Вказане вбачається з розрахунку ціни позову по ТОВ "НПП КРАМТЕХЦЕНТР" () та рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.06.2025 у справі № 200/2167/25 щодо стягнення податкового боргу.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про протиправність спірного рішення відповідача від 26.01.2026 № 15/4-0599, зокрема, через відсутність в матеріалах справи доказів існування у позивача податкового боргу станом на час сплати грошових зобов`язань згідно поданих податкових декларацій у період з 30.10.2024 по 30.09.2025 та надані позивачем докази своєчасної сплати таких грошових зобов`язань, суд вважає такими, що підлягають задоволенню також позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати кошти по платіжних дорученнях №2040 від 18.12.2024, №1921 від 21.11.2024, №1752 від 29.10.2024, №1389 від 24.09.2025, №1264 від 21.08.2025, №1084 від 21.07.2025, №957 від 26.06.2025, №770 від 28.05.2025, №588 від 28.04.2025, №431 від 25.03.2025, №250 від 24.02.2025, №109 від 24.01.2025 по їх цільовому призначенню, а саме на погашення узгоджених податкових зобов`язань по деклараціях ПДВ з вересня 2024 по серпень 2025 включно по їх цільовому призначенню, а саме на погашення узгоджених податкових зобов`язань по деклараціях ПДВ з вересня 2024 по серпень 2025 включно та повернення утриманих рішенням №15/4-0599 від 26.01.2026 коштів на банківський рахунок позивача як неправомірно утриманих.

Доводи відповідача стосовно того, що повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на рахунок такого платника податків у банку або небанківському надавачу платіжних послуг, або на єдиний рахунок, або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків, суд не приймає, оскільки в даному випадку грошове зобов`язання було неправомірно стягнуто з позивача, та підстави вважати таке зобов`язання помилково та/або надміру сплаченим у суду відсутні.

Інші аргументи та доводи представників позивача та відповідача, викладені у позові, у відзиві на позов, у додаткових поясненнях, уважно вивчені судом, проте, не беруться до уваги, оскільки не спростовують наведених вище висновків суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У рішенні ЄСПЛ по справі Ґарсія Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отож, поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у розмірі 3328,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "НПП КРАМТЕХЦЕНТР" (84301, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, буд. 8, ) до Головного управління ДПС України в Донецької області (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС України в Донецькій області від 26.01.2026 №15/4-0599 про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків товариства з обмеженою відповідальністю "НПП КРАМТЕХЦЕНТР" у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу.

Зобов`язати Головне управління ДПС України в Донецької області зарахувати кошти по платіжних дорученнях товариства з обмеженою відповідальністю "НПП КРАМТЕХЦЕНТР" №2040 від 18.12.2024, №1921 від 21.11.2024, №1752 від 29.10.2024, №1389 від 24.09.2025, №1264 від 21.08.2025, №1084 від 21.07.2025, №957 від 26.06.2025, №770 від 28.05.2025, №588 від 28.04.2025, №431 від 25.03.2025, №250 від 24.02.2025, №109 від 24.01.2025 по їх цільовому призначенню, а саме на погашення узгоджених податкових зобов`язань по деклараціях ПДВ з вересня 2024 по серпень 2025 включно.

Зобов`язати Головне управління ДПС України в Донецької області повернути утримані кошти рішенням №15/4-0599 від 26.01.2026 на банківський рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "НПП КРАМТЕХЦЕНТР" як неправомірно утримані.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України в Донецької області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "НПП КРАМТЕХЦЕНТР" судовий збір у розмірі 3328,00 грн.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.С. Зеленов