Справа № 160/33084/25
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2026-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Департамента екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Ліквідаційної комісії з проведення ліквідації Державного управління екології та природних ресурсів в Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства, про визнання дій протиправними та припинення дії дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» з позовом до Департамента екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, в якому просить суд:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Дніпропетровській області Міністерства охорони навколишнього природного середовища України було видано позивачу п`ять дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Наголошує на тому, що об`єкти викидів у відповідності до статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» (зі змінами, внесеними Законом України від 16.10.2012 №5456-VI) відносяться до третьої групи, тому, дозволи мають необмежений строк дії. Позивачем упродовж 2016-2021 років було відчужено нерухоме майно та/або припинено дію договорів оренди нерухомого майна, де розташовувались джерела викидів, для експлуатації яких отримувались відповідні дозволи, у зв`язку з чим, у позивача виникла необхідність припинити дію зазначених дозволів. Позивач звернувся до Департамента екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації (далі відповідач-1) через Центр надання адміністративних послуг м. Дніпра із заявами про припинення дії дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Департаментом екології та природніх ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації повідомлено позивачу про закриття адміністративних проваджень щодо розгляду заяв із посиланням на те, що обласна державна адміністрація не видавала вищезазначені дозволи, відтак, не може припинити їх дію, оскільки це буде суперечити пункту 49 Порядку проведення робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку суб`єктів господарювання, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 13.02.2002. З такою позицією відповідача позивач не погоджується, що стало підставою для звернення до суду з цією позовною заявою. Позивач наголошує на тому, що саме до повноважень Департамента екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної військової адміністрації належить прийняття рішень про видачу вказаних дозволів та рішень про припинення їх дії, єдиною підставою для прийняття рішення про відмову в припиненні дії дозволу на викиди є виявлення в заяві про припинення дії дозволу на викиди, поданої суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей. Інших підстав для відмови Порядком не встановлено. У зв`язку з викладеним, вважає, що у відповідача-1 були усі правові підстави для прийняття рішень про припинення дії вказаних вище дозволів, виданих позивачу, однак, вказані дії щодо прийняття таких рішень відповідачем не вчинено, а рішення про припинення дії дозволів на викиди не прийнято. З огляду на викладене, просить суд позовну заяву задовольнити.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
До суду від представника Департамента екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації (далі відповідач-1) надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ні Департамент екології та природних ресурсів, ані Дніпропетровська обласна державна адміністрація не здійснювали розгляд заяв та документів позивача про надання дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та не приймали жодного рішення щодо їх видачі у 2010 та 2011 роках, у зв`язку з відсутністю на той час у останніх таких повноважень. Наголошує на тому, що ні Дніпропетровська обласна державна адміністрація, ані Департамент екології та природних ресурсів не є правонаступниками Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Дніпропетровській області, у зв`язку з чим, Департамент у даних спірних правовідносинах не може бути належним відповідачем.
До суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив Департамента екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації на позовну заяву, в якій останній підтримав позовні вимоги та наголошував на тому, що Департамент є належним відповідачем у даній справі. Крім того, посилався на судову практику, в якій Департамент екології та природних ресурсів є належним відповідачем в аналогічних спірних правовідносинах, як правонаступник прав та обов`язків ліквідованого Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Дніпропетровській області. Відтак, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
До суду від представника відповідача-1 надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких останнім зазначено, що про припинення Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Дніпропетровській області було прийнято рішення шляхом ліквідації юридичної особи, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №159 «Про ліквідацію територіальних органів Міністерства охорони навколишнього природного середовища», вказаний державний орган не має та не міг мати правонаступників, до яких в установленому законом порядку могли б перейти його права та обов`язки, оскільки це б суперечило нормам чинного законодавства та суті процедури ліквідації. При цьому, наголошує, що Департамент екології та природних ресурсів було створено на підставі розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 20.05.2013 №Р-243/0/3-13, як нову юридичну особу публічного права, з присвоєнням власного коду в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, у зв`язку з чим, Департамент жодним чином, на законних підставах, не міг набути прав та обов`язків ліквідованого Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Дніпропетровській області.
Цією ж ухвалою встановлено Ліквідаційній комісії з проведення ліквідації Державного управління екології та природних ресурсів в Дніпропетровській області та Дніпропетровській обласній державній адміністрації п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву; встановлено Міністерству економіки, довкілля та сільського господарства п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали суду про для подання пояснень третьої особи щодо позову або відзиву.
До суду від представника Дніпропетровської обласної державної адміністрації (далі відповідач-3) надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідно до пункту 49 Порядку проведення робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку суб`єктів господарювання, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 №302 (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України №769 від 16.06.2004, №748 від 07.08.2013, №1065 від 04.12.2019, №826 від 09.09.2020, №63 від 24.01.2023), рішення про анулювання або відмову в анулюванні дозволу на викиди приймає дозвільний орган, який видав дозвіл на викиди. Орган, який у 2010-2011 роках видавав дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами позивачу, а саме структурний підрозділ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Дніпропетровській області, реструктурувано та припинило свою діяльність. Дніпропетровська обласна державна адміністрація не видавала спірні дозволи та не була наділена, у встановленому законом порядку, повноваженнями щодо припинення або анулювання раніше виданих дозволів. Жодним з нормативно-правових актів, на які посилається позивач у позовній заяві, зокрема: Законом України «Про охорону атмосферного повітря», Порядком №302, постановою Кабінету Міністрів України №159, не передбачено переходу до обласних державних адміністрацій повноважень щодо припинення або анулювання дії дозволів, виданих ліквідованими територіальними органами Міністерства охорони навколишнього природного середовища. Станом на 2026 рік центральним органом виконавчої влади, відповідальним за охорону навколишнього природного середовища в Україні, є Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства, якому в установленому законом порядку перейшли права та обов`язки органу, який підлягав реорганізації або ліквідації попереднього органу, який був уповноважений здійснювати охорону навколишнього природного середовища в Україні. Саме цей орган формує та реалізує державну політику у сферах економіки, екології та агрополітики, будучи правонаступником ліквідованих Мінагрополітики та Міндовкілля. Таким чином, законодавець чітко пов`язує повноваження щодо припинення дії дозволу з органом, який його видав, а тому, Дніпропетровська обласна державна адміністрація, як суб`єкт владних повноважень, була зобов`язана діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За відсутності прямої норми закону, Департамент екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації не був уповноважений прийняти рішення по суті заяв позивача, а тому, закриття адміністративних проваджень є правомірним та обґрунтованим. З огляду на викладене, просив відмовити у задоволенні позовної заяви.
Ліквідаційна комісія з проведення ліквідації Державного управління екології та природних ресурсів в Дніпропетровській області своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористалась.
Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства своїм правом на надання до суду пояснень третьої особи щодо позову або відзиву не скористалось.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Позивач вважає таку позицію відповідача протиправною, що стало підставою для звернення до суду з цією позовною заявою.
Ключовим у цій справі є питання дозвільного органу, уповноваженого видавати, відмовляти у видачі, анулювати дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, і, відповідно, здійснює розгляд поданих документів на предмет підстав для припинення дії документа дозвільного характеру.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України проголошено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06.09.2005 №2806-IV (далі - Закон № 2806-IV) дозвільні органи - суб`єкти надання адміністративних послуг, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону видавати документи дозвільного характеру;
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2806-IV виключно законами, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються, зокрема:
- необхідність одержання документів дозвільного характеру та їх види;
- дозвільний орган, уповноважений видавати документ дозвільного характеру.
Правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря визначені Законом України «Про охорону атмосферного повітря» від 16.10.1992 №2707-ХІІ (далі Закон №2707-ХІІ).
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону №2707-ХІІ у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються у такому значенні:
- атмосферне повітря - життєво важливий компонент навколишнього природного середовища, який являє собою природну суміш газів, що знаходиться за межами жилих, виробничих та інших приміщень;
- забруднення атмосферного повітря - змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища;
- викид - надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин;
- норматив гранично допустимого викиду забруднюючої речовини стаціонарного джерела - гранично допустимий викид забруднюючої речовини або суміші цих речовин в атмосферне повітря від стаціонарного джерела викиду;
- джерело викиду - об`єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.
Частиною першою статті 5 Закону № 2707-ХІІ передбачено, що в галузі охорони атмосферного повітря встановлюються, зокрема, нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел.
Порядок розроблення та затвердження яких у галузі охорони атмосферного повітря встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 2707-ХІІ для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу на викиди, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища або через центри надання адміністративних послуг (ч. 5 ст. 11 Закону № 2707-ХІІ).
Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу на викиди, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, або через центри надання адміністративних послуг (ч. 6 ст. 11 Закону № 2707-ХІІ).
До першої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об`єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об`єкти, які не належать до першої і другої груп (ч. 7 ст. 11 Закону № 2707-ХІІ).
Дозволи на викиди видаються за умови: неперевищення протягом строку їх дії встановлених нормативів екологічної безпеки; неперевищення нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел; дотримання вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин (ч. 10 ст. 11 Закону №2707-ХІІ).
Таким чином, від об`єкту, який взятий на державний облік і має виробництва або технологічне устаткування, залежить дозвільний орган, що оформлює (видає) дозвіл на здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
Згідно з ч. 7ст. 4-1 Закону № 2806-IV дозвільний орган відкликає документ дозвільного характеру з таких підстав:
наявність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення юридичної особи шляхом ліквідації, якщо інше не встановлено законом;
наявність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.
Дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може застосовувати заходи реагування щодо:
визнання недійсним документа дозвільного характеру у разі встановлення факту надання в заяві про видачу документів дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації, крім очевидних граматичних помилок, одруківок чи арифметичних помилок, що не впливають на зміст поданих відомостей;
відкликання документа дозвільного характеру у разі здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо якого дозвільним органом видано припис або інший розпорядчий документ, а суб`єктом господарювання не виконано цей припис або інший розпорядчий документ у визначений у ньому строк.
Законом можуть передбачатися інші підстави для припинення дії документа дозвільного характеру.
Припинення дії документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, забороняється.
Дія документа дозвільного характеру припиняється через 10 робочих днів з дня доведення дозвільним органом до відома суб`єкта господарювання рішення про припинення дії такого документа, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до пункту 2 Порядку проведення робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку суб`єктів господарювання, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 №302 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2023 №63) (далі Порядок №302), дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл на викиди) - це документ дозвільного характеру у сфері охорони атмосферного повітря, який надає право суб`єктам господарювання експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші.
Відповідно до п. п. 47-49 Порядку №302 дозвільний орган анулює дозвіл на викиди з підстав, що встановлені законом.
У разі подання заяви про анулювання дозволу за власним бажанням в ній зазначаються дата видачі та номер дозволу на викиди, який підлягає анулюванню, та найменування дозвільного органу, що його видав.
Дозвільний орган, який видав дозвіл на викиди, протягом 10 робочих днів з дня отримання заяви суб`єкта господарювання про анулювання дозволу на викиди або настання підстав для анулювання дозволу на викиди приймає рішення про його анулювання або відмову в анулюванні дозволу на викиди, про що повідомляє суб`єкту господарювання особисто або через центр надання адміністративних послуг (у разі, коли така послуга надається через центр надання адміністративних послуг) поштовим відправленням, через електронний кабінет користувача або у порядку електронної інформаційної взаємодії.
Дія дозволу на викиди припиняється через 10 робочих днів з дня прийняття дозвільним органом рішення про його анулювання або з дати видачі нового дозволу на викиди.
Підставою для відмови в анулюванні дозволу на викиди є виявлення в заяві про анулювання дозволу на викиди, поданої суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач через Центр надання адміністративних послуг м. Дніпра декілька разів подавав документи для припинення дії дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на об`єкти, які належать до третьої групи.
Дозвільним органом, уповноваженим видавати (відмовляти у видачі) та анулювати такий дозвіл є Дніпропетровська ОДА (ОВА).
Закони № 2806-IV та № 2707-XII, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру, та Закон України від 09.04.1999 № 586-XIV «Про місцеві державні адміністрації» (далі - Закон № 586-XIV), який визначає повноваження місцевих державних адміністрацій, не наділяє такі органи виконавчої влади в областях і районах, містах Києві та Севастополі правом делегувати свої повноваження іншим органам, зокрема, структурним підрозділам державних адміністрацій, які можуть бути створені як юридичні особи публічного права.
До цього зводиться й правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 17.03.2021 у справі № 826/9746/17.
Так, у п. 33 постанови від 17.03.2021 у справі № 826/9746/17 Верховний Суд виснував, що міська державна адміністрація не має права делегувати свої повноваження, визначені законом, іншим органам. Відповідно, рішення про надання дозволу або відмову у його наданні зобов`язана ухвалювати саме міська державна адміністрація (за аналогією, відповідно й про припинення дії такого дозволу).
Рішення за результатами розгляду поданих позивачем пакетів документів для отримання дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами надано Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Дніпропетровській області територіальним органом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №159 «Про ліквідацію територіальних органів Міністерства охорони навколишнього природного середовища» територіальні органи Міністерства охорони навколишнього природного середовища було ліквідовано, а виконання ними повноважень припинено з 17.05.2013. Повноваження щодо видачі документів дозвільного характеру передано облдержадміністраціям та вступили в дію з 18.05.2013, а отже, на рівні Закону України визначено дозвільний орган, який уповноважений видавати дозволи на викиди, як того вимагає частина перша статті 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Департамент екології Дніпропетровської обласної державної адміністрації згідно пп. 2 п. 6 Положення про Департамент екології та природніх ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації в новій редакції, затвердженого розпорядженням Голови ОДА від 02.03.2021 №Р-215/0/2-21, відповідно до передбачених законодавством галузевих повноважень розглядає, обґрунтовуючи матеріали, та подає на підпис голові ОДА дозволи на викиди забруднюючих речовим в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб`єктів, об`єкти яких відповідно до законодавства належать до другої або третьої групи; у межах наданих повноважень готує проекти рішень щодо видачі, переоформлення та анулювання дозволів (документів дозвільного характеру) та надає на затвердження керівництву облдержадміністрації.

Іншим розпорядженням в.о. голови Дніпропетровської ОДА від 05.02.2021 №Р-84/0/3-21 «Про видачу дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами» Департамент визначено відповідальним за опрацювання у встановленому чинним законодавством України порядку заяв та документів на отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб`єктам господарювання, об`єкти яких відповідно до законодавства належать до другої або третьої групи, з дотриманням строків, передбачених Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльної».

Відтак, Дніпропетровська ОДА (ОВА) є органом, компетентним щодо видачі та припинення дії документів дозвільного характеру, зокрема, дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04.04.2024 у справі №160/25399/21.

З матеріалів справи, а також заяв по суті спору, судом встановлено, що за результатом розгляду документів позивача щодо припинення дії спірних дозволів неповноважним на те органом Департаментом екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації було прийнято рішення про відмову у припиненні дії спірних дозволів.

Конституційний Суд України в Рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Повноваження адміністративного суду визначені у ст. 245 КАС України. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України).

Відповідно до ч. 4 цієї статті у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд дійшов висновку, що Департамент екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації діяв протиправно, розглянувши заяви позивача про припинення дії дозволів та прийнявши рішення про відсутність підстав для задоволення вказаних заяв, а також закривши адміністративні провадження, оскільки не є дозвільним органом в установленому законом порядку на розгляд заяв позивача з доданими документами щодо припинення дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Означені дії як дозвільний компетентний орган мала здійснювати Дніпропетровська ОДА (ОВА), однак, остання не прийняла відповідного рішення про припинення дії документу дозвільного характеру, у зв`язку з чим, допустила протиправну бездіяльність.

Згідно з позицією Конституційного Суду України нормативно-правове регулювання може бути змінено. Так, «особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів» (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Великої палати Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018).

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний здійснювати адміністративну процедуру в межах та на підставі тих актів, які на момент здійснення певної діяльності (дії, бездіяльність або прийняття рішень) є такими, що врегульовують правовідносини у цій сфері (є чинними та діють у цей момент), якщо інше прямо не визначено самими актами.

Суд зазначає про відсутність підстав для зобов`язання компетентного органу скасувати спірні дозволи, оскільки Дніпропетровською ОДА (ОВА) заяви позивача про припинення дії спірних дозволів та додані до них документи розглянуто по суті не було.

Зобов`язання Дніпропетровської ОДА (ОВА) розглянути документи, подані позивачем через Центр надання адміністративних послуг м. Дніпра, ефективно поновлює порушені на момент розгляду справи права позивача, оскільки у такий спосіб досягається розгляд його заяви повноважним дозвільним органом, який має перевірити подання суб`єктом господарювання повного пакета документів, необхідних для припинення дії документа дозвільного характеру.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із наступного.

Згідно ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 15140,00 грн.

Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 7570,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департамента екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації та Дніпропетровської обласної державної адміністрації, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Департамента екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Ліквідаційної комісії з проведення ліквідації Державного управління екології та природних ресурсів в Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства, про визнання дій протиправними та припинення дії дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо розгляду заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 02.06.2025 №02-223-04-2025 про припинення дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-26 від 12.10.2010 та закриття адміністративного провадження (справа №02-223-04-2025).

Визнати протиправними дії Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо розгляду заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 02.06.2025 №05-223-04-2025 про припинення дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-50 від 23.12.2010 та закриття адміністративного провадження (справа №05-223-04-2025).

Визнати протиправними дії Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо розгляду заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 02.06.2025 №04-223-04-2025 про припинення дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-51 від 23.12.2010 та закриття адміністративного провадження (справа №04-223-04-2025).

Визнати протиправними дії Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо розгляду заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 02.06.2025 №01-223-04-2025 про припинення дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-38 від 07.02.2011 та закриття адміністративного провадження (справа №01-223-04-2025).

Визнати протиправними дії Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо розгляду заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 02.06.2025 №00-223-04-2025 про припинення дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-50 від 07.02.2011 та закриття адміністративного провадження (справа №00-223-04-2025).

Визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо нерозгляду заяв Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з доданими документами, зареєстрованих у Центрі надання адміністративних послуг м. Дніпро від 02.06.2025 №02-223-04-2025, від 02.06.2025 №05-223-04-2025, 02.06.2025 №04-223-04-2025, від 02.06.2025 №01-223-04-2025, від 02.06.2025 №00-223-04-2025 про припинення дії дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Зобов`язати Дніпропетровську обласну державну адміністрацію розглянути заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з доданими документами, зареєстровані у Центрі надання адміністративних послуг м. Дніпро від 02.06.2025 №02-223-04-2025, від 02.06.2025 №05-223-04-2025, 02.06.2025 №04-223-04-2025, від 02.06.2025 №01-223-04-2025, від 02.06.2025 №00-223-04-2025 про припинення дії дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у строки та порядку, чинними на момент розгляду поданих документів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департамента екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації () на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3785 (три тисячі сімсот вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської обласної державної адміністрації () на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3785 (три тисячі сімсот вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька