Справа № 240/21419/25
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2026-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Житомир справа № 240/21419/25

категорія 108120000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши в електронній формі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Комунального некомерційного підприємства «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Василівської міської ради до Управління Північного офісу Державної аудиторської служби України в Житомирській області, Північного офісу Державної аудиторської служби України про визнання протиправним та скасування висновку,

установив:

03 вересня 2025 року Комунальне некомерційне підприємство «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Васильківської міської ради (далі позивач, КНП «Васильківська БЛІЛ») звернулося у суд з позовом до Північного офісу Державної аудиторської служби України (далі відповідач-1, Офіс) та Управління Північного офісу Державної аудиторської служби України в Житомирській області (далі відповідач-2, Управління), в якому просить визнати протиправними та скасувати висновок Управління про результати моніторингу закупівлі UA-2025-07-03-005858-a.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що виявлені під час моніторингу процедури закупівлі відмінності не належать до підстав для обов`язкової відміни процедури закупівлі, передбачених пунктом 50 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року №1178 (далі Особливості), оскільки вони не є порушенням вимог законодавства, а виправити їх на стадії після визначення переможця вже неможливо без відміни всієї процедури, що призвело б до необґрунтованого затягування реконструкції важливого медичного об`єкта. Наголошує, що у розглядуваному випадку зміни мають економічне та технічне обґрунтування, що не змінюють змісту предмета закупівлі, а лише оптимізують його реалізацію, відповідають тендерній документації в частині встановлення вимог та функціональних характеристик до предмета закупівлі та є економічно доцільними. Зауважує, що з оскаржуваного висновку вбачається, що відповідач не встановив випадків, які передбачені статтею 43 Закону України «Про публічні закупівлі», що виключає наявність будь-яких підстав для визнання договору про закупівлю нікчемним. З моменту визначення переможця торгів та встановлення відповідності пропозиції учасника вимогам тендерної документації та вимогам Закону України «Про публічні закупівлі» неможливо відмінити процедуру закупівлі, у порядку, передбаченому статтею 31 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки це нівелює принципи та основні положення такого Закону. Право на відміну торгів існує лише на стадії до завершення процедури торгів, а не після їх завершення на стадії укладання договору з переможцем. Після укладення договору про закупівлю процедура закупівлі є завершеною. У спірному випадку Управління не скористалося своїм правом своєчасного здійснення контролю закупівлі до кінцевого строку подання тендерних пропозицій учасниками, а це унеможливило своєчасне реагування позивача на відповідні зауваження у рамках проведення безпосередньо процедури закупівлі (у тому числі щодо внесення змін до тендерної документації), а не вже після укладання договору з переможцем. Покликаючись на принцип пропорційності наголошує, що усунення вказаних у оскаржуваному висновку допущених позивачем порушень у запропонований Управлінням спосіб шляхом розірвання договору генпідряду суперечить принципу співмірності та пропорційності, тобто свідчить про недотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, інтересів позивача та третьої особи і цілями, на досягнення яких було спрямовано укладення вказаного договору.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в електронній формі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

30 жовтня 2025 року до суду надійшов відзив, у якому відповідач-2 просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що на виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі» Управлінням було проведено аналіз даних електронної системи закупівель при проведенні закупівлі за номером ID: UA-2025-07-03-005858-a, здійсненої позивачем, виявлено ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, а саме, щодо розгляду тендерної пропозиції Товариства з додатковою відповідальністю «Пересувна механізована колона 19» (далі ТДВ «Пересувна механізована колона 19»), встановлено порушення вимог підпункту 2 пункту 44 Особливостей.

Щодо невідповідності тендерної пропозиції учасника процедури закупівлі ТДВ «Пересувна механізована колона 19» умовам тендерної документації позивача зазначає, що пунктом 122 розділу 6 «Інші роботи» технічного завдання до Додатку №3 до тендерної документації передбачено виконання робіт з «Установлення поручня» в кількості 5,024 т. На виконання вказаних вимог учасник ТДВ «Пересувна механізована колона 19» подав локальний кошторис на будівельні роботи №02-01-02 на архітектурні роботи (файл « 50_ДЦ_ЛК1_02-01-02.pdf). Однак у пункті 113 розділу 6 «Інші роботи» зазначеного кошторису передбачено виконання робіт з «Установлення поручня» в кількості 0,4384 т. Наведене, на переконання відповідача, підтверджує не дотримання вимог пункту 122 розділу 6 «Інші роботи» технічного завдання до Додатку №3 до тендерної документації. З викладеного слідує, що учасник при виконанні робіт, які передбачено пунктом 122 розділу 6 «Інші роботи» технічного завдання до Додатку №3 до тендерної документації буде встановлювати поручень, який не передбачений Схемою, а отже учасник змінив технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі.

Наведене, на переконання відповідача, підтверджує, що в порушення вимог підпункту 2 пункту 44 Особливостей позивач не відхилив тендерну пропозицію ТДВ «Пересувна механізована колона 19» як таку, що не відповідала умовам технічної специфікації та іншим вимогам щодо предмета закупівлі тендерної документації, крім невідповідності у інформації та/або документах, що може бути усунена учасником процедури закупівлі відповідно до пункту 43 Особливостей. Наголошує, що зобов`язання щодо усунення порушень законодавства у сфері публічних закупівель шляхом розірвання договору як єдиного можливого шляху усунення виявлених порушень на момент проведення моніторингу цієї процедури закупівлі та складання висновку про результати моніторингу процедури закупівлі є таким, що направлений на приведення взаємовідносин у правову, законодавчо врегульовану площину. При цьому, враховуючи той факт, що виявлені порушення мають вплив на перебіг процедури закупівлі та на її результат, зобов`язання щодо припинення зобов`язань за договором, у тому числі із застосуванням відповідних наслідків недійсності/нікчемності договору, є пропорційним та співмірним з вагою виявлених порушень.

Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року до учасні у справі залучено третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ТДВ «Пересувна механізована колона 19» (далі третя особа) та визначено час для подання пояснень щодо суті спору.

У період з 17 по 31 грудня 2025 року головуюча суддя перебувала у відпустці.

01 січня 2026 року до суду надійшли пояснення третьої особи, яка просить позов задовольнити. Зауважує, що застосований Управлінням підхід є помилковим, оскільки таке здійснило механічне порівняння двох числових значень без аналізу їх економіко-технічної природи, без установлення первинного натурального показника предмета робіт та без доведення того, що розбіжність у похідній кошторисній величині означає зміну предмета закупівлі або фактичне пропонування іншого результату робіт. Акцентує увагу, що суть розбіжності полягає у тому, що 0,4384 т є похідним показником, обчисленим від натурального обсягу робіт (довжини поручня) та питомої ваги виробу на 1 погонний метр. Зокрема, 160 м помножені на 0,00274 т (вага одного метра) дорівнює 0,4384 т, що є арифметичним результатом перерахунку натурального показника в масу. За своєю природою такі величини застосовуються у кошторисному обліку, як похідні та залежать від прийнятої марки, перерізу, типорозміру профілю (труби), що використовується для виготовлення поручня, тоді як первинним для предмета робіт є саме натуральний показник встановлення поручня у визначеному місці та довжини, з визначеними конструктивними характеристиками. На переконання ТДВ «Пересувна механізована колона 19» Управління, обґрунтовуючи «невідповідність», повинно було довести такі обставини:

- що саме показник 5,024 т є первинним та обов`язковим технічним параметром предмета закупівлі, а не похідним;

- що розбіжність у тонах означає зміну предмета (інший обсяг, вид або конструктив, інший результат робіт) або іншу пропозицію, ніж вимагалося технічною документацією;

- що така розбіжність не може бути пояснена різними підходами до ресурсного відображення, перерахунку, округлення або коректного застосування питомної ваги виробу;

- що замовник, навіть маючи натуральні показники й опис предмета, об`єктивно не міг встановити відповідність предмета робіт вимогам тендерної документації.

Жоден із наведених елементів у висновку Управління не розкритий належним чином, натомість застосовано найбільш обтяжливий наслідок у вигляді розірвання договору. Таким чином, на переконання третьої особи, за наявними даними й логікою предмета робіт мова йде не про пропозицію іншого предмета закупівлі, а про відмінність у відображені похідного кошторисного показника. У такій ситуації відсутні підстави для висновку, що тендерна пропозиція не відповідала технічній специфікації по суті.

Також ТДВ «Пересувна механізована колона 19» акцентує увагу, що спосіб усунення порушення є непропорційним і юридично сумнівним у контексті адміністративного контролю з огляду на те, що: 1) Управління не встановило обставин, які б свідчили про фактичне недоотримання позивачем результату робіт, про інший, не передбачений тендерною документацією, обсяг або конструктив, чи про інші негативні наслідки, співмірні з розірванням договору; 2) вимога розірвання не враховує правових наслідків для сторін договору в приватноправовій площині, а саме фактично виконані роботи, приймання таких, оплата, гарантійні зобов`язання, можливі зворотні розрахунки та спори; 3) розірвання договору на стадії виконання не відновлює конкурентне середовище та не повертає процедуру закупівлі в стан до порушення, натомість створює додаткові ризики та витрати, які не кореспондуються із характером зауваження, що зводить до різниці у похідному кошторисному показнику однієї позиції без доведеного впливу на предмет закупівлі.

З огляду на викладене третя особа вважає, що спірний висновок Управління не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та пропорційності, а наведене формальне зіставлення показників саме по собі не доводить невідповідності предмета закупівлі вимогам тендерної документації і не може слугувати достатньою підставою для застосування найбільш обтяжливого заходу реагування у вигляді вимоги розірвання договору.

За результатами вивчення всіх документів, які містяться у матеріалах справи суд дійшов висновку про необхідність проведення розгляду справи у судовому засіданні, що обумовило постановлення 05 січня 2025 року відповідної ухвали, якою також продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний строк, зобов`язано відповідача та запропоновано позивачу подати додаткові документи.

З огляду на надходження клопотання представника позивача, судове засідання, призначене на 13 січня 2026 року було відкладено на 28 січня 2026 року та зобов`язано відповідача подати пояснення щодо покликань на ресурсно-елементні кошторисні норми КБ9-43-1 і КБ9-35-1.

26 січня 2026 року до суду надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач зазначає, що зміна учасником обсягу робіт «Установлення пандуса», які були передбачені проєкто-кошторисною документацією (пункт 127 розділу 6 «Інші роботи» локального кошторису на будівельні роботи № 02-01-02) та технічним завданням Додатку № 3 до тендерної документації (пункт 122 Розділ №6 Інші роботи) в обсязі 5,024 т на 0,4384 т, свідчить про вибіркове застосування учасником ТДВ «Пересувна механізована колонна 19» ресурсно-елементних кошторисних норм, що є неприпустимим, оскільки такі норми є обов`язковими до застосування та не допускають довільного коригування обсягів робіт. Здійснивши аналіз інформації зазначеної в проєктно-кошторисній документації було з`ясовано, що для встановлення поручня в кількості 160 м (пункт 127 розділу 6 «Інші роботи» локального кошторису на будівельні роботи № 02-01-02 на архітектурні роботи Кошторису), потрібно саме 5,024 т стальних конструкцій (КБ9-35-1), що в свою чергу відповідає пункту 122 розділу 6 «Інші роботи» технічного завдання до Додатку № 3 тендерної документації. Також відповідач-2 надав новий розрахунок середньостатистичної маси 1 погонного метра труби. Зауважує, що виконання робіт із використанням металу у такому зменшеному обсязі призведе до виготовлення конструкції, яка не здатна забезпечити необхідну несучу здатність та витримувати експлуатаційні навантаження, що є прямим порушенням вимог безпеки та технічних характеристик предмета закупівлі, або ж призведе до фактичного зменшення довжини поручнів порівняно з передбаченою проєктно-кошторисною документацією. Зазначає, що економія у сфері публічних закупівель полягає в отриманні того самого або кращого результату за менші кошти, без зменшення обсягів та погіршення технічних характеристик предмета закупівлі. Отже, у розглядуваному випадку має місце не економія, а демпінг шляхом штучного зменшення обсягів робіт, що суперечить вимогам тендерної документації та принципам здійснення публічних закупівель.

У судовому засіданні 28 січня 2026 року судом оголошено перерву для надання представнику позивача часу подати докази на підтвердження висловленим нею у судовому засіданні доводам.

06 лютого 2026 року до суду надійшли докази на обґрунтування позиції позивача та додаткові пояснення. Зазначає, що у розділ 6 «Інші роботи» відсутні креслення та пояснення до робочого проєкта, а тому, третьою особою, враховуючи загальну масу встановлення поручня, виконано самостійно розрахунок наступним чином, 160 м. п. труби х 2,741 кг = 438,4 кг, що становить 0,4384 т, де 2,74 кг маса одного погонного метра труби діаметром 40мм при товщині стінки 3 мм. У зв`язку з відсутністю у проєкті вимог до діаметра та товщини стінки металевої труби, а також з урахуванням того, що на прямих ділянках зазвичай використовується труба діаметром 32-42 мм, для розрахунку загальної маси труби для установлення поручня була застосована металева труба діаметром 40 мм при товщині стінки 3 мм у кількості 160 м.п. (згідно пункту 128, розділ 6 «Інші роботи» локального кошторису» та пункту 122 технічного завдання). Вище наведені показники, що у пункті 120 розділу 5 більш відповідають вимогам ДБН, а тому наведені розрахунки у пункті 122 розділу 6 «Інші роботи» є некоректними при формуванні технічного завдання, оскільки на початку автором проекту було допущено помилку в розрахунку загальної маси поручня в кошторисній документації, що стало наслідком неправильного вказаного показника у проведені розрахунку наведеного у технічному завданні до Додатку № 3 до тендерної документації. Акцентує увагу, що згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про завдання на проєктування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 11 грудня 2025 року міститься додаток «Завдання на корегування 1», де у пункті 24 відбулася заміна, замість пандуса додано вертикальний транспорт. (Реконструкція (заміна вантажно-пасажирського ліфта вантажопідйомністю 1275 кг). Додатково надає локальні кошториси на будівельні роботи №02-01-02 від 13 грудня 2023 року (до корегування) та від 24 грудня 2025 року (після коригування), що підтверджує факт відсутності пандуса, в тому числі установку поручня до технічного завдання. Отже, розділи 5 «Пандус» та 6 «Інші роботи» проєктно-кошторисної документації при коригуванні від 24 грудня 2025 року були виключені та замінені іншими роботами. Тобто, станом на сьогодні за Договором генпідряду №159 від 07 серпня 2025 року роботи згідно розділів 5 «Пандус» та 6 «Інші роботи» не передбачені та не будуть виконуватися в межах зазначеного договору.

06 лютого 2026 року до суду також надійшли заперечення, в яких відповідач-2 зауважує, що додаткові пояснення позивача не спростовують висновків, викладених у Висновку про результати моніторингу процедури закупівлі, а навпаки підтверджують наявність порушень законодавства у сфері публічних закупівель. Посилання позивача на витяг з Реєстру будівельної діяльності від 11 грудня 2025 року та надання локальних кошторисів «до» і «після» коригування не мають правового значення для оцінки правомірності дій замовника під час проведення процедури закупівлі. Моніторинг здійснювався щодо дій замовника на конкретний момент часу під час розгляду та оцінки тендерних пропозицій. Виявлені порушення стосуються суттєвих умов предмета закупівлі, а саме обсягів та змісту робіт, що безпосередньо впливають на формування ціни тендерної пропозиції. Внесені зміни до проєктно-кошторисної документації свідчать про, те, що позивач, погодився з позицією та порушеннями, зазначеними у Висновку про результати моніторингу процедури закупівлі, та визнає їх правомірність. Такі порушення не могли бути усунені шляхом уточнення чи виправлення, а відповідно до принципів, визначених статтею 5 Закону України «Про публічні закупівлі», є підставою для відміни процедури закупівлі з подальшим коригуванням проєктно-кошторисної документації.

06 лютого 2026 року у судовому засіданні представник позивача зазначила, що наполягає на задоволенні позову саме з викладених у ньому підстав. Представник відповідача наполягала на відмові в задоволенні позову.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

На підставі положень частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на надходження клопотання представників сторін 06 лютого 2026 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження, яка внесена до протоколу судового засідання.

За результатами вивчення поданих сторонами додаткових документів суд дійшов висновку про необхідність призначення справи до судового розгляду, що обумовило постановлення 24 березня 2026 року відповідної ухвали.

У судовому засідання представник позивача не змогла пояснити у зв`язку з чим сторони дійшли висновку, що поручні, про які мова іде у розмірі 5 «Пандус» та розділ 6 «Інші роботи», це поручні саме пандуса.

Наведене обумовило необхідність надання представнику позивача часу для підготовки письмових пояснень.

На підставі положень частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на надходження клопотання представників сторін 24 березня 2026 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження, яка внесена до протоколу судового засідання.

Позивач подав суду додаткові пояснення, в яких зазначає, що поручень, про який мова іде в проєктно-кошторисній документації у файлі « 4ВК Реабілітація 05.12.23.pdf» передбачений в локальному кошторисі на «Внутрішні системи водопроводу та каналізації» № 02-01-04, пункти 135 та 137, а поручень настінний для реабілітації, передбачений у проєктно-кошторисній документації у файлі « 1ПЗ Реабілітація об`єднано» зазначений у локальному кошторисі на придбання устаткування, меблів та інвентаря № 02-02-020 у пункті 35. Також зауважує, що згідно Креслення (арк. 18 креслення 168-33/43/1-АБ) невід`ємною складовою будівельної конструкції пандусу належать також конструкції металеві, а саме: перила та поручні настінні. Згідно креслення: 168-33/43-ТХ арк. 2, в приміщеннях: (1 зала фізичної реабілітації, 47 зал ерготерапії) передбачено встановлення настінного поручня (поз. Т-68 поручні настінні для реабілітаційної зали кількість 1, згідно специфікації, арк. 5). Нажаль, в зазначеному кресленні, та в специфікації відсутні чіткі дані щодо ваги 1 м.п даного поручня, та його кількість (довжина, вага). З огляду на вказані поручні, вбачається, що вони є окремим обладнанням, що відноситься до інших розділів робіт, на ці поручні окремо зазначаються в кошторисі позиції по вартості, кількості та вартості за монтажні роботи. Такі поручні наразі діючі в робочому проєкті, та найближчим часом будуть встановлені, однак вони не відносяться до пункту 122 розділу 6 «Інші роботи» технічного завдання до Додатку № 3 до тендерної документації, в якому передбачено виконання робіт з «Установлення поручня» в кількості 5,024 т.

Відповідач-2 подав суду заперечення на додаткові пояснення позивача. Зауважує, що сам факт подання тендерної пропозиції з обсягами робіт, що не відповідають вимогам тендерної документації, є самостійною та достатньою підставою для її відхилення, незалежно від будь-яких подальших пояснень чи обґрунтувань сторін. Наголошує, що позивач змінює свою правову позицію залежно від стадії розгляду справи: спочатку обґрунтовує відхилення від вимог тендерної документації економією, а в подальшому посилається на нібито помилковість самої тендерної документації. Така непослідовність у поясненнях свідчить про намагання виправдати допущену невідповідність тендерної пропозиції вимогам тендерної документації та не спростовує встановленого порушення. Більше того, наведена зміна позиції ставить під сумнів достовірність доводів позивача та не може бути покладена судом в основу прийняття рішення як належне та послідовне обґрунтування його вимог. Акцентує увагу, що відповідно до пункту 32 частини першої статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі», тендерна пропозиція подається учасником відповідно до вимог тендерної документації. Отже, предметом дослідження у межах моніторингу є виключно відповідність тендерної пропозиції вимогам тендерної документації, а не подальші пояснення сторін чи спроби переоцінки проєктних рішень. Учасник ТДВ «Пересувна механізована колонна 19» фактично подав пропозицію з іншими обсягами робіт, ніж передбачено тендерною документацією, що виключає можливість визнання її такою, що відповідає встановленим вимогам.

На підставі частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження.

За результатами вивчення поданих сторонами документів, суд установив, що 03 липня 2025 року КНП «Васильківська БЛІЛ» оголошено процедуру закупівлі ДК 021-2015: 45450000-6 Інші завершальні будівельні роботи («Реконструкція приміщень ІІ поверху дитячого лікувального корпусу під розміщення відділення реабілітації КНП «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Васильківської міської ради за адресою: вул. Декабристів, 87 м. Васильків, Київська область» (номенклатурна позиція 45454000-4 Реконструкція), ID: UA-2025-07-03-005858-a.

24 липня 2025 року відбулося проведення аукціону, за результатами якого визначено переможця ТДВ «Пересувна механізована колона 19».

07 серпня 2025 року між позивачем та ТДВ «Пересувна механізована колона 19» укладено договір генпідряду №159.

05 серпня 2025 року начальником Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області, відповідно до статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі», зважаючи на пункт 23 Особливостей, підпункту 2 пункту 5 Положення про Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області, затвердженого наказом Північного офісу Держаудитслужби від 20 жовтня 2016 року №18 (зі змінами) підписано наказ №76-з «Про початок моніторингу процедур закупівлі». У додатку до цього наказу під пунктом 1 зазначено унікальний номер оголошення про проведення процедури закупівлі UA-2025-07-03-005858-a.

Під час проведення моніторингу в електронній системі закупівель 06 та 11 серпня 2025 року розміщено запити замовнику про надання пояснень.

08 та 14 серпня 2025 року позивач розмістив свої пояснення.

21 серпня 2025 року в електронній системі закупівель опубліковано висновок про результати моніторингу закупівлі Управління Північного офісу Держаудитслужби з названого вище предмета закупівлі № UA-2025-07-03-005858-a.

Як убачається з висновку, моніторингом установлено, що за результатами аналізу питання дотримання замовником законодавства у сфері публічних закупівель щодо розгляду тендерної пропозиції ТДВ «Пересувна механізована колона 19» установлено порушення вимог підпункту 2 пункту 44 Особливостей.

З огляду на встановлені порушення законодавства у сфері публічних закупівель, керуючись статтями 5 та 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», статтею 8 Закону України «Про публічні закупівлі» зобов`язано позивача здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень шляхом розірвання договору генпідряду від 07 серпня 2025 року №159, та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про вжиття таких заходів.

Не погодившись із правомірністю висновку контролюючого органу, КНП «Васильківська БЛІЛ» звернулося із відповідним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні регламентовано Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26 січня 1993 року №2939-XII з наступними змінами та доповненнями у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2939-ХІІ).

Згідно з частиною 1 статті 1 цього Закону здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі орган державного фінансового контролю).

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року №868 «Про утворення Державної аудиторської служби України», яка набрала чинності 03 листопада 2015 року, утворено Державну аудиторську службу України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, реорганізувавши Державну фінансову інспекцію шляхом перетворення.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року №43 (далі Положення №43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Пунктом 9 Положення №43 визначено, що Держаудитслужба в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує та контролює їх виконання.

Згідно пункту 7 цього Положення Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Наказом Держаудитслужби від 02 червня 2016 року №23 затверджене, зокрема, Положення про Північний офіс.

Відповідно до пункту 1 цього Положення, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, Північний офіс Держаудитслужби (далі Офіс) підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом.

У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління у Вінницькій, Житомирській, Черкаській, Чернігівській областях.

Управління здійснюють свої повноваження на території адміністративно-територіальної одиниці за їх місцезнаходженням відповідно.

У місті Києві та на території Київської області реалізацію державного фінансового контролю здійснює апарат Офісу.

На території інших адміністративно-територіальних одиниць Офіс та управління здійснюють реалізацію державного фінансового контролю за дорученням Голови Держаудитслужби та його заступників.

Відповідно до підпункту 18 пункту 11 цього Положення начальник Північного офісу затверджує положення про структурні підрозділи Офісу, в тому числі про управління.

На реалізацію наведеної правової норми 16 жовтня 2016 року наказом №18 затверджено Положення про Управління Північного офісу Держаудитслужби.

Згідно підпункту 2 пункту 5 цього Положення у редакції на час виникнення спірних правовідносин Управління з метою організації своєї діяльності видає накази з основної діяльності про початок моніторингу закупівлі.

Відповідно до статті 5 Закону України №2939-ХІІ контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України «Про публічні закупівлі», проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування. Перевірка закупівель у замовників проводиться за місцезнаходженням юридичної особи, що перевіряється, чи за місцем розташування об`єкта права власності, щодо якого проводиться перевірка, і полягає у документальному та фактичному аналізі дотримання замовником законодавства про закупівлі. Результати перевірки закупівель викладаються в акті перевірки закупівель. Моніторинг закупівлі здійснюється за місцезнаходженням органу державного фінансового контролю.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначає Закон України «Про публічні закупівлі» від 25 грудня 2015 року №922-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №922-VIII), метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

16 серпня 2022 року Верховної Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та інших законодавчих актів України щодо здійснення оборонних та публічних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану» №2526-ІХ, який набрав чинності з 10 вересня 2022 року, пунктом 2 якого розділ Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №922-VIII доповнено пунктом 37 такого змісту: «Установити, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених цим Законом, визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз.».

На реалізацію наведеної бланкетної норми 12 жовтня 2022 року Уряд прийняв постанову №1178, якою затвердив Особливості.

Згідно пункту 2 Особливостей терміни у них вживаються у значенні, наведеному в Законі України №922-VIII, постановах Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року №166 «Про затвердження Порядку функціонування електронної системи закупівель та проведення авторизації електронних майданчиків» та від 14 вересня 2020 року №822 «Про затвердження Порядку формування та використання електронного каталогу».

Статтею 1 Закону України №922-VIII визначено поняття, які застосовуються для цілей зазначеного закону, зокрема: моніторинг закупівлі аналіз дотримання замовником законодавства у сфері публічних закупівель під час проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та протягом його дії з метою запобігання порушенням законодавства у сфері публічних закупівель.

Відповідно до статті 8 цього Закону, моніторинг закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його територіальні органи (далі органи державного фінансового контролю). Моніторинг закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладання договору про закупівлю та його виконання. Моніторинг закупівлі не проводиться на відповідність тендерної документації вимогам частини 4 статті 22 цього Закону.

Рішення про початок моніторингу процедури закупівлі приймає керівник органу державного фінансового контролю або його заступник (або уповноважена керівником особа) за наявності однієї або декількох із таких підстав: 1) дані автоматичних індикаторів ризиків; 2) інформація, отримана від органів державної влади, народних депутатів України, органів місцевого самоврядування, про наявність ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель; 3) повідомлення в засобах масової інформації, що містять відомості про наявність ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель; 4) виявлені органом державного фінансового контролю ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель в інформації, оприлюдненій в електронній системі закупівель; 5) інформація, отримана від громадських об`єднань, про наявність ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявлених за результатами громадського контролю у сфері публічних закупівель відповідно до статті 7 цього Закону.

З огляду на викладене, ураховуючи виявлені органом державного фінансового контролю ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель в інформації, оприлюдненій в електронній системі закупівель, суд приходить до висновку, що відповідач мав повноваження на проведення моніторингу процедури закупівлі за номером ID: UA-2025-07-03-005858-а.

Повідомлення про прийняття рішення про початок моніторингу процедури закупівлі орган державного фінансового контролю оприлюднює в електронній системі закупівель протягом двох робочих днів з дня прийняття такого рішення із зазначенням унікального номера оголошення про проведення конкурентної процедури закупівлі, присвоєного електронною системою закупівель, та/або унікального номера повідомлення про намір укласти договір про закупівлю у разі застосування переговорної процедури закупівлі, а також опису підстав для здійснення моніторингу процедури закупівлі.

Строк здійснення моніторингу процедури закупівлі не може перевищувати 15 робочих днів з наступного робочого дня від дати оприлюднення повідомлення про початок моніторингу процедури закупівлі в електронній системі закупівель.

За результатами моніторингу процедури закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу процедури закупівлі (далі висновок), що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником. Такий висновок підлягає оприлюдненню в електронній системі закупівель протягом трьох робочих днів з дня його складання.

У висновку обов`язково зазначаються:

1) найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код замовника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, щодо якого здійснювався моніторинг процедури закупівлі;

2) назва предмета закупівлі із зазначенням коду за Єдиним закупівельним словником (у разі поділу на лоти такі відомості повинні зазначатися щодо кожного лота) та назви відповідних класифікаторів предмета закупівлі і частин предмета закупівлі (лотів) (за наявності) та його очікувана вартість;

3) унікальний номер оголошення про проведення конкурентної процедури закупівлі, присвоєний електронною системою закупівель, та/або унікальний номер повідомлення про намір укласти договір про закупівлю у разі застосування переговорної процедури закупівлі;

4) опис порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявленого за результатами моніторингу процедури закупівлі;

5) зобов`язання щодо усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.

У висновку може зазначатися додаткова інформація, визначена органом державного фінансового контролю.

Замовник має право протягом 3 робочих днів з дня оприлюднення висновку одноразово звернутися до органу державного фінансового контролю за роз`ясненням змісту висновку та його зобов`язань, визначених у висновку.

Протягом 5 робочих днів з дня оприлюднення органом державного фінансового контролю висновку замовник оприлюднює через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку, або аргументовані заперечення до висновку, або інформацію про причини неможливості усунення виявлених порушень.

У разі незгоди замовника з інформацією, викладеною у висновку, він має право оскаржити висновок до суду протягом 10 робочих днів з дня його оприлюднення, про що зазначається в електронній системі закупівель протягом наступного робочого дня з дня оскарження висновку до суду. Замовник зазначає в електронній системі закупівель про відкриття провадження у справі протягом наступного робочого дня з дня отримання інформації про відкриття такого провадження та номер такого провадження.

Суд зауважує, що згідно приписів частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Надаючи оцінку висновку про допущення позивачем порушення вимог підпункту 2 пункту 44 Особливостей, суд зауважує на таке.

Згідно зазначеної правової норми замовник відхиляє тендерну пропозицію із зазначенням аргументації в електронній системі закупівель у разі, коли тендерна пропозиція, зокрема не відповідає умовам технічної специфікації та іншим вимогам щодо предмета закупівлі тендерної документації, крім невідповідності в інформації та/або документах, що може бути усунена учасником процедури закупівлі відповідно до пункту 43 цих особливостей.

Як установлено судом, підставою для висновку щодо допущення позивачем порушення наведених положень Особливостей стало виявлення невідповідності інформації, зазначеної третьою особою в пункті 113 «Установлення поручня» розділу 6 «Інші роботи» локального кошторису на будівельні роботи 02-01-02 показника 0,4384, а не 5,024, який зазначений у пункті 122 «Установлення поручня» розділу 6 «Інші роботи» Технічного завдання на придбання устаткування, викладеного у Додатку № 3 до тендерної документації «Інформація про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі».

Суд зауважує, що названий додаток до тендерної документації у розділах 5 та 6 не містить будь-яких характеристик поручня, зокрема, довжини, товщини труби та її діаметру.

Частина зазначених характеристик може бути обрахована зі схеми металевої огорожі пандуса, що міститься на 21 аркуші файла « 2АР 05.12.23.pdf», що міститься у папці «ТОМ1» у папці «ПКД Реабілітація грудень 2023_2», а саме довжина та діаметр.

Саме покликаючись на обрахунки, проведені на підставі вказаної схеми, третя особа стверджує, що показник 5,024, приведений у пункті 122 «Установлення поручня» розділу 6 «Інші роботи» Технічного завдання на придбання устаткування, викладеного у Додатку № 3 до тендерної документації «Інформація про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі» є помилковим. При цьому за результатами огляду об`єкта майбутнього будівництва учасник установив, що відповідні роботи по установки поручня можуть бути проведені із використанням труб меншої ваги із дотриманням вимог до їх довжини, діаметру.

Тим часом, схема пандуса не містить товщини труб, які підлягають використанню під час його виготовлення. Не містить такої інформації і Додаток №3 до тендерної документації, а також інші документи, надані суду під час розгляду справи учасниками.

Також суд уважає за необхідне звернути увагу, що згідно креслень пандуса, який міститься на 21 аркуші файла « 2АР 05.12.23.pdf», що міститься у папці «ТОМ1» у папці «ПКД Реабілітація грудень 2023_2» такі містять поручні та огорожу, які виконані з труб діаметром 40 мм та 20 мм.

Аналіз наведених креслень дає підстави дійти висновку, що пункт 120 «Установка поручня» розділу 5 «Пандус» містить інформацію про вагу саме поручня, якій підлягає установці, а пункт 122 «Установка поручня» розділу «Інші роботи» містить інформацію про вагу огорожі пандуса.

Такий висновок суду узгоджується з положеннями Довідника до вимог ДБН 2.2-40:2018 «Інклюзивність будівель і споруд. Основні положення» (зміна 2).

У розділі 5 «Облаштування пандуса» названого довідника зазначено: «Поручні. Дивись Розділ 7».

У розділі 7 «Порічні» наведено таке: «Висота розміщення: Поручні повинні бути з обох боків сходів (завжди) і пандусів. При пандусі ухилом менше 5% встановлення поручнів не є обов`язковим Основні рівні: 900 мм (основний) 700 мм (додатковий) 500 мм у місцях, де часто перебувають діти (дошкільні заклади, парки, дитмайданчики) Форма і розміри: Поручні повинні мати круглий або заокруглений переріз Діаметр: від 35 мм до 45 мм Відстань до стіни у місці кріплення не менше 40 мм Для пандусів: встановлення бортика в 5 см від основи Поручні мають бути об`єднані Завершення поручнів: Кінці поручнів мають бути продовжені на 300 мм у горизонтальній площині Із заокругленням вгорі та внизу для безпеки, особливо для людей з порушенням зору Матеріал та поверхня. Поручні повинні бути: гладкими, матовими (не блищати), з опором ковзанню рук Візуальна доступність: Поручні повинні контрастувати за кольором із поверхнею сходів чи пандуса та навколишнім простором Розміщення вертикальних опор Перша та остання вертикальні опори повинні бути встановлені на відстані 150 200 мм від початку/кінця заокругленої частини поручня. Це дозволяє уникнути травмування людей з порушенням зору, які користуються тростиною Широкі сходи й пандуси (від 2,5 м) слід додатково передбачати розділові поручні посередині для орієнтації та безпеки, для більш детального розуміння, нижче наведено малюнки креслень.».

Отже, вимоги названого ДБН не містять положень щодо огорожі, яка передбачена названим вище кресленням замовника, яким керувалася третя особа.

Таким чином, на переконання суду, пункт 122 містить некоректну назву «Установка поручня» змість «Установка огорожі».

Надаючи правову оцінку зміни вагових характеристик огорожі, проведених третьою особою, суд уважає за необхідне наголосити на такому.

Згідно оскаржуваного висновку, відповідач стверджує, що тендерна пропозиція не відповідає умовам технічної специфікації та іншим вимогам щодо предмета закупівлі тендерної документації.

Згідно пункту 33 частини 1 статті 1 Закону України №922-VII технічна специфікація до предмета закупівлі встановлена замовником сукупність технічних умов, що визначають характеристики товару (товарів), послуги (послуг) або необхідні для виконання робіт щодо об`єкта будівництва, що можуть включати показники впливу на довкілля й клімат, особливості проєктування (у тому числі щодо придатності для осіб із обмеженими фізичними можливостями), відповідності, продуктивності, ресурсоефективності, безпечності, процедури забезпечення якості, вимоги щодо найменування продукції, під яким вона продається, термінологію, символи, методику випробувань і тестування, вимоги до пакування, маркування й етикетування, інструкції для користувачів, технологічні процеси й технології виробництва на будь-яких етапах життєвого циклу робіт, товару чи послуги.

Отже, у розглядуваному випадку це встановлена замовником сукупність технічних умов, які необхідні для виконання робіт щодо об`єкта будівництва.

Суд зауважує, що додаток №3 тендерної документації визначає лише одну з технічних характеристик огорожі пандуса вагу. Тим часом, з урахуванням креслення у робочому проєкті лист АБ-18 «Вузол прилягання лінолеуму до стіни. Влаштування пандусу» та вказаних у ньому технічних вимог щодо метражу та діаметра труб, які підлягають використанню під час виготовлення пандуса, заначений у пункту 122 «Установка поручня» розділу 6 «Інші роботи» Додатка №3 тендерної документації показник ваги обрахований помилково.

Таким чином склалася ситуація, за якої учасник або повинен був дотримуватися показника, зазначеного у названому пункті, або технічних вимог щодо метражу та діаметру труб, зазначених у кресленні у робочому проєкті лист АБ-18 «Вузол прилягання лінолеуму до стіни. Влаштування пандусу».

Оскільки креслення містять більше технічних вимог до виконуваних робіт по улаштуванню огорожі пандуса, суд погоджується з висновком третьої особи про доцільність проведення обрахунку витрат для виконання таких робіт саме виходячи з інформації, наведеній у креслені.

Наявні та виявлені судом протиріччя у тендерній документації та кресленнях робочого проєкту не дають підстав стверджувати, що тендерна пропозиція не відповідає умовам технічної специфікації та іншим вимогам щодо предмета закупівлі тендерної документації.

Надаючи правову оцінку твердженню відповідача про те, що аналізом інформації зазначеній в проєктно-кошторисній документації було з`ясовано, що для встановлення поручня в кількості 160 м (пункт 127 розділу 6 «Інші роботи» локального кошторису на будівельні роботи № 02-01-02 на архітектурні роботи Кошторису), потрібно саме 5,024 т стальних конструкцій (КБ9-35-1), що в свою чергу відповідає пункту 122 розділу 6 «Інші роботи» технічного завдання до Додатку № 3 тендерної документації, суд уважає за необхідне звернути увагу на таке.

По-перше, у жодній заяві по суті спору та додаткових поясненнях відповідача не зазначено, аналіз якої саме інформації, зазначеної в проєктно-кошторисній документації дав можливість органу контролю дійти висновку про вартісні характеристики, які саме необхідні для виконання робіт зазначених у пункті 127 розділу 6 «Інші роботи» локального кошторису на будівельні роботи № 02-01-02 на архітектурні роботи Кошторису.

По-друге, установка поручня передбачена у пункту 113 розділу 6 «Інші роботи» локального кошторису на будівельні роботи № 02-01-02 на архітектурні роботи Кошторису.

По-третє, у стовпчику 2 названого пункту зазначено покликання на КБ9-35-1.

Суд зауважує, що наказом Міністерства розвитку громад та території України «Про затвердження кошторисних норм України у будівництві» від 01 листопада 2021 року №281 відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про ціни і ціноутворення», частини 2 статті 17 Закону України «Про інвестиційну діяльність», пункту 8 Положення про Міністерство розвитку громад та територій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014 року № 197 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 вересня 2019 року № 850) затверджені кошторисні норми України у будівництві, якими є Настанова з визначення вартості будівництва (далі Настанова) та Настанова з визначення вартості проектних, науково-проектних, вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво.

Згідно пункту 1.1 розділу І Настанови, вона визначає основні правила застосування кошторисних норм та нормативів ціноутворення у будівництві для визначення вартості нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту будинків, будівель і споруд будь-якого призначення, їх комплексів та частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, а також реставрації пам`яток архітектури та містобудування (далі будівництво).

Ця Настанова є обов`язковою для визначення вартості будівництва об`єктів, що споруджуються із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії (далі державні кошти). Застосування цієї Настанови при будівництві об`єктів із залученням інших джерел фінансування обумовлюється договором.

Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Настанови система ціноутворення у будівництві базується на кошторисних нормах, нормативах, розрахункових показниках і поточних цінах трудових та матеріально-технічних ресурсів.

Пунктом 2.3 цього розділу закріплено, що до кошторисних норм України належать ресурсні елементні кошторисні норми (далі КНУ РЕКН): 1) на будівельні роботи (далі Ї КНУ РЕКНб); 2) на монтаж устаткування (далі Ї КНУ РЕКНму); 3) на ремонтно-будівельні роботи (далі Ї РЕКНр); 4) на реставраційно-відновлювальні роботи (далі Ї КНУ РЕКНрв); 5) на пусконалагоджувальні роботи (далі Ї КНУ РЕКНпн); 6) експлуатації будівельних машин та механізмів (далі Ї КНУ РКНЕМ).

Визначення вартості об`єкта будівництва при складанні ціни пропозиції учасника процедури закупівлі (договірної ціни) врегульовано положеннями розділу V.

Пунктом 5.1 названого розділу закріплено, що ціна пропозиції учасника процедури закупівлі (договірна ціна) розраховується на підставі нормативної потреби в трудових і матеріально-технічних ресурсах, необхідних для здійснення проєктних рішень по об`єкту будівництва, та поточних цін на них або з використанням укрупнених показників вартості робіт, обсяги та види яких передбачені затвердженою проєктною документацією.

Ціна пропозиції учасника процедури закупівлі (договірна ціна) формується на підставі вартості будівельних робіт, до складу якої включаються прямі, загальновиробничі та інші витрати на будівництво об`єкта, прибуток, кошти на покриття адміністративних витрат будівельних організацій, кошти на покриття ризиків у випадках, передбачених у пункті 4.40 цієї Настанови, кошти на покриття додаткових витрат, пов`язаних з інфляційними процесами, кошти на сплату податків, зборів, обов`язкових платежів.

Відповідно до пункту 4.9. розділу IV «Визначення окремих складових вартості об`єкта будівництва на етапі складання інвесторської кошторисної документації» кошторисна вартість будівельних матеріалів, виробів та комплектів у прямих витратах визначається на підставі нормативної потреби в них, розрахованої виходячи з обсягів робіт, передбачених проєктною документацією, та відповідних поточних цін.

Наказом Міністерства розвитку громад та території України «Про затвердження кошторисних норм України» від 31 грудня 2021 року №374 затверджені кошторисні норми України на будівельні роботи. Зокрема, Ресурсні елементні кошторисні норми на будівельні роботи. Земляні роботи (Збірник 1); Ресурсні елементні кошторисні норми на будівельні роботи. Металеві конструкції (Збірник 9); Ресурсні елементні кошторисні норми на будівельні роботи. Водопровід - зовнішні мережі (Збірник 22); Ресурсні елементні кошторисні норми на будівельні роботи. Автомобільні дороги (Збірник 27), які містяться у відкритому доступі (https://e-construction.gov.ua/laws_detail/923279794?doc_type=1 ).

Згідно названих у локальному кошторисі учасника Ресурсних елементних кошторисних норм на будівельні роботи, а саме 9-35-1 збірник 9 «Металеві конструкції» містить групу 35 «Монтаж захисної огорожi устаткування». У переліку матеріалів зазначені стальні конструкції.

Однак жодних вимог щодо необхідної ваги або інших технічних характеристик таких, зазначений розділ збірника не містить.

Отже твердження відповідача про недотримання Ресурсних елементних кошторисних норм на будівельні роботи, а саме 9-35-1 третьою особою під час складання локального кошторису не знайшла свого підтвердження.

Додатково суд зауважує, що Ресурсні елементні кошторисні норми на будівельні роботи. Металеві конструкції (Збірник 9) містить застереження, про те, що вони розроблені на основі типових і повторно застосовуваних проєктів, враховують вимоги до монтажу і умови провадження робіт, передбачені діючими на 01 січня 2000 року будівельними нормами.

Підсумовуючи встановлені судом обставини справи та наведене нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що тендерна пропозиція учасника торгів ТДВ «Пересувна механізована колона 19» відповідає умовам технічної специфікації та іншим вимогам щодо предмета закупівлі тендерної.

З огляду на викладене за результатами розгляду справи спростовані висновки органу державного фінансового контролю про допущення позивачем вимог підпункту 2 пункту 44 Особливостей щодо не відхилення тендерної пропозиції третьої особи як такої, що не відповідала умовам технічної специфікації та іншим вимогам щодо предмета закупівлі тендерної документації.

Наведене, на переконання суду виключає правові підстави для розірвання договору генпідряду від 07 серпня 2025 року №159.

У контексті оцінки решти доводів сторін слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, пункт 29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у цій справі.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність оскаржуваного висновку.

Беручи до уваги вище наведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані учасниками справи письмові пояснення по суті заявлених вимог та докази, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення з наведених у цьому рішенні мотивів.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд ураховує таке.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов містить вимогу немайнового характеру, яка хоча і частково, але підлягає задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16 червня 2020 року у справі №620/1116/20.

Таким чином поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає вся сума сплаченого судового збору.

Суд зауважує, що позивачем у цій справі сплачено судовий збір в загальній сумі 3028,00 грн згідно з платіжним документом від 02 вересня 2025 року.

Відповідно до приписів підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 названого Закону за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 4 Закону також передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року №4059-ІХ станом на 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі 328,00 грн.

Отже, 605,60 грн, сплачені позивачем за подання позову до суду, є надмірно сплаченими (3028,00 - (3028 х 0,8) і не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважує, що надмірно сплачені суми судового збору можуть бути повернуті відповідним судом на підставі клопотання позивача в Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 з наступними змінами та доповненнями.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позову Комунального некомерційного підприємства «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Васильківської міської ради задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Висновок про результати моніторингу закупівлі № UA-2025-07-03-005858-a Управління Північного офісу Державної аудиторської служби України в Житомирській області від 21 серпня 2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північного офісу Державної аудиторської служби України на користь Комунального некомерційного підприємства «Васильківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Васильківської міської ради судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

06.05.26