Справа № 440/15404/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2026-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: В.І. Бевза
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 р. Справа № 440/15404/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2026, по справі № 440/15404/25

за позовом Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат"

до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до суду із позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №000/777/32-00-07-04-19 від 23.10.2025.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 задоволено позов.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від №000/777/32-00-07-04-19 від 23.10.2025 форми «В4».

Східне Міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, не погодившись із прийнятим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про не врахування судом першої інстанції, що за результатами перевірки встановлені порушення позивачем норм ПК України, в результаті чого зменшена сума від`ємного значенні із податку на додану вартість за липень 2025, оскільки встановлено, що операції позивача із його контрагентами ТОВ "СТАЛЕКС" (), ТОВ "БУЛ ТРАНС" (), ТОВ "ФІЛКОН ФАБРИКА" (), ТОВ «ДНІПРОВСЬКИЙ ІНСТРУМЕНТАЛЬНИЙ ЗАВОД» () не пов`язані із господарської діяльністю, як позивача, так і його контрагента.

Стосовно підстав проведення перевірки апелянт зазначив, що відповідно до пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПКУ підставою для проведення документальної позапланової перевірки може бути: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Відповідна підстава для проведення перевірки передбачає дослідження контролюючим органом сум, які заявлені до бюджетного відшкодування в декларації так і сум, які визначені, як від`ємне значення.

Також відповідачем зазначено, що наказ про призначення перевірки надіслано на адресу позивача 10.09.2025, що підтверджує чек, який долучено до матеріалів справи. Відповідно до вимог ст. 42 ПКУ надіслання платнику податків відповідного наказу є належним врученням відповідного документа, а тому порядок та підстави проведення відповідної документальної позапланової невиїзної перевірки не були порушенні контролюючим органом.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, фахівцями відповідача у період з 11.09.2025 по 24.09.2025 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" () з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.грн., по декларації з податку на додану вартість за липень 2025 (від 19.08.2025 вх. № ).

За результатами перевірки складено акт від 26.09.2025 № 739/32-00-07-04/00191282, у якому зазначено про порушення позивачем п. 198.2 п.198.3 ст. 198, п. 198.6 ст. 198 з урахуванням норм п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту по декларації за липень 2025 на суму 30613 грн., що призвело до порушення п. 200.1, абз. «в» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено від`ємне значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в липні 2025 у розмірі 30613 грн.

Крім того, перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2025 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, встановлено що ПрАТ «Полтавський ГЗК» на порушення пп. "б" п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України та у відповідності до пп. в) п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, не має права на отримання бюджетного відшкодування за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки по декларації з податку на додану вартість за липень 2025 в сумі 173 231 377 грн.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки Східним Міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків складено податкове повідомлення-рішення №000/777/32-00-07-04-19 від 23.10.2025, яким зменшена сума від`ємного значення ПДВ у сумі 30613,00 грн.

Позивач, не погодившись з податковим повідомленням-рішенням відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив, з того, що допущені відповідачем порушення порядку призначення та проведення документальної невиїзної перевірки є достатньою самостійною підставою до скасування прийнятих за результатами її проведення рішень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначає стаття 78 ПК України, а строки їх проведення, в тому числі підстави для зупинення, визначено статтею 82 ПК України.

Відповідно до підп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Згідно з п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Статтею 79 ПК України передбачені особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Так, відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно з п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Пунктом 42.2 ст. 42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За правилами п. 45.2 ст. 45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з п. 45.3 ст. 45 ПК України платник податків, який обирає спосіб взаємодії з контролюючим органом засобами електронного зв`язку в електронній формі, зобов`язаний під час обрання способу взаємодії повідомити контролюючому органу свою електронну адресу (адреси) шляхом внесення цієї інформації до своїх облікових даних через електронний кабінет.

Відповідно до п. 42.4 ст. 42 ПК України, платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Для осіб, які є фінансовими агентами, листування з контролюючим органом в електронній формі є обов`язковим у випадках, визначених цим Кодексом.

Листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, а також з фінансовими агентами у випадках, визначених цим Кодексом, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет.

Документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків або фінансовому агенту, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та є доступним в електронному кабінеті.

Датою вручення платнику податків або фінансовому агенту документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків/фінансовому агенту. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.

У разі неотримання контролюючим органом квитанції про доставку документа в електронний кабінет протягом двох робочих днів з дня його надіслання такий документ у паперовій формі на третій робочий день з дня відправлення з електронного кабінету надсилається за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків/фінансового агента рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручається платнику податків/фінансовому агенту (його представнику).

Пунктом 42.5 ст. 42 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, підтвердженням вручення наказу на проведення перевірки, повідомлення про проведення перевірки засобами поштового зв`язку є повідомлення про вручення, яке прикріплюється до примірника документу, а у разі відсутності за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмовою прийняти такі документи, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, - повідомлення про вручення із зазначенням причини невручення.

Підтвердженням надіслання документа засобами електронного зв`язку в електронній формі є квитанція про доставку в текстовому форматі, що свідчить про дату та час доставки документа платнику податків.

Судовим розглядом встановлено, що наказ №211-п від 08.09.2025 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат"» з 11.09.2025 направлявся позивачу засобами поштового зв`язку, на підтвердження чого відповідачем надано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

При цьому, відповідачем не надано та матеріали справи не містять відомостей про те, що ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", на виконання п. 42.5 статті 42 ПК України, подавав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, та наказ про проведення перевірки №211-п від 08.09.2025 був направлений позивачу через електронний кабінет.

Відповідно до рекомендованого повідомлення поштове відправлення №172, адресоване ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", подане до поштового відділення 10.09.2026 та було вручено позивачу 16.09.2025.

Так, відповідно до п. 79.3 ст. 79 ПК України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

Однак, незважаючи на проголошену п. 79.3 ст. 79 ПК України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, слід враховувати приписи підп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України, якими встановлено, що платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог п. 79.2 ст. 79 ПК України щодо пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Також, Верховним Судом у постанові від 19.04.2024 у справі № 440/4696/18 сформовано висновки про те, що з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків. Оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку.

Зі змісту наказу №211-п від 08.09.2025 встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" призначена тривалістю 10 робочих днів, починаючи з 11.09.2025.

Відповідно до акту перевірки Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 26.09.2025 № 739/32-00-07-04/00191282 перевірка позивача проведена з 11.09.2025 по 24.09.2025.

Втім, як встановлено судовим розглядом, копія наказу начальника Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №211-п від 08.09.2025 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат"» 16.09.2025.

Отже, на момент початку проведення перевірки у контролюючого органу були відсутні докази вручення/невручення наказу про проведення перевірки платнику податків.

У постанові від 13.05.2022 у справі № 640/32377/20 Верховний Суд, за аналогічних обставин, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить не лише до визнання незаконною перевірки, але й відсутності правових наслідків такої (незаконність прийнятих контролюючим органом за наслідками проведення перевірки рішень).

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що позивачем отримано наказ про призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки 16.09.2025, а саме після того, як таку перевірку фактично розпочато контролюючим органом 11.09.2025, що свідчить про недотримання контролюючим органом обов`язкових умов вимог п. 79.2 ст. 79 ПК України щодо вручення платнику податків до початку перевірки оскаржуваного наказу та є наслідком незаконності перевірки. Вказана обставина є самостійною та достатньою підставою, яка свідчить про протиправність податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки та правильність їх скасування судами попередніх інстанцій.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 30.12.2025 у справі № 160/20743/23.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в порушення вимог п. 79.2 та 79.3 ст. 79 ПК України наказ про призначення перевірки та повідомлення про її проведення не були вручені позивачу до початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, що позбавило його можливості реалізувати свої права на ознайомлення із ними до вчинення заходу податкового контролю та надання відповідних пояснень й документів.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 дійшла висновку, що підставами для скасування рішень, прийнятих за підсумками перевірки, є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Крім того, за правовим висновком, сформульованим Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18, у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

З урахуванням наведеного, обставини дотримання контролюючим органом процедури проведення перевірки входить до предмету доказування для цілей вирішення спору, й підлягає першочерговому дослідженню.

Надаючи оцінку правомірності призначення на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 08.09.2025 №211-п та повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 08.09.2025 №129/32-00-07-06-13 перевірка призначена на підставі пп. 78.1.8 п. 78.1 статті 78 ПК України, яка передбачає проведення перевірки у разі, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Разом з тим, зі змісту акту від 26.09.2025 № 739/32-00-07-04/00191282 встановлено, що у ході проведення перевірки податковим органом здійснювалась повна перевірка декларації з ПДВ за липень 2025 (від 19.08.2025 вх. № ) щодо усіх показників, які зазначені у такій звітності, що не відповідає предмету перевірки, призначеної на підставі пп. 78.1.8 п. 78.1 статті 78 ПК України, а саме питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за липень 2025.

При цьому, перевірка сум бюджетного відшкодування, заявлених платником податків в декларації з податку на додану вартість за липень 2025 (від 19.08.2025 вх. № ), в порядку п. 200.10-200.11 ст. 200 ПК України контролюючим органом не проводилась.

Отже, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції про те, що предметом перевірки не є саме декларація за липень 2025 та всі її показники, а є виключно достовірність декларування від`ємного значення.

Водночас, для перевірки бюджетного відшкодування встановлений окремий порядок відповідно до п. 200.10 ПК України, за яким платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування саме за результатами камеральної перевірки, і тільки у випадках, визначених п. 200.11 цієї статті, - за результатами позапланової документальної перевірки.

Разом з тим, згідно з наказом від 08.09.2025 №211-п перевірка ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" призначена виключно на підставі пп. 78.1.8 п. 78.1 статті 78 ПК України.

Таким чином, контролюючим органом протиправно призначено перевірку в порядку пп. 78.1.8 п. 78.1 статті 78 ПК України щодо питання від`ємного значення ПДВ, та проведено перевірку щодо заявленої суми бюджетного відшкодування не на підставі п. 200.11 ст. 200 ПК України.

Посилання податкового органу на те, що перевірка бюджетного відшкодування здійснювалась в межах перевірки декларації з ПДВ за липень 2025 року, як перевірка одного з показників відображених в декларації, є безпідставними та необґрунтованими.

На підставі викладеного колегія суддів зазначає, що оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатися на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки.

Згідно з висновком Верховного Суду, сформованим у постанові від 27.09.2022 у справі №320/1510/20 ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що встановлені судовим розглядом допущені відповідачем порушення порядку призначення та проведення документальної невиїзної перевірки, є достатньою самостійною підставою до скасування прийнятих за результатами її проведення рішень.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління ДПС у м. Києві, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 по справі № 440/15404/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло