Справа № 380/3427/25
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2026-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/3427/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Бродитеплоенерго» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Комунального підприємства «Бродитеплоенерго» місцезнаходження: 80600, Львівська обл., Золочівський р-н., м. Броди, вул. Гончарська, 3а (далі позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Шашкевича, 1 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не вчинення заходів для приведення у відповідність даних ВП №76827012;

- зобов`язати відповідача винести постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних ВП №76827012, де зазначити, що сума яка підлягала стягненню у даному ВП становить 38589,56 грн замість 346508,53 грн;

- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №76827012 від 13.02.2025;

- зобов`язати відповідача повернути позивачу 307918,97 грн, - надмірно стягнуту суму коштів у ВП №76827012.

Ухвалою від 25.02.2025 суддя залишила позовну заяву без руху

Ухвалою від 10.03.2025 суддя відкрила спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тарабан О.О. за заявою стягувача на підставі наказу Господарського суду Львівської області №914/1940/22 від 23.03.2023 відкрито виконавче провадження №71940723. Постановою про відкриття ВП визначено: «Стягнути з комунального підприємства «Бродитеплоенерго» (адреса: 80600, Львівська область, місто Броди, вулиця Гончарська, будинок 3а; ідентифікаційний код 05445639) на користь акціонерного товариства «Укртрансгаз» (адреса: 01021, місто Київ, Кловський узвіз, 9/1; ідентифікаційний код 30019801) 3 079 189,75 грн основного боргу, 339 328,13 грн інфляційних утрат, 46 567,47 грн - 3% річних, 51 976,28 грн відшкодування витрат на оплату судового збору». Щодо обсягу коштів в розмірі 51 976,28 грн., судовий збір при відкритті ВП №71940723 зазначає, що вказана сума погашена 06.06.2023 в повному обсязі включно із нарахованим на її розмір виконавчим збором (5 197,63 грн). Мінімальні витрати виконавчого провадження за ВП №71940723 в розмірі 362,90 грн погашено 01.08.2024 в повному обсязі.

Додатково зазначає, що станом на 19.02.2025 КП «Бродитеплоенерго» відповідно до умов Договору про організацію взаєморозрахунків № від 27.07.2023 сплачено 4 997 814,94 грн, що засвідчує повну сплату суми 3 079 189,75 грн.

Надалі 20.01.2025 ВП №71940723 на підставі п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернено стягувачу за письмовою заяву про повернення виконавчого документа

Продовжує, що 20.01.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тарабан О.О. відкрито ВП №76827012 винесено постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчим документом зазначено постанову №71940723 від 05.06.2023. 20.01.2025 о 21:31 год., на електронну адресу комунального підприємства «Бродитеплоенерго» надійшло повідомлення про документ по ВП №76827012 - постанова про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором) від 20.01.2025 №1. 21.01.2025 впродовж дня на електронну адресу підприємства надійшли також повідомлення про винесення постанов про арешт коштів боржника, про приєднання до зведеного виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про зміну (доповнення) реєстраційних даних у ВП №76827012.

Зазначає, що державним виконавцем у ВП №76827012 визначено розмір стягнення 346 508,53 грн. Позивач не погоджується із зазначеною сумою, тому подало до відповідача заяву за вих.№24/03-06 у якій аргументовано просило вжити заходів для приведення у відповідність даних виконавчого провадження - розміру стягнення за ВП №76827012, а саме змінити суму коштів до стягнення виконавчого збору замість 346 508,53 грн, зазначити 38 589,56 грн та повідомити боржника про результати прийнятого рішення.

Однак, позивач зазначає, що відповідачем повідомлено, що такий не вважає заборгованість КП «Бродитеплоенерго» перед АТ «Укртрансгаз», яка складається 3 079 189,75 грн основного боргу, 339 328,13 грн інфляційних утрат, 46 567,47 грн - 3% річних, такою, що підлягає врегулюванню відповідно до вимог ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення».

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву. Обґрунтовує тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 76827012, з виконання постанови № 71940723 від 05.06.2023 про стягнення з Комунального підприємства «БРОДИТЕПЛОЕНЕРГО» виконавчого збору у розмірі 346508,53 грн. Зазначає, що 23.01.2025 на адресу Відділу надійшла заява від Комунального підприємства «БРОДИТЕПЛОЕНЕРГО», де боржник просить вжити заходів для приведення у відповідність даних ВП - розміру стягнення за ВП № 76827012, а саме замінити суму коштів до стягнення виконавчого збору замість 346508,53 грн, зазначити 38589,56 грн. Зазначає, що відповідно до частини третьої статті 40 Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Додатково зазначає, що на підставі наказу Мінрегіону від 08.09.2017 № 237 КП «Бродитеплоенерго» включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії». Однак, Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 № 1639-ІХ, який набрав чинності 29.08.2021, внесено низку суттєвих змін до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 № 1730-VIII.

Продовжує, що в силу наведених положень виконавчий збір не стягується також у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 16 частини першої статті 39 Закону. Виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону, а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження. Відтак, зазначає, що 20.01.2025 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 71940723 на підставі п. 1 частини першої статті 37 Закону, у зв`язку з чим настають наслідки, які передбаченні частиною третьою статті 40 Закону - якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, вважає, що державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2025 ВП № 76827012 щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 346508,53 грн у повній відповідності до вимог законодавства, що регулює здійснення примусового виконання судових рішень та рішень інших органів. Листом-відповіддю було роз`яснено боржнику про відсутність правових підстав для зміни суми виконавчого збору з 346508,53 грн на 38589,56 грн. В ході примусового виконання з боржника стягнуто суму виконавчого збору в розмірі 346508,53 грн та суму мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 426,95 грн у повному обсязі, а саме: 39,64 грн - 28.01.2025; 4440,90 грн - 28.01.2025; 10746,14 грн - 06.02.2025; 907,07 грн - 11.02.2025; 300783,65 грн - 11.02.2025; 41708,93 грн - 12.02.2025; 8591 грн - 12.02.2025. Кошти в сумі 20281,85 грн повернуто боржнику, як надміру стягнуті. Стягнутий виконавчий збір перераховано до Державного бюджету України.

Зазначає, що 13.02.2025 державним виконавцем, керуючись статтею 30 Закону, винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження, та, керуючись вимогами п. 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. 13.02.2025 державним виконавцем, керуючись статтею 59 Закону, винесено постанову про зняття арешту з коштів.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

20.01.2025 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 71940723 на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону.

20.01.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 71940723, на підставі постанови №71940723 від 05.06.2023 про стягнення з 2025 КП «Бродитеплоенерго» виконавчий збору у розмірі 346508,53 грн.

23.01.2025 вх.№24/03-06 представник позивача звернувся до відповідача із заявою, відповідно до якої просив вжити заходів для приведення у відповідність даних ВП - розміру стягнення за ВП№76827012, а саме замінити суму коштів до стягнення виконавчого збору замість 346508,53 грн, зазначити 38589,56 грн.

Листом від 04.02.2024 №2476/В-4 відповідач повідомив, що відповідно до частини третьої статті 40 Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Зазначив, що на підставі наказу Мінрегіону від 08.09.2017 № 237 КП «Бродитеплоенерго» включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії». Однак, Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 № 1639-ІХ, який набрав чинності 29.08.2021, внесено низку суттєвих змін до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 № 1730-VIII.

13.02.2025 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з постанови №71940723 від 05.06.2023 про стягнення з комунального підприємства «Бродитеплоенерго» виконавчого збору у розмірі 346508,53 грн.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не вчинення заходів для приведення у відповідність даних ВП №76827012 та протиправною постанову про закінчення виконавчого провадження, звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) закріплює, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 1 статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини 4 статті 27 Закону №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною 2 статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Суд встановив, що 20.01.2025 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 71940723 на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону.

20.01.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 71940723, на підставі постанови №71940723 від 05.06.2023 про стягнення з 2025 КП «Бродитеплоенерго» виконавчий збору у розмірі 346508,53 грн.

Надалі, 23.01.2025 вх.№24/03-06 представник позивача звернувся до відповідача із заявою, відповідно до якої просив вжити заходів для приведення у відповідність даних ВП - розміру стягнення за ВП№76827012, а саме замінити суму коштів до стягнення виконавчого збору замість 346508,53 грн, зазначити 38589,56 грн.

В обгрунтування позивач зазначив, що виконавчий збір не може бути стягнутий із суми основного боргу 3079189,75, оскільки такий борг підлягав та підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", що кореспондується з пунктом 6 частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

З цього приводу, суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 27 Закону №1404-VIII передбачено випадки, у яких виконавчий збір не стягується.

Зокрема, згідно із пунктом 6 частини 5 статті 27 Закону № 1404, виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Тобто, положення вказаної норми визначають, зокрема, що підставою для не стягнення виконавчого збору є лише наявність заборгованості за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".

Разом з тим, 29.07.2022 був прийнятий Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» № 2479-ІХ (далі - Закон № 2479-ІХ), який визначає особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування.

Цим Законом 2479-ІХ були внесені зміни до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 3 листопада 2016 року № 1730-VIII (далі Закон № 1730-VIII).

Згідно статтею 2 Закону № 1730-VIII, дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу/передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вол іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1730-VIII заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі заборгованість), (до такої кредиторської заборгованості, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду):

кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, постачальниками інших енергоносіїв, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, за спожитий природний газ та інші енергоносії, використані для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування;

кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника "останньої надії, за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, а також за послуги з його розподілу і транспортування.

Також, у вказаній статті розкритий зміст процедури врегулювання заборгованості, як заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Статтею 4 Закону № 1730-VIII передбачено здійснення взаєморозрахунків або перерахування субвенції щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника «останньої надії», за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому припинено або скасовано воєнний стан (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності кредиторської заборгованості перед операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу.

Згідно положень статті 3 Закону № 1730-VIII для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Позивач зазначає, що абзацами 4,5 частини 1 статті 1 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» встановлено, що заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі заборгованість), (до такої кредиторської заборгованості, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду): кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, постачальниками інших енергоносіїв, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно , за спожитий природний газ та інші енергоносії, використані для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування.

Частиною другою статті 8 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» визначено, що підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води), які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акта звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно , вартість: відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів; послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами, встановленими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чинними протягом періоду таких відборів.

Суд зазначає, що процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

При застосуванні норми пункту шостого частини п`ятої статті 27 Закону України №1404 про обмеження у стягненні виконавчого збору суд враховує висновки постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.12.2023 у справі №160/10320/22, постанов Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.07.2023 у справі №906/1357/20, від 05.09.2023 у справі №922/3220/20, сформовані щодо одного із законодавчих актів, вказаних в цьому пункті - Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 №1639-IX, за змістом яких суду достатньо встановити: 1) поширення дії відповідного закону на стягувану заборгованість та правовідносини з приводу її врегулювання; 2) включення боржника (суб`єкта ринку природного газу) до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Як було встановлено судом, виконавчим документом в межах виконавчого провадження № 71940723 є наказ господарського суду Львівської області №914/1940/22 виданий 23.03.2023 про стягнення з Комунального підприємства «Бродитеплоенерго» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 3079189,75 грн основного боргу, 339328,13 грн - інфляційних утрат, 46567,47 - 3% річних, 51976,28 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Відповідно до рішення Господарського суду Львівської області від 30.11.2022 у справі 914/1940/22 підставою позову було порушення КП «Бродитеплоенерго» обов`язку, визначеного частиною 2 статті 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» в частині щомісячної оплати вартості відібраного без номінацій обсягу природного газу. Означеним рішенням з позивача було стягнуто на користь акціонерного товариства «Укртрансгаз» 3 079 189,75 грн основного боргу, 339 328,13 грн інфляційних утрат, 46567,47 грн 3% річних, 51 976,28 грн відшкодування витрат на оплату судового збору (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107863553).

Отже, суд висновує, що така заборгованість підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення».

З огляду на зміст частини першої статті 1, частини першої статті 5 Закону України № 1730, цей Закон поширює свою дію на стягнуту судом у справі № 914/1940/22 заборгованість в частині щомісячної оплати вартості відібраного без номінацій обсягу природного газу, враховуючи підставу, період її виникнення та особу кредитора.

Суд встановив, що підставі наказу Мінрегіону від 08.09.2017 № 237 КП «Бродитеплоенерго» включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Слід зазначити, що виконавчий документ виданий щодо примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості з КП «Бродитеплоенерго» в частині щомісячної оплати вартості відібраного без номінацій обсягу природного газу, відтак вказана заборгованість підлягає врегулюванню відповідно до Закону№ 1730-VIII, а тому на підставі пункту 6 частини 5 статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір при відкритті виконавчого провадження з боржника не стягується.

Зважаючи на те, що заборгованість, що яка підлягала стягненню за виконавчим документом наказом господарського суду Львівської області №914/1940/22, є заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону №1730-VIII, виконавчий збір при відкритті виконавчого провадження з примусового виконання такого виконавчого документа згідно з приписами пункту 6 частини 5 статті 27 Закону №1404-VIII з боржника не стягується.

Також, суд враховує, що згідно з частиною третьою статті 5 Закону № 1730 на реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

За приписами частини першої статті 7 Закону № 1730 на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 01.07.2016 неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

З наведених норм слідує, що при врегулюванні заборгованості за правилами Закону № 1730 бере участь лише кредиторська заборгованість без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ.

Отже, суми нарахованого індексу інфляції та 3% річних не є заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону № 1730.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача, що виконавчий збір не може бути стягнутий із суми основного боргу 3 079 189,75 грн, оскільки такий борг підлягав та підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (ч.2 ст.8), що кореспондується з п.6 ч.5 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене, суд вважає протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не вчинення заходів для приведення у відповідність даних ВП №76827012.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача винести постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних ВП №76827012, де зазначити, що сума яка підлягала стягненню у даному ВП становить 38589,56 грн замість 346508,53 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Суд зазначає, що дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким; дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни "може", "має право", "за власної ініціативи", "дбає", "забезпечує", "веде діяльність", "встановлює", "визначає", "на свій розсуд". Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження; подібний термін є приводом для докладного аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним; при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, суди не наділені повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що визначення розміру виконавчого збору за наслідками визнання протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не вчинення заходів для приведення у відповідність даних ВП №76827012 віднесено до дискреційних повноважень, а тому суд позбавлений можливості вручатися у дискреційні повноваження відповідача, відтак така вимога не підлягає задоволенню.

Керуючись частиною другою статті 9 КАС України, суд з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача вчинити дії щодо приведення у відповідність даних ВП №76827012.

Щодо позовної вимоги в частині скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №76827012 від 13.02.2025.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця від 13.02.2025 ВП№76827012 закінчено виконавче провадження з виконання постанови №71940723 від 05.06.2023 про стягнення з комунального підприємства «Бродитеплоенерго» виконавчого збору у розмірі 346508,53 грн. Сума стягнутого виконавчого збору/сума стягненої винагороди приватного виконавця 346508,53 грн.

Разом з тим, суд визнав протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не вчинення заходів для приведення у відповідність даних ВП №76827012.

Суд враховує, що нормами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено внесення змін у постанову про закінчення виконавчого провадження, а передбачено лише скасування постанови в цілому чи її частини, відтак постанова про закінчення виконавчого провадження №76827012 від 13.02.2025 є такою, що підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача повернути позивачу 307918,97 грн надмірно стягнуту суму коштів у ВП №76827012.

Статтею 27 Закону встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби

Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету здійснює Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджено наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013 (далі Порядок). Цей Порядок розроблено на виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, статті 301 Митного кодексу України, статті 7 Закону України «Про судовий збір» та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Суд зазначає, що обов`язок вчинити дії щодо повернення надмірно сплаченої суми виконавчого зборувиникає після набрання законної сили судовим рішенням у цій справі, в межах якої встановлено судом факт безпідставного визначення позивачу суми виконавчого збору. Таким чином, вимога щодо зобов`язання відповідача повернути надмірно сплачених коштів є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.

Суд здійснює захист порушеного права, а не права, яке може бути порушено в майбутньому.

Отож, позивач, після набрання законної сили по даному рішенню не позбавлений права вчинити дії, передбачені Порядком, а в разі порушення таких прав щодо повернення надмірно сплаченої суми виконавчого збору не позбавлений можливості звернутися до суду в установленому порядку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 6056 грн пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не вчинення заходів для приведення у відповідність даних ВП №76827012.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Шашкевича, 1) вчинити дії щодо приведення у відповідність даних ВП №76827012.

Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Шашкевича, 1) про закінчення виконавчого провадження №76827012 від 13.02.2025.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Шашкевича, 1) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Комунального підприємства "БРОДИТЕПЛОЕНЕРГО" ( місцезнаходження: 80600, Львівська обл., Золочівський р-н., м. Броди, вул. Гончарська, 3а) судовий збір у розмірі 6056 шість тисяч п`ятдесят шість) грн 20 коп.

Рішення суду першої інстанції набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.