Справа № 380/19865/25
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2026-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 рокусправа № 380/19865/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Ойл Трейдінг" до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

у с т а н о в и в :

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Ойл Трейдінг" до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, з вимогою:

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 24.09.2025р. (Форма «Н») на суму штрафу в розмірі 3515,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що податковий орган неправомірно нарахував штрафні санкції, обчислюючи строки реєстрації розрахунків коригування (РК) на зменшення суми компенсації з дати їх складання, а не з дати фактичного отримання покупцем. Позивач наголошує, що згідно з п. 201.10 ст. 201 та п. 89 підрозділу 2 розділу XX ПКУ, для таких РК встановлено спеціальний строк реєстрації 18 календарних днів саме з дня їх отримання отримувачем. Оскільки РК ініціюється виключно постачальником, покупець не може нести відповідальність за період до моменту надходження документа в його систему. На підтвердження вчасної реєстрації позивач надав скріншоти з програмного забезпечення (M.E.Doc), які фіксують дату отримання РК, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду (зокрема, у справі № 280/4889/24) щодо неприпустимості притягнення платника до відповідальності за дії, на які він об`єктивно не міг вплинути.. З урахуванням наведеного, просив позов задовольнити.

Ухвалою від 07.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вх.№84866 від 23.10.2026) в якому проти позову заперечив, зазначив, що штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію розрахунків коригування (РК) були нараховані в автоматизованому порядку на підставі даних інформаційних баз ДПС, оскільки чинним законодавством не визначено чіткого механізму фіксації дати отримання покупцем РК поза межами спеціальних сервісів. Податковий орган зазначає, що позивач не скористався сервісом SWinED, який дозволяє офіційно фіксувати дату отримання документа, та не подавав скаргу на контрагента (додаток Д7), що свідчить про невжиття всіх залежних від нього заходів для дотримання строків. Крім того, відповідач заперечує проти використання скріншотів із програми M.E.Doc як доказів, оскільки ця програма є комерційним продуктом, результати роботи якого залежать від системних налаштувань комп`ютера користувача, що допускає можливість штучного створення або маніпулювання даними про дату отримання документів. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив (вх.№85396 від 24.10.2025) у якій критично оцінює доводи відповідача наведені у відзиві. Підтримує позовні вимоги і просить задовольнити позовні вимоги.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

ГУ ДПС у Львівській області було проведено камеральну перевірку щодо дотримання порядку реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до таких накладних Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ОЙЛ ТРЕЙДІНГ», (далі Позивач; Заявник; ТОВ «ВЕСТ ОЙЛ ТРЕЙДІНГ») за період: 11-12.2023; 03-04.2024; 06-09.2024; 11-12.2024; 01.2025 та 07.2025.

За результатами перевірки Позивач отримав Акт камеральної перевірки ГУ ДПС у Львівській області №39238/13-01-04-04/43640880 від 25.08.2025р.

Заявник, не погоджуючись із викладеними у Акті висновками, направив на адресу ГУ ДПС у Львівській області свої мотивовані заперечення від 04.09.2025 вих. № 04/09-1 Акту.

ГУ ДПС у Львівській області розглянуло заперечення Позивача ( рішення комісії №242/13-01-04-04 від 18.09.2025р.) та відхилило доводи Заявника в повному обсязі.

25.09.2025р. Позивачем, через електронний кабінет платника, було отримано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області (далі Відповідач), № від 24.09.2025р. (надалі ППР), яким нараховано Позивачу штрафні санкції у розмірі 9532,84 грн.

Позивач частково погодився із порушенням строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригувань за позиціями 177-190 та 223 таблиці Розділу ІІ Акту. У зв`язку із чим Позивач добровільно здійснив оплату штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригувань на суму 6017,34 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №8946 від 26.09.2025.

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 24.09.2025р. (Форма «Н») на суму штрафу в розмірі 3515,50 грн протиправним та незаконними, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Вирішуючи спір суд керувався таким.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовано Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 (далі ПК України), яким визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 192.1 ст. 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Пункт 201.10 ст. 201 ПК України визначає, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

08.02.2023 набрав чинності Закон України від 12.01.2023 №2876-ІХ «Про внесення змін до розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України щодо відновлення обмеження перебування грального бізнесу на спрощеній системі оподаткування», відповідно до якого, зокрема, внесено зміни до підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення ПК України.

Так, підрозділ 2 розділу XX «Перехідні положення ПК України доповнено пунктом 89, згідно з яким тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням таких граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до 5 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 18 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Верховний Суд у постановах від 28.04.2020 у справі №810/198/16, від 03.03.2023 у справі №300/1765/19 вже формував висновки щодо сфери дії ст. 192 ПК України у схожих за змістом правовідносинах і указав, що отримувач має можливість зареєструвати РК за умови виконання постачальником свого обов`язку зі своєчасного надіслання складеного ним РК на зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг отримувачу.

У постанові від 23.01.2025 у справі №280/4889/24 Верховний Суд сформував правовий висновок щодо застосування п. 201.10 ст. 201 ПК України, відповідно до якого строки реєстрації РК, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, обраховуються від дня отримання такого РК до податкової накладної отримувачем (покупцем), а не від дати складання такого розрахунку.

Цей висновок повторив Верховний Суд і в постанові від 12.03.2025 у справі №160/12120/24.

Крім цього, в розвиток означених підходів суду касаційної інстанції та з огляду на зміни у законодавстві Верховний Суд у постанові від 12.03.2025 у справі №380/3834/24, тобто у розглядуваній справі, зазначив, що для РК, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, відлік строку на їх реєстрацію в ЄРПН розпочинається відповідно до змісту пункту 201.10 статті 201 та пункту 89 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України саме з дня отримання РК.

Формулювання «з дня отримання» що міститься у наведених вище нормах є чітким і вказує на те, що відлік строку починається з моменту, коли РК надійшов до покупця, а не з дати його складання чи іншої події. Ці норми не містять нечітких чи умовних конструкцій, які могли б ускладнити їх розуміння чи їх застосування.

Такий підхід до правозастосування обумовлений тим, що відповідно до вищенаведених положень законодавства РК складається безпосередньо продавцем/постачальником, після чого направляється покупцю/отримувачу послуг, який здійснює його реєстрацію. Покупець не впливає на дату складання РК продавцем та на факт її надсилання, тому виправданим є підхід законодавця щодо обчислення строку реєстрації РК саме з дати їх отримання.

Оскільки РК є документом, що ініціюється та формується виключно постачальником, покупець не може нести відповідальність за затримки, які виникають до моменту отримання цього документа. Не покладає на нього такої відповідальності і чинне законодавство.

Таким чином, із аналізу вищенаведених приписів податкового законодавства та судової практики у їх сукупності, суд приходить до висновку, що строк для реєстрації РК в ЄРПН має обчислюватися за приписами положень пункту 201.10 статті 201 ПК України та пункту 89 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (на період дії воєнного стану, що має місце у даних правовідносинах) саме з моменту фактичного надходження РК до покупця (а не з дати складання РК до ПН). В іншому випадку застосування санкцій до покупця за дії, на які він об`єктивно не міг вплинути, порушує його права та створює необґрунтоване адміністративне навантаження, що суперечить меті податкового законодавства - забезпеченню справедливого та збалансованого підходу до всіх учасників правовідносин.

Судом встановлено, що позивачем зареєстровано РК у межах 18-денного строку з моменту їх отримання, штрафні санкції в розмірі 3515,50 грн. за позиціями 1-176, 191-222 та 224-226 Акту нараховані безпідставно. Суд вважає, що оскаржуване рішення в цій частині прийнято без урахування всіх обставин справи та всупереч спеціальним нормам ПКУ щодо строків реєстрації у воєнний час.

У ході судового розгляду даної справи належних та допустимих доказів, які б спростовували вищенаведену дату отримання позивачем вказаного розрахунку коригування, відповідачем суду не надано.

Суд повторно зазначає, що строки реєстрації розрахунків коригування, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику обраховується від дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем) згідно абз. 4 пункту 89 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, а не від дати складання такого розрахунку.

Таким чином, обов`язковою умовою встановлення факту порушення граничного строку реєстрації розрахунку коригування у випадку порушення граничного строку 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем) є саме встановлення дати отримання розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Проте, ані акт камеральної перевірки, ані розрахунок до спірного податкового повідомлення-рішення, не містять інформації про дату отримання позивачем розрахунку коригування до податкової накладної.

За викладених обставин, суд висновує, що відповідач, як контролюючий орган, на якого покладено обов`язок діяти на виконання закону, не встановивши моменту фактичного надходження РК до позивача (акт перевірки таких обставин не містить), здійснив обчислення строку реєстрації РК з дати його складання всупереч вимогам закону, зокрема, абз. 4 пункту 89 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень ПК України.

При цьому, суд звертає увагу, що на законодавчому рівні не впроваджено процедуру фіксації дати отримання покупцем розрахунку коригування складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача платника податку, в якій передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, тому відповідач, як орган державної влади не повинен мати можливість отримувати вигоду від цієї ситуації та у ситуації правової невизначеності обирати варіант поведінки, який не є вигідним для платника податків застосовувати за аналогією абзаци 15-16 пункту 201.10 статті 201 ПКУ.

Такий же правовий висновок зроблено у пункті 25 Постанови Верховного Суду від 12.03.2025р. у справі №160/12120/24.

Окрім того, суд вважає за необхідне врахувати у спірних правовідносинах і висновок ЄСПЛ у рішенні «Щокін проти України (заява №23759/03 та №37943/06, п.50-56), де Суд визначив концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Крім того, судом зазначено, що відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону» та у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Відтак, зазначені правові висновки ЄСПЛ свідчать про те, що за відсутності механізму процедури фіксації дати отримання покупцем РК до ПК, в якому передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику на законодавчому рівні, в свою чергу, виключає можливість застосування до платників податків контролюючим органом штрафних санкцій.

Відповідно до п. 56.21 ст.56 ПК України передбачено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акту суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Враховуючи вищенаведені встановлені обставини щодо дотримання позивачем граничних строків реєстрації у ЄРПН РК визначених у абз. 4 пункту 89 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень ПК України (реєстрації в ЄРПН РК до ПН протягом 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування отримувачем (покупцем)), суд приходить до висновку що жодні обґрунтовані правові підстави для застосування до позивача штрафу у спірних правовідносинах, у відповідача були відсутні.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

У відповідності до вимог ч.1, ч.4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, у ході судового розгляду даної справи правомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням встановлених судом обставин, аналізу норм чинного законодавства та судової практики, жодними належними, достатніми та допустимими доказами відповідачем не доведена.

Є безпідставними та необґрунтованими аргументи відповідача з приводу того, що платникам податку надавалися роз`яснення про те, що «податківці радять» здійснювати реєстрацію у ЄРПН таких РК з урахуванням термінів, визначених абз.15-16 п.201.10 ПК України, з огляду на те, що такі «поради податківців» суперечать термінам реєстрації РК у ЄРПН, передбачених абз. 4 пункту 89 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень ПК України та визначені у цій нормі граничні строки реєстрації РК не можуть бути зменшені посадовими особами контролюючого органу.

Щодо доказів із програмного забезпечення M.E.Doc, суд вважає їх належними. Аналогічна позиція щодо допустимості роздруківок скріншотів файлів спеціалізованого програмного забезпечення як підтвердження факту отримання документів висловлена Верховним Судом у постановах від 22.11.2021 у справі № 160/10558/19 та від 24.11.2021 у справі №200/12604/19-а. Посилання відповідача на можливість маніпуляцій з датами в програмі суд оцінює критично, оскільки відповідач не надав жодних доказів таких маніпуляцій у даному конкретному випадку.

Щодо посилання відповідача на сервіс SWinED та Додаток 7, суд зазначає, що чинне податкове законодавство не встановлює обов`язкової умови використання лише системи SWinED для фіксації дати отримання РК. Також відсутність скарги на контрагента не позбавляє платника права доводити відсутність своєї вини іншими належними засобами. Принцип індивідуальної відповідальності, закріплений у ст. 61 Конституції України та підтверджений практикою ЄСПЛ (справа «Інтерсплав проти України»), вказує, що платник не може відповідати за дії свого контрагента.

Щодо посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 19.08.2021 у справі №520/11447/19 то суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20, пункт 39) конкретизувала свої висновки щодо визначення подібності правовідносин, зазначивши таке. На предмет подібності потрібно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то в такому разі подібність варто також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

В постанові Верховного Суду від 19.08.2021 у справі №520/11447/19, зазначено, що «Відповідно до листа TOB «M.E.Dос» від 01.11.2019 №0111/1, TOB «M.E.DOC» повідомив, що надати підтвердження направлення податкової накладної в електронному вигляді на реєстрацію до ЄДРПН за допомогою КП «M.E.Dос» не виявляється можливим, оскільки, розробник КП «M.E.Dос» не має доступу до баз даних позивача. Зазначивши при цьому, що вся інформація щодо формування та підписання електронного звіту фіксується в протоколі подій відповідного документа КП «M.E.Dос». Дата та час відправлення, що фіксується КП «M.E.Dос», залежить від системних налаштувань дати і часу на комп`ютері, з якого проводиться відправлення документу, та зазначається у вкладці «Очікується доставка». Підтвердженням успішного формування та відправки документа являється наявність вкладки «Очікується доставка» та інформація, збережена в ній. Таким чином, користувач самостійно може ознайомитися та роздрукувати інформацію, що підтверджує відправку електронної звітності. Крім цього, у вкладці «Очікується доставка» вказано дві дати з вказівкою на час, що виключає можливість підробки вказаної інформації.

Тобто , обставини, які формують зміст цих правовідносин і впливають на застосування норм права, є відмінними, зазначене судове рішення у справі №520/11447/19 ухвалене за інших фактичних обставин справи.

Відповідно, наведені правові висновки не є застосовними до правовідносин у даній справі.

Інші доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позов, уважно вивчені судом, проте не заслуговують на увагу, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши у відповідності до вимог ч.2 ст.2 наведеного Кодексу правомірність прийняття відповідачем як суб`єктом владних повноважень оспорюваного податкового повідомлення-рішення, суд приходить до висновку, що викладені в акті перевірки обставини, що слугували підставами для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, є неправомірними та не обґрунтованими, спростовуються вищенаведеними доказами, а тому оспорюване податкове повідомлення-рішення є таким, що прийняте не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого на підставі вищевказаних висновків, підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі, слід стягнути з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Львівській області на користь позивача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

у х в а л и в:

1.Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Трейдінг» (79018, Львівська обл., м. Львів, вул. Федьковича, 57, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (72026, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) про визнання протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № від 24.09.2025р. (Форма «Н») на суму штрафу в розмірі 3515,50 грн.

3.Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Трейдінг » () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області () 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяГрень Наталія Михайлівна