Справа № 160/34038/25
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2026-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 квітня 2026 року м. Дніпросправа № 160/34038/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2026 року у справі №160/34038/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Неоліт груп до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 у справі №160/34038/25 позов задоволено.

13.04.2026 Львівською митницею подано апеляційну скаргу на вищевказане рішення через підсистему Електронний суд.

Ухвалою судді Третього апеляційного адміністративного суду від 17.04.2026 вищевказану апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику десятиденний строк з дати отримання цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду документу про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Вищезазначену ухвалу скаржник отримав 17.04.2026 що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету скаржника у підсистемі Електронний суд.

27.04.2026 Львівською митницею на виконання вимог зазначеної ухвали через підсистему Електронний суд подано клопотання про продовження процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги, яке обґрунтоване відсутністю коштів та фінансування витрат на сплату судового збору за кодом економічної класифікації 2800 Інші поточні платежі та введенням воєнного стану в Україні.

Колегія суддів, перевіривши доводи зазначеного клопотання, дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до ст.129 Конституції України та ст.8 КАС України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року Надточій проти України принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що безпідставне продовження строків на усунення недоліків апеляційної скарги на доволі великий строк може призвести до затягування строку набрання законної сили рішенням суду першої інстанції у цій справі, та відповідно призведе до надання переваги одній зі сторін судового процесу суб`єкта владних повноважень, що є неприпустимим.

У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини Лелас проти Хорватії суд звертав увагу на те, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі Рисовський проти України Європейський Суд з прав людини ... підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси….

У клопотанні про продовження процесуального строку скаржник зазначає, що станом на дату залишення без руху апеляційної скарги у нього відсутня можливість сплати судового збору у даній справі з огляду на відсутність коштів на рахунку КЕКВ 2800, на підтвердження чого надано виписку з рахунка за 27.04.2026.

Водночас суд апеляційної інстанції зазначає, що обов`язок щодо сплати судового збору, передбачений статтею 295 КАС України, виник у скаржника з моменту початку перебігу строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, який з урахуванням дати отримання копії повного судового рішення є достатнім для виконання такого обов`язку. Надана скаржником виписка з рахунка станом на 27.04.2026 не може вважатися належною підставою для продовження строку, оскільки бюджетна установа має забезпечувати планування та розподіл коштів у межах бюджетних асигнувань з метою своєчасної сплати судового збору.

За наведених обставин Львівська митниця, діючи як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав і обов`язків поряд з іншими учасниками справи та, будучи бюджетною установою, не може посилатися на відсутність або недостатність фінансування як на підставу невиконання процесуальних обов`язків. Такий підхід узгоджується з принципом належного урядування, відповідно до якого держава не може отримувати вигоду від недотримання встановлених нею ж правил.

Посилання скаржника на введення в Україні воєнного стану саме по собі є безпідставним, оскільки скаржник в період дії воєнного стану своєї діяльності не припиняв.

Введений в країні воєнний стан суттєво ускладнив (подекуди унеможливив) повноцінне функціонування, зокрема, органів державної влади (місцевого самоврядування). Між тим, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Окрім того, Львівська митниця не є тим органом державної влади, який активно залучений до обороноздатного процесу держави.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що невжиття суб`єктом владних повноважень своєчасних заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися належною підставою для продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги у даній справі.

При цьому, вирішення клопотання про продовження строку на усунення недоліку апеляційної скарги у цій справі під час вирішення питання щодо повернення апеляційної скарги не впливає на її вирішення, оскільки судом апеляційної інстанції під час розгляду поданого клопотання зроблено висновок про відсутність підстав для продовження скаржнику строку для усунення недоліку апеляційної скарги, як наслідок розгляд такого клопотання окремою ухвалою суду та направлення її скаржнику у відповідності до ч.6 ст. 121 КАС України без подальшого продовження строку не несе для скаржника ніяких правових наслідків, оскільки визначений законодавством та встановлений судом десятиденний строк для сплати судового збору для нього не змінився.

Розгляд поданого скаржником клопотання про продовження строку на усунення недоліку апеляційної скарги до вирішення питання щодо повернення апеляційної скарги і направлення скаржнику ухвали суду про відмову у задоволенні клопотання у відповідності до ч.6 ст. 121 КАС України, без продовження йому цього строку буде впливати виключно на дотримання формального характеру розгляду цього клопотання окремою ухвалою суду, безпідставного подовження строків розгляду цього питання судом та в свою чергу збільшить витрати бюджетних коштів на поштове пересилання скаржнику копії такої ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи заявника не дають підстав для продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги, оскільки незабезпечення державою достатнього фінансування органу державної влади, що діє в її інтересах, не може бути визнано достатньою підставою для продовження процесуального строку.

Станом на 29.04.2026 недоліки апеляційної скарги усунуто не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу повернути заявнику.

Керуючись ст. 169, ч. 2, 6, 7 ст. 298, КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Львівської митниці про продовження процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги - відмовити.

Апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 березня 2026 року у справі №160/34038/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Неоліт груп до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання (29.04.2026) відповідно до ч. 2 ст. 325 КАС України та може бути оскаржена у касаційному порядку в строк, визначений ст. 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак