Справа № 320/27199/24
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2026-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року м. Київ справа №320/27199/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Укртранснафта» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.05.2024,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Акціонерне товариство «Укртранснафта» з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.05.2024 №1223/Ж10/31-00-07-01-01-25.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

На підставі ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Акціонерне товариство «Укртранснафта» () зареєстровано 15.08.2001, перебуває на податковому обліку в Центральному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.

Видами діяльності за КВЕД є: 49.50 Трубопровідний транспорт (основний); 19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення; 86.10 Діяльність лікарняних закладів; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 61.10 Діяльність у сфері проводового електрозв`язку; 61.90 Інша діяльність у сфері електрозв`язку; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 42.21 Будівництво трубопроводів; 42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій.

На підставі направлень від 03.10.2023 №753/Ж3/31-00-07-01-01-18, №754/Ж3/31-00-07-01-01-18, №755/Ж3/31-00-07-01-01-18, №756/Ж3/31-00-07-01-01-18, №757/Ж3/31-00-07-01-01-18, №758/Ж3/31-00-07-01-01-18, №759/Ж3/31-00-07-01-01-18, від 09.10.2023 №787/Ж3/31-00-07-03-02-13, від 27.10.2023 №852/Ж3/31-00-07-01-01-18, від 10.01.2024 №4/Ж3/31-00-07-01-01-18, №5/Ж3/31-00-07-01-01-18, виданих Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82, пп. 69.35 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, на підставі наказу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 20.09.2023 №377/Ж1 проведено документальну планову виїзну перевірку Акціонерного товариства «Укртранснафта» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2017 по 30.06.2023, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2023 відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

За результатами перевірки складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки від 22.01.2024 №87/Ж5/31-00-07-01-01-20/31570412, яким встановлено порушення АТ «Укртранснафта»:

- п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 л. 134.1 ст. 134 ПКУ, вимог ст.1, ст.3, ст.9, ст.11, ст.12-1 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», вимог розділу 4 Концептуальної основи фінансової звітності (ухваленою Радою МСБО у вересні 2010 року), п.7, 10 МСБО 18 «Дохід», п. 1, п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого у Мінюсті України 05.06.1995 за №168/704, вимог 1 «Загальні параграфу 15 МСБО 1 «Подання фінансової звітності», п.3, абз. 7 п.б, п.8 розділу ІІ НП(С)БО вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за №336/22868, вимог підпункту а) пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 №1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів» (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 587 515 105 грн;

- п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України, а саме: ненадання до перевірки документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством;

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 210 717 288 грн, та завищено значення рядка 21 Декларації станом на 30.06.2023 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» на суму 7 699 423 грн;

- п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188,1 ст.188, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, п.5 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (зі змінами та доповненнями), а саме: на дату виникнення податкових зобов`язань не складено податкові накладні в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та не зареєстровано їх в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом України термін у кількості 75 шт. на загальну суму ПДВ 218 396 258 гривень;

- пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп. 170.10.3 п.170.10 ст.170, п.176.2 «а» ст.176 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на 22 093,95 грн за квітень 2023 року;

- п.51.1 ст.51, п.176.2 «б» ст.176 Податкового Кодексу України, а саме: подання з помилками та недостовірними відомостями податкових розрахунків за формою 1-ДФ за 2 квартал 2017 року, 4 квартал 2018 року, 1, 2, 3, 4 квартали 2019 року, 1, 3 квартали 2020 року;

- п.п.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.п.170.10.3 п.170.10 ст. 170, п.176.2 «а» ст.176 п.п.1.2, пл. 1.4. п.16 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, що призвело до заниження військового збору у сумі 1509,76 грн за квітень 2023 року.

Позивачем 12.02.2024 подані заперечення на акт перевірки.

Відповідачем на підставі порушень: п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 л. 134.1 ст. 134 ПКУ, вимог ст.1, ст.3, ст.9, ст.11, ст.12-1 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», вимог розділу 4 Концептуальної основи фінансової звітності (ухваленою Радою МСБО у вересні 2010 року), п.7, 10 МСБО 18 «Дохід», п. 1, п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого у Мінюсті України 05.06.1995 за №168/704, вимог 1 «Загальні параграфу 15 МСБО 1 «Подання фінансової звітності», п.3, абз. 7 п.б, п.8 розділу ІІ НП(С)БО вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за №336/22868, вимог підпункту а) пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 №1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів» (із змінами та доповненнями), 13.05.2024 прийнято податкове повідомлення-рішення №1223/Ж10/31-00-07-01-01-25, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 7 393 845,00грн., у тому числі застосовано штрафні санкції у розмірі 35 887,50грн.

Позивач, вважаючи оскаржуване рішення протиправним, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між АТ «Укртранснафта» (замовник) та ТОВ «Сучасна геофізика» (виконавець) укладено договір про надання послуг №33/2018 від 25.05.2018, за умовами якого виконавець зобов`язується за завданням замовника та у встановлені цим договором строки надати послуги з відстеження пошкоджень нафтопроводу «Кременчук-Херсон» на ділянці 160-222 км від НПС «Широке» до НПС «Андріївка» з метою запобігання забруднень довкілля відповідно до коду 90740000-6 за ДК 021:2015 Послуги з відстеження пошкоджень нафтопроводу з метою запобігання забруднення довкілля, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані виконавцем послуги.

Відповідно до п. 2.3 договору ціна договору становить 957 000 грн., у тому числі ПДВ 159 500 грн.

Пунктом 10.1 визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до 31.12.2018 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

На виконання умов договору сторонами договору складено протокол узгодження ціни, затверджені вимоги до послуг з відстеження пошкоджень нафтопроводу «Кременчук-Херсон» на ділянці 160-222 км від НПС «Широке» до НПС «Андріївка» з метою запобігання забруднень довкілля.

Замовником та виконавцем 15.08.2018 складено акт №1 здачі-приймання наданих послуг: «відстеження пошкоджень нафтопроводу «Кременчук-Херсон» на ділянці 160-222 км від НПС «Широке» до НПС «Андріївка» з метою запобігання забруднень довкілля», яким визначено вартість наданих послуг у розмірі 957 000 грн, в тому числі ПДВ 159 500 грн; отримано авансовий платіж в загальному розмірі 287 100 грн, в тому числі ПДВ 47 850 грн.

На підтвердження перерахування коштів суду надані рахунки на оплату №01 від 25.05.2018 та №02 від 09.08.2018, та відповідні їм платіжні доручення № від 13.06.2018 та № від 23.08.2018.

Крім того, судом встановлено, що між АТ «Укртранснафта» (замовник) та ТОВ «Ю-НІК» (виконавець) укладено договір про надання послуг №18/03ПОШ від 18.03.2019, за умовами якого виконавець зобов`язується за завданням замовника та у встановлені цим договором строки надати послуги з проведення комплексу обстежень магістрального нафтопроводу «Кременчук-Херсон» на ділянці 222-289 км від НПС «Снігурівка» до НПС «Андріївка» з метою запобігання забруднень довкілля відповідно до коду 90740000-6 за ДК 021:2015 Послуги з відстеження, моніторингу забруднювачів і довкілля, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані виконавцем послуги.

Відповідно до п. 2.3 договору ціна договору становить 947 000 грн, у тому числі ПДВ 157 833,33 грн.

Пунктом 10.1 визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до 31.12.2019 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

На виконання умов договору сторонами договору складено протокол узгодження ціни.

Замовником та виконавцем складено акт №ОУ-0000034 здачі-прийняття робіт (надання послуг) «відстеження пошкоджень нафтопроводу «Кременчук-Херсон» на ділянці 222-289 км від НПС «Снігурівка» до НПС «Андріївка» з метою запобігання забруднень довкілля».

По зазначених господарських правовідносинах складені податкові накладні, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем до суду, окрім договору надання послуг та актів приймання-передачі робіт, не надано жодного доказу на підтвердження реальності надання послуг. Також до суду не надані штатні розписи або цивільно-правові угоди з працівниками - особами, якими виконувались надані послуги.

З аналізу норм законодавства вбачається, що обов`язковою умовою визнання господарської операції реально вчиненою є можливість ідентифікації осіб, які приймали участь в господарській операції.

Акти приймання-здачі робіт не містять інформації стосовно прізвища, ім`я та по-батькові осіб, яким були надані послуги, що не дає можливості ідентифікувати осіб, відповідальних за виконання робіт.

Всі документи, а тому числі і акти приймання-передачі послуги, підписані лише директорами замовника та виконавця.

Акти здачі-приймання робіт, окрім визначеного предмету договору, не містять переліку, які саме роботи вчинялись виконавцем, яким чином здійснювалось відстеження пошкоджень нафтопроводу, якими відповідальними за це особами.

Доказів оплати за надані послуги ТОВ «Ю-НІК» суду не надано, хоча за п. 2.4 договору платежі за даним договором здійснюються замовником шляхом перерахування безготівкових коштів на поточний рахунок виконавця протягом 10 календарних днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі послуг на підставі отриманого рахунку-фактури.

Ані рахунку-фактури, ані доказів оплати за надані послуги ТОВ «Ю-НІК» до суду не надано.

Також позивачем до суду не надано погодинних або подобових графіків наданих послуг з підписами відповідальних осіб, якими здійснювалось дослідження нафтопроводу протягом 60 календарних днів, як про це визначено в п. 3.1 договорів.

Таким чином, відповідач дійшов висновку, що внаслідок невключення до складу доходу вартості безоплатно отриманих активів занижено суму інших доходів за період 01.04.2017 по 30.06.2023 у розмірі 1 586 667грн., у тому числі за три квартали 2018 року 797 500грн. та за півріччя 2019 року 789 167грн.

Суд зазначає, що у справі №320/27201/24 рішенням від 11.10.2024 Київський окружний адміністративний суд дослідив здійснені господарські операції між АТ «Укртранснафта» та ТОВ «Сучасна геофізика» (), ТОВ «Ю-НІК» () по ланцюгу їх контрагентів: ТОВ «ДАРІОН ПРО», ТОВ «МЕЛЬМАРК», ТОВ «ФОРТУНА ІНТЕРСКАЙ», ТОВ «БІНОМ КОРПОРЕЙТ», ТОВ «ПОЛІС ПРОЕКТЛАЙФ», ТОВ «АМПЛУАРТ ХОЛД», ТОВ «СЕЛТІК ЕЛІСТАР» на підтвердження наданих послуг фактом реального попереднього їх одержання (придбання) від інших суб`єктів господарювання чи власного виробництва.

За результатами чого АТ «Укртранснафта» у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Крім того, судом встановлено, що під час перевірки АТ «Укртранснафта» контролюючим органом встановлено, що в бухгалтерському обліку та у складі показників Звіту про фінансові результати за 2019-2020 роки AT "Укртранснафта" по рядку 2130 «Адміністративні витрати» сформовано витрати з консалтингових послуг на загальну суму 73 137 985 грн., в тому числі за 2019 рік - 27 841 320 грн. та за 2020 рік - 45 296 665 гривень та необхідності дотримання позивачем постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 № 1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів».

В позовній заяві позивач стверджує, що він не є суб`єктом господарювання державного сектора економіки у розумінні ч. 2 ст. 22 ГК України, що виключає необхідність дотримання ним вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 №1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів».

З даними твердженнями позивача суд погоджується з наступних підстав.

Чинне законодавство України містить правові норми, які чітко розмежовують суб`єктів господарювання державного сектору економіки та інших суб`єктів господарювання, які лише використовують державне майно.

Так, зокрема, зі змісту статті 2 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні вбачається, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Тобто, законодавцем чітко розмежовуються такі суб`єкти господарювання як суб`єкти господарювання державного сектору економіки та підприємства, які використовують державне майно.

Положеннями ч. 2 ст. 22 Господарського кодексу України визначено, що суб`єктами господарювання державного сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб`єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів.

В розумінні наведеної норми законодавцем відносяться до суб`єктів господарювання державного сектора економіки виключно суб`єкти, які діють на основі лише державної власності, або суб`єкти, які у своєму статутному капіталі мають належну державі частку, розмір якої забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів.

У відповідності до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та статуту AT «Укртранснафта» вбачається, що AT «Укртранснафта» створено відповідно до рішення спостережної ради Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 28.07.2001 (протокол №7) на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.06.2001 №256-р «Про утворення ВАТ «Укртранснафта» внаслідок реорганізації шляхом злиття ДАТ «Магістральні нафтопроводи «Дружба» та ДАТ «Придніпровські магістральні нафтопроводи» та є правонаступником всіх їх майнових та немайнових прав та обов`язків, а його єдиним власником, засновником та акціонером є Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Тобто, безпосередні корпоративні права держави Україна в особі її уповноважених управляти державним майном органів відсутні в статутному капіталі AT «Укртранснафта», а останнє є створеною AT «НАК «Нафтогаз України» юридичною особою приватного права.

При цьому, заборона приватизації дочірніх підприємств Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», встановлена ч. 5 ст. 7 Закону України «Про трубопровідний транспорт», жодним чином не спростовує наведеного висновку та не встановлює приналежність AT «Укртранснафта» до державних підприємств чи інших суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а майна, яке було передане до статутного капіталу AT «Укртранснафта» при його створенні, - до власності AT «НАК «Нафтогаз України».

Таким чином, товариство не відповідає визначеним критеріям віднесення суб`єкта господарювання до суб`єктів господарювання державного сектора економіки, адже у його статутному капіталі відсутня належна державі частка, тобто, відсутня можливість вирішального впливу держави на його господарську діяльність, а докази того, що його діяльність здійснюється виключно за рахунок державної власності, відсутні. За своїм правовим статусом Товариство не належить до суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а є підприємницьким товариством, яке у своїй діяльності використовує як власне, так і державне майно.

Слід також зазначити, що Фондом державного майна України ведеться Реєстр (перелік) суб`єктів господарювання державного сектору економіки (державних підприємств, їх об`єднань, дочірніх підприємств та господарських товариств, державна частка у статутному капіталі яких перевищує 50 відсотків, який розміщено на його офіційному сайті за адресою https://www.spfu.gov.ua/ua/content/spf-subekti-gospodaruvannya.html, до якого AT «Укртранснафта» не включено.

Вищенаведене свідчить про те, що AT «Укртранснафта» не є суб`єктом державного сектору економіки та відповідно обмеження у здійсненні витрат не поширюють свою дію на AT «Укртранснафта».

При цьому, дія вимоги постанови № 1673 не регулює відносини суб`єктів приватного права, пов`язані з певними категоріями щодо обмежень під час формування та затвердження фінансових планів, а також щодо обмежень у здійсненні будь-яких видів витрат, в тому числі витрат на інформаційні, консультаційні, аудиторські, юридичні послуги.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV (далі - Закон N 996-XIV) метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Відповідно до частини другої статті 121 Закону N 996-XIV визначено, що підприємства, що становлять суспільний інтерес, публічні акціонерні товариства, суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність у видобувних галузях, материнські підприємства груп, у складі яких є підприємства, що становлять суспільний інтерес, материнські підприємства великої групи, які не належать до категорії великих підприємств, а також підприємства, які провадять господарську діяльність за видами, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, складають фінансову звітність та консолідовану фінансову звітність за міжнародними стандартами.

За результатами перевірки окремої фінансової звітності AT «Укртранснафта» за 2019 рік (перевіряємий період) ТОВ «Делойт енд Туш ЮСК» в Звіті незалежного аудитора від 23 березня 2020 року висловлено наступну думку: «На нашу думку, окрема фінансова звітність, що додається, відображає достовірно, в усіх суттєвих аспектах фінансовий стан Товариства на 31 грудня 2019 року, та його фінансові результати і грошові потоки за рік, що закінчився зазначеною датою, відповідно до Міжнародних стандартів фінансової звітності («МСФЗ») та відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо складання фінансової звітності».

За результатами перевірки окремої фінансової звітності AT «Укртранснафта» за 2020 рік ТОВ «Делойт енд Туш ЮСК» в Звіті незалежного аудитора від 25 березня 2020 року висловлено наступну думку: «На нашу думку, окрема фінансова звітність, що додається, відображає достовірно, в усіх суттєвих аспектах фінансовий стан Товариства на 31 грудня 2020 року, та його фінансові результати і грошові потоки за рік, що закінчився зазначеною датою, відповідно до Міжнародних стандартів фінансової звітності («МСФЗ») та відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо складання окремої фінансової звітності («Закон про бухгалтерський облік та фінансову звітність»).».

У свою чергу, постанова № 1673 видана з метою покращення виконання посадових обов`язків відповідальними працівниками органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, суб`єктів господарювання державного і комунального секторів економіки, до яких AT «Укртранснафта» не відноситься.

Пунктом 13 вказаної постанови визначено: «Міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади:

1) активізувати роботу з добору в органах виконавчої влади всіх рівнів кадрів з високими діловими, професійними та моральними якостями;

2) установлювати під час формування та затвердження фінансових планів суб`єктів господарювання державного сектору економіки:

а) граничний обсяг їх витрат, які можуть бути визначені (за результатами попереднього звітного року), на:

оплату консалтингових послуг на рівні не більш як 1,5 відсотка обсягу чистого прибутку;

страхування (крім витрат на державне соціальне страхування, обов`язкове страхування та страхування відповідно до міжнародних договорів) на рівні не більш як 1,5 відсотка обсягу чистого прибутку, а також обмеження максимального розміру страхового тарифу;

представницькі заходи та рекламу на рівні не більш як 0,5 відсотка обсягу чистого прибутку;

б) обмеження витрат на придбання та утримання легкових автотранспортних засобів, зокрема з урахуванням того, що їх використання повинне здійснюватися тільки з метою поїздок, пов`язаних із службовою діяльністю посадових осіб суб`єктів господарювання;

в) суму витрат на благодійну, спонсорську та іншу допомогу суб`єктів господарювання, державна частка у статутному капіталі яких перевищує 50 відсотків, у розмірі не більш як 1 відсоток обсягу чистого прибутку (за результатами попереднього звітного року).

У разі виникнення об`єктивної потреби у плануванні зазначених витрат понад визначені граничні розміри та/або за відсутності чистого прибутку їх обсяг встановлюється за рішенням органу, уповноваженого управляти майном (корпоративними правами) суб`єкта господарювання, відповідно до поданого суб`єктом розрахунку таких витрат, за погодженням з органами, уповноваженими затверджувати фінансові плани».

Висновки податкового органу про те, що під час складання фінансового плану Товариству необхідно планувати граничні обсяги витрат у межах, установлених п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 №1673, є помилковими, оскільки відповідно до абз. "а" п. п. 2 п. 13 Постанови №1673 передбачено міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади установлювати під час формування та затвердження фінансових планів суб`єктів господарювання державного сектору економіки граничний обсяг їх витрат, які можуть бути визначені (за результатами попереднього звітного року), на оплату консалтингових послуг на рівні не більш як 1,5 відсотка обсягу чистого прибутку.

Отже, вказана норма стосується виключно повноважень Міністерств та інших центральних органів виконавчої влади встановлювати певний граничний обсяг витрат для суб`єктів господарювання державного сектору економіки під час формування та затвердження їх фінансових планів.

Згідно з абзацом першим пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень Кодексу.

Положеннями ПК України не передбачено різниць для коригування фінансового результату до оподаткування на суму коштів на оплату консалтингових послуг на рівні не більш як 1,5 відсотка обсягу чистого прибутку (за результатами попереднього звітного року).

Позивач веде облік відповідно до норм МСБО та МСФЗ, які, в свою чергу, не містять обмежень щодо віднесення до складу витрат на оплату консалтингових послуг на рівні не більш як 1,5 відсотка обсягу чистого прибутку (за результатами попереднього звітного року).

На підтвердження своєї позиції щодо неприналежності позивача до суб`єктів господарювання державного сектору економіки в розумінні частини другої статті 22 Господарського кодексу України позивач звернувся до Інституту держави і права імені В.М. Корецького з метою отримання висновку науково-правової експертизи із спірного питання.

Інститутом держави і права імені В.М. Корецького 02 травня 2024 року позивачу надано висновок науково-правової експертизи, в якому зазначено наступне (додається):

1) АТ «Укртранснафта» є підприємством приватної форми власності, створеним на засадах корпоратизації з метою одержання прибутку, і не відноситься до категорії державного чи комунального підприємства, суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50%;

2) корпоративні права AT «Укртранснафта» належать акціонерному товариству «НАК «Нафтогаз України» ();

3) зважаючи на відсутність своїх корпоративних прав у статутному капіталі AT «Укртранснафта», а також на те, що акції AT «Укртранснафта» не передавалися державою НАК «Нафтогаз України» і не знаходяться у статутному капіталі НАК «Нафтогаз України», держава не може здійснювати вирішальний вплив на господарську діяльність AT «Укртранснафта»;

4) зважаючи на викладене, AT «Укртранснафта» не відноситься до суб`єктів господарювання державного сектору економіки;

5) зважаючи на висновки по першому питанню, слід констатувати, що зазначені положення постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2006 р. № 1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів» не можуть поширюватись на AT «Укртранснафта».

Вказаний правовий висновок був наданий позивачем відповідачу в доповнення до скарги від 20.03.2024 № 18-00/8/2125-24 на податкове повідомлення - рішення відповідача від 05.03.2024 № 278/Ж10/31-00-07-01-01-25, однак не взятий відповідачем до уваги.

Поряд з цим, в рішенні Господарського суду Львівської області від 19 березня 2018 року та постанові Львівського апеляційного господарського суду від 25 червня 2018 року у справі № 914/2538/17 судами двох інстанцій встановлено факт неналежності позивача до суб`єкта господарювання державного сектору економіки, а саме: «Відповідач не належить до суб`єктів господарювання державного сектора економіки, що вбачається, зокрема із того, що до його статутного капіталу було внесене майно, яке належало не державі, а позивачу, і після отримання позивачем акцій відповідача стало власністю останнього; у статутному капіталі відповідача немає державної часки, відповідно, держава не має права вирішального впливу на господарську діяльність відповідача».

Частина четверта статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, обставина неналежності позивача до суб`єктів господарювання державного сектору економіки випливає із норм законодавства, які визначають відповідне поняття, підтверджується висновком експерта та не потребують доказуванню в силу встановлення відповідної обставини у рішення суду першої та апеляційної інстанції у справі №914/2538/17.

Таким чином, неналежність позивача до суб`єктів господарювання державного сектора економіки виключає необхідність дотримання ним вимог постанови №1673.

Посилання відповідача на судову практику Верховного Суду, викладену в постановах від 07.12.2021 у справі №910/3550/18, від 13.05.2020 у справі №912/2386/19, від 05.06.2018 у справі №910/11195/17, від 08.10.2020 у справі №904/4028/19 як на підставу правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд відхиляє, оскільки вони не є судовими рішеннями в подібних правовідносинах, так як стороною в зазначених справах є не АТ «Укртранснафта», а АТ «Укртрансгаз».

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності висновків Акту перевірки про порушення АТ «Укртранснафта» п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 л. 134.1 ст. 134 ПКУ, вимог ст.1, ст.3, ст.9, ст.11, ст.12-1 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», вимог розділу 4 Концептуальної основи фінансової звітності (ухваленою Радою МСБО у вересні 2010 року), п.7, 10 МСБО 18 «Дохід», п. 1, п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого у Мінюсті України 05.06.1995 за №168/704, вимог 1 «Загальні параграфу 15 МСБО 1 «Подання фінансової звітності», п.3, абз. 7 п. 6, п.8 розділу ІІ НП(С)БО вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за №336/22868, вимог підпункту а) пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 №1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів» (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 7 393 845грн., у тому числі по періодах: три квартали 2018 року 143 550грн., 2018 рік 143 550грн., півріччя 2019 року 142 050грн., три квартали 2019 року 142 050грн., 2019 рік 1 202 742грн., 2020 рік 6 047 553грн.

Як вбачається з Акту перевірки та наданого відповідачем Детального арифметичного розрахунку податкових зобов`язань в розрізі встановлених порушень, контролюючим органом збільшено позивачу суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств по взаємовідносинах з контрагентами ТОВ «Ю-НІК» та ТОВ «Сучасна геофізика» у розмірі 1 346 292грн. (143 550грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Сучасна геофізика» та 1 202 742грн. по взаємовідносинах ТОВ «Ю-НІК») та застосовано штрафні санкції у розмірі 35 887,50грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Сучасна геофізика».

Таким чином, податкове повідомлення рішення від 13.05.2024 №1223/Ж10/31-00-07-01-01-25 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 6 047 553,00грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 72, ч. 2 ст. 73, ст. 76, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 24 224,00грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 31.05.2024 №. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 13.05.2024 №1223/Ж10/31-00-07-01-01-25 в частині збільшення Акціонерному товариству «Укртранснафта» суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 6 047 553,00грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «Укртранснафта» судові витрати в розмірі 24 224 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.