Справа № 380/2120/26
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2026-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 рокусправа № 380/2120/26

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Яворівської окружної прокуратури до Івано-Франківської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Яворівської окружної прокуратури до Івано-Франківської селищної ради, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області щодо не проведення відповідно до вимог чинного законодавства нормативної грошової оцінки земель населеного пункту с. Кожичі на території Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області;

- зобов`язати Івано-Франківську селищну раду Яворівського району Львівської області відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити проведення нормативної грошової оцінки земель населеного пункту с. Кожичі на території Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що за інформацією Головного управління Держгеокадастру у Львівській області нормативну грошову оцінку с. Кожичі на території Івано-Франківської сільської ради Яворівського району Львівської області проведено ще у 2013 році та станом на 30.10.2025 потребує оновлення, оскільки має проводитися не рідше, ніж один раз на 5 7 років (щодо земель населених пунктів). Івано-Франківською селищною радою не вживаються належні та достатні заходи до оновлення (актуалізації) нормативної грошової оцінки земель с. Кожичі. Наведене свідчить про порушення інтересів держави у сфері земельних відносин та спричиняє ненадходження коштів до місцевого бюджету у вигляді, зокрема, плати за землю (земельного податку та орендної плати).

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою судді від 11.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали подати відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України.

Ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі від 11.02.2026 доставлена відповідачу в його електронний кабінет 13.02.2026, що підтверджується відповідною довідкою.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву не подав.

Ухвалою суду від 23.03.2026 у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Ухвалою суду від 15.04.2026 у задоволенні клопотання відповідача про об`єднання справ відмовлено.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно з наданою Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області інформацією оновлення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, у яких до закінчення 2025 року спливає 5-7 річний термін проведення нормативної оцінки земель, станом на 30.10.2025 на території Івано-Франківської селищної ради потребує, зокрема, с. Кожичі.

Яворівська окружна прокуратура звернулась до Івано-Франківської селищної ради із запитом: щодо надання інформації про причинити тривалого невжиття селищною радою заходів щодо оновлення нормативної оцінки землі населених пунктів (зокрема, села Кожичі); щодо надання копій рішень органів місцевого самоврядування, якими затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель на території населених пунктів (зокрема, села Кожичі); чи планується селищною радою вжиття заходів щодо приведення нормативної грошової оцінки земель на території населених пунктів (зокрема, села Кожичі) у відповідність до норм ст. 18 Закону України «Про оцінку земель».

У відповідь на запит Івано-Франківська селищна рада повідомила, зокрема, що на розгляд XLVIII-ої сесії Івано-Франківської селищної ради VIIІ скликання було винесене питання «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації з нормативної оцінки земель населеного пункту села Кожичі Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області». За результатами голосування рішення не прийняте.

Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи цей спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини 3 статті 53 КАС України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Спеціальним законом, яким визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді є Закон України «Про прокуратуру» від 14.12.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII).

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1697-VII право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Відповідно до частин 3, 4 статті 23 Закону №1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави.

У Рішенні Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави, висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99).

Ці міркування Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 23 Закону України Про прокуратуру.

Таким чином, суд вважає, що інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 815/724/15, від 17 жовтня 2019 року у справі № 569/4123/16-а.

Так, згідно з ч.3 ст.23 Закону №1697-VII прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Системне тлумачення вказаних приписів дозволяє зробити висновок, що стаття 53 КАС України вимагає вказувати в адміністративному позові, скарзі чи іншому процесуальному документі докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог із зазначенням, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обставини, що зумовили необхідність їх захисту прокурором.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що має місце порушення інтересів держави, оскільки відповідачем не вживаються передбачені законом заходи для оновлення нормативної грошової оцінки земель с. Кожичі на території Івано-Франківської селищної ради, у зв`язку з чим, місцевий бюджет втрачає кошти (зокрема у вигляді земельного податку та орендної плати за землю), які надходили б у більшому розмірі у разі актуалізації (оновлення) нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, та могли бути використані на задоволення потреб громади. Таким чином, бездіяльність відповідача, яка виразилась у невжитті заходів до актуалізації нормативної грошової оцінки земель населеного пункту с. Кожичі на території Івано-Франківської селищної ради, призводить до надходження до місцевого бюджету плати за землю (земельного податку, орендної плати) у меншому розмірі, ніж міг би бути у випадку проведення повторної нормативної грошової оцінки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що прокурором у позовній заяві обґрунтовано наявність інтересів держави на захист яких подано відповідну позовну заяву.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Статтею 33 цього ж Закону до відання виконавчих органів рад віднесено, зокрема, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель.

Земельним кодексом України (далі ЗК України) також визначено повноваження органів місцевого самоврядування у галузі земельних відносин.

Відповідно до пункту а та к статті 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, а також вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Статтею 201 ЗК України передбачено, що грошова оцінка земельних ділянок визначається на рентній основі. Залежно від призначення та порядку проведення грошова оцінка земельних ділянок може бути нормативною і експертною. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо.

Згідно з пунктом 19 частини першої статті 64 Бюджетного кодексу України, до доходів загального фонду бюджету сільських, селищних, міських територіальних громад належать місцеві податки та збори, що сплачуються (перераховуються) згідно з Податковим кодексом України.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України), плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Базою оподаткування платою за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації (пункт 271.1 статті 271 ПК України).

Пунктом 289.1 статті 289 ПК України також передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Суд окремо звертає увагу на норму пункту 271.2 статті 271 ПК України, яка визначає, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Це підкреслює необхідність завчасного та послідовного планування місцевими радами робіт з оновлення оцінки.

Закон України «Про оцінку земель» від 11.12.2003 №1378-IV (далі Закон № 1378-IV) визначає правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні та спрямований на регулювання відносин, пов`язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1378-IV, об`єктами оцінки земель є, зокрема, територія адміністративно-територіальних одиниць або їх частин.

Статтею 4 цього Закону визначено, що оцінка земель проводиться на основі принципів законності, єдності методологічного простору, а також безперервності процесу оцінки земель.

Згідно з ч. 5 ст. 5 Закону № 1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва тощо.

Статтею 15 Закону №1378-IV передбачено, що підставою для проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Статтею 18 Закону №1378-IV установлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться:

розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років;

розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років.

Таким чином, нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5 7 років. Зазначена правова норма не містить альтернативних варіантів тлумачення чи можливості відкладення таких робіт на невизначений строк.

Порядок та методологія проведення оцінки додатково врегульовані Методикою нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 № 1147.

Згідно з пунктом 19 вказаної Методики, за результатами проведення оцінки складається технічна документація, датою оцінки є дата, зазначена в ній.

Частиною першою статті 23 Закону № 1378-IV закріплено, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Згідно з частиною четвертою цієї ж статті, рішення рад щодо технічної документації набирають чинності у строки, встановлені пунктом 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.

З наведеного висновується, що законодавцем встановлено прямий та безальтернативний обов`язок органів місцевого самоврядування щодо забезпечення проведення, фінансування та своєчасного затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів із періодичністю не рідше одного разу на 5 7 років. Цей законодавчий обов`язок є гарантією захисту економічних інтересів держави та територіальної громади, оскільки він покликаний забезпечити актуальність та економічну обґрунтованість бази оподаткування (плати за землю), а отже стале, справедливе та повноцінне наповнення місцевих бюджетів. Невиконання або тривале ігнорування вказаного обов`язку становить протиправну бездіяльність, яка прямо порушує публічні фінансові інтереси.

Судом встановлено, що останню нормативну оцінку земель села Кожичі було проведено у 2013 році.

Відтак, враховуючи строки періодичності проведення такої оцінки (5-7 років), актуальність проведеної оцінки сплила ще у 2020 році.

Жодних доказів проведення нормативної оцінки земель у відповідності до Закону №1378-IV після 2020 року відповідачем не надано. Також відповідачем не наведено жодних обставин, які унеможливлювали здійснення відповідної оцінки.

У відповіді на запит позивача відповідач повідомив, що на розгляд XLVIII-ої сесії Івано-Франківської селищної ради VIIІ скликання було винесене питання «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації з нормативної оцінки земель населеного пункту села Кожичі Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області». За результатами голосування рішення не прийняте.

При цьому, жодних обґрунтувань прийняття такого рішення депутатами Івано-Франківської селищної ради відповідачем не наведено. Відповідачем не подано суду будь-яких доказів на підтвердження вчинення ним дій, спрямованих на винесення повторно на розгляд сесії питання про надання дозволу на виготовлення технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів Івано-Франківської селищної ради, зокрема с. Кожичі.

Наведене зумовлює висновок суду про невиконання відповідачем покладеного на нього положеннями Закону №1378-IV обов`язку, а відтак заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки, позивач не надав доказів понесення таких судових витрат, суд не має підстав вирішувати питання про їх розподіл.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

в и р і ш и в :

позов керівника Яворівської окружної прокуратури до Івано-Франківської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області щодо не проведення відповідно до вимог чинного законодавства нормативної грошової оцінки земель населеного пункту с. Кожичі на території Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області.

Зобов`язати Івано-Франківську селищну раду Яворівського району Львівської області відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити проведення нормативної грошової оцінки земель населеного пункту с. Кожичі на території Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області.

Розподіл судового збору не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Яворівська окружна прокуратура (81500, Львівська обл., м. Яворів, вул. Львівська, 25; ).

Відповідач: Івано-Франківська селищна рада (81070, Львівська обл., Яворівський р-н, смт. Івано-Франкове, пл. Ринок, 1; ).

СуддяСидор Наталія Теодозіївна