Справа № 320/2706/25
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2026-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2706/25 Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Говоруна О.В., Файдюка В.В., секретар судового засідання Заліська Є.Я., за участі представника відповідача-1 Паназдирь Л.І., представників відповідача-2 Аландаренко А.В., Мартиненко Д.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Північного офісу Держаудитслужби та Державної аудиторської служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Господарського суду м.Києва до Північного офісу Держаудитслужби, Державної аудиторської служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Рух справи.

16.01.2025 Господарський суд міста Києва звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позов до Північного офісу Держаудитслужби (відповідач 1), Державної аудиторської служби України (відповідач 2) про визнання протиправним та скасування наказу Державної аудиторської служби України від 10.07.2024 р. №167 «Про затвердження Змін до плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2024 року» в частині включення Господарського суду міста Києва до Переліку підконтрольних установ (об`єктів контролю), на яких планується проведення інспектувань за темою, визначеною у Плані проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2024 року» та визнання протиправною та скасування Вимоги Північного офісу Держаудитслужби до Господарського суду міста Києва, яка викладена у листі №262632-17/7177-2024 від 01.11.2024 «Щодо усунення порушень законодавства».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані наказ та вимога є протиправними з огляду на відсутність правових підстав для їх прийняття.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 позовні вимоги задоволено у повному обсязі: визнано протиправними та скасовано наказ Державної аудиторської служби України від 10.07.2024 №167 «Про затвердження Змін до плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2024 року» в частині включення Господарського суду міста Києва до Переліку підконтрольних установ (об`єктів контролю), на яких планується проведення інспектувань за темою, визначеною у Плані проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2024 року» та Вимогу Північного офісу Держаудитслужби до Господарського суду міста Києва, яка викладена у листі №262632-17/7177-2024 від 01.11.2024 «Щодо усунення порушень законодавства».

Приймаючі вказане рішення суд першої інстанції зазначив, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог належними та достатніми доказами.

Суд першої інстанції наголосив, що питання наявності повноважень щодо здійснення ревізій фінансово-господарської діяльності в судах України у Держфінінспекції, правонаступником якої є Держаудитслужба, вже було предметом розгляду Верховного Суду у справі № 804/902/16, правові висновки які були прийняті судом при розгляді цієї справи.

Відповідачі Північний офіс Держаудитслужби та Державна аудиторська служба України подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати судове рішення як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційні скарги обґрунтовано тим, що спірний наказ та вимога прийнято в межах повноважень та на законних підставах.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2025 та 22.09.2025 були відкриті апеляційні провадження за скаргами відповідачів, та витребувано зі суду першої інстанції справу, та після надходження справи, ухвалою від 07.04.2026 слухання справи було призначено у відкрите судове засідання на 22.04.2026.

Позивач подав відзиви на апеляційні скарги, в яких зазначено про правильність висновків суду першої інстанції.

З поважних причин слухання справи продовжувалось.

У судовому засідання представники апелянтів підтримали доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, поясненні представників апелянтів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, дійшла висновку про необґрунтованість апеляційних скарг з огляду на таке.

Обставини встановлені судом.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 24.05.2024 Державною аудиторською службою України видано наказ №108 «Про затвердження Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2024 року», яким затверджено План заходів державного фінансового контролю на III квартал 2024 року (далі - План).

Відповідно до Плану, затвердженого Наказом №108, на Департамент Держаудитслужби покладено відповідальність за проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності апеляційних судів, місцевих судів, у тому числі окружних господарських судів, та інших, які утримуються коштом бюджетної програми КПКВК 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя» за переліком об`єктів, наведених у додатку 4 до Плану.

10.07.2024 Державною аудиторською службою України видано Наказ №167 «Про затвердження Змін до плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2024 року» (далі - Наказ №167).

Відповідно до Змін, затверджених Наказом №167:

-розділ «Департамент 08 Держаудитслужби» доповнено пунктом 6.4., відповідно до якого на Північний офіс Держаудитслужби (далі також - відповідач-1) покладено відповідальність за проведення ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача;

-План доповнено додатком 17 «Перелік підконтрольних установ (об`єктів контролю), на яких планується проведення інспектувань за темою, визначеною у Плані проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2024 року», відповідно до якого ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності Господарського суду міста Києва, стосується періоду з 01 січня 2022 року по 30 червня 2024 року.

Ревізія фінансово-господарської діяльності позивача була розпочата відповідачем-1 22.07.2024 та завершена 20.09.2024 (із зупиненням в період з 26.08.2024 по 13.09.2024).

За результатами ревізії відповідачем-1 складено Акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Господарського суду міста Києва за період з 01.01.2022 по 30.06.2024 №262632-30/384 від 27.09.2024 (а.с.31).

01.11.2024 відповідача-1 склав лист-Вимогу №262632-17/7177-2024 від 01.11.2024 «Щодо усунення порушень законодавства» (а.с.82), який позивач отримав 06.11.2024.

Згідно змісту Вимоги №262632-17/7177-2024 від 01.11.2024 «Щодо усунення порушень законодавства» Відповідач-1 вимагає від позивача:

- опрацювати матеріали ревізії та вжити заходів, направлених на недопущення їх надалі.

- забезпечити відшкодування завданих державному бюджету втрат (збитків) в порядку, визначеному ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

- розглянути питання про притягнення до відповідальності винних у допущених порушеннях осіб, згідно з чинним законодавством.

Не погодившись з діями та рішеннями відповідачів позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вищевказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами, і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1, 2, 3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 124 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні утримуватися від заяв та дій, що можуть підірвати незалежність судової влади.

Таким чином, діяльність позивача спрямована на здійснення правосуддя, забезпечення принципу верховенства права, захист конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Незалежність позивача як гілки судової влади гарантується та захищається Конституцією України та прийнятими на її виконання Законами України.

Однією з гарантій незалежності судової влади є забезпечення державою фінансування судів та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України.

Здійснення контролю за діяльністю судів, у тому числі за фінансово-господарською діяльністю, має здійснюватися з дотриманням принципу незалежності судової влади.

Як зазначає Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 27 жовтня 2020 року №13-р/2020 у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», Кримінального кодексу України (додаток №13): «реалізація принципу незалежності судової гілки влади, а отже, і суддів, полягає насамперед у відособленості її від інших гілок державної влади, а це означає формування самостійної, автономної й самоуправлінської судової системи поза структурами законодавчої та виконавчої гілок влади.

Конституційний Суд України наголошує, що будь-які форми та методи контролю у виді перевірок, моніторингу тощо функціонування та діяльності судів і суддів повинні реалізовуватись лише органами судової влади та виключати створення таких органів у системі як виконавчої, так і законодавчої влади».

Відповідно до ч. 8 ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» контроль за додержанням вимог цього Закону щодо фінансування судів здійснюється у порядку, встановленому законом.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 № 2939-XII (далі - Закон № 2939-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №2939-XII здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Орган державного фінансового контролю у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Отже, Державна аудиторська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю відповідно до п. 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43 (далі - Положення).

Відповідно до ч. 1 ст.2 Закон № 2939-XII та підп. 2 п. 4 Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль у міністерствах, інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах, суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належать суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно.

Відповідно до п. 1, п. 3 Положення про Північний офіс Держаудитслужби, затвердженого Наказом Держаудитслужби від 02.06.2016 №23 Північний офіс Держаудитслужби (далі - Офіс) підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом. Основним завданням Офісу є реалізація повноважень Держаудитслужби на території Вінницької, Житомирської, Київської, Черкаської, Чернігівської областей, а також на території інших областей за дорученням Голови Держаудитслужби та його заступників та в місті Києві.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі (частина 2 статті 2 Закону №2939-XII).

Згідно частини 1 статті 4 Закону №2939-XII інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Згідно статті 11 Закону №2939-XII плановою виїзною ревізією вважається ревізія у підконтрольних установах, яка передбачена у плані роботи органу державного фінансового контролю і проводиться за місцезнаходженням такої юридичної особи чи за місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна ревізія.

Планова виїзна ревізія проводиться за сукупними показниками фінансово-господарської діяльності підконтрольних установ за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного фінансового контролю не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 (далі - Порядок № 550).

Висновки суду.

Таким чином, до завдань Держаудитслужби віднесено здійснення фінансового контролю відносно органів виконавчої влади та бюджетних установ, і до завдань Північного офісу Держаудитслужби віднесено реалізацію повноважень Держаудитслужби.

Отже, спірним у цій справі щодо наявності повноважень у Держфінінспекції здійснювати ревізію фінансово-господарської діяльності в судах України.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України суди при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин мають враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказана норма була застосована судом першої інстанції при розгляді цієї справи, що, на думку колегії суддів, є правильним.

Отже, як наголосив суд першої інстанції, питання наявності повноважень щодо здійснення ревізій фінансово-господарської діяльності в судах України у Держфінінспекції, правонаступником якої є Держаудитслужба, вже було предметом розгляду Верховного Суду у справі № 804/902/16.

У наведеній постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.01.2020 наголошено, що суди, як суб`єкти публічного права, не підпадають під суб`єктний склад Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», що свідчить про відсутність правових підстав для здійснення ревізій фінансово-господарської діяльності в судах України органами контрольно-ревізійної служби України. Суд є бюджетною установою, проте не є підконтрольним об`єктом органів державної контрольно-ревізійної служби України.

Стосовно діяльності судової гілки влади в Україні діє спеціальне законодавство. Таким спеціальним законом є Закон України «Про Рахункову палату», який підлягає застосуванню за наявності розбіжностей між загальним та спеціальним законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Рахункову палату» Рахункова палата здійснює фінансовий аудит, аудит ефективності та аудит відповідності щодо проведення витрат державного бюджету, включаючи використання бюджетних коштів на забезпечення діяльності Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Вищої ради правосуддя та інших органів, безпосередньо визначених Конституцією України.

Отже, враховуючи, що засади створення та діяльності судів безпосередньо визначені розділом VIII Конституції України «Правосуддя», і Конституція України гарантує здійснення фінансування всіх судів в Україні за рахунок коштів Державного бюджету України, суд доходить висновку, що повноваження Рахункової палати відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Рахункову палату» поширюються на всі судові органи України.

Крім того, Рахункова палата є органом, створення якого передбачено ст. 98 Конституцією України, і який не відноситься до жодної гілки влади. Рахункова палата здійснює свою діяльність на принципах законності, незалежності, об`єктивності, безсторонності, гласності та неупередженості відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Рахункову палату».

У зв`язку з цим саме Рахункова палата є тим суб`єктом, який уповноважений на здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю судів, у тому числі за діяльністю позивача.

Крім того, Державна судова адміністрація України є державним органом у системі забезпечення функціонування судової влади.

На Державну судову адміністрацію України покладаються функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України відповідно до ч. 3 ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до п. 4, п. 9 ч. 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів здійснює контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів і витрачанням ними бюджетних коштів.

У зв`язку з цим, Державна судова адміністрація України, на відміну від відповідачів, також наділяється окремими повноваженнями зі здійснення внутрішнього контролю і внутрішнього аудиту щодо фінансово-господарської діяльності судів.

Крім того, при вирішенні цієї справи, суд першої інстанції посилається на рішення Ради суддів України від 01.08.2024 №24, у якому Рада суддів України нагадала, що проведення відповідних ревізій/перевірок органами виконавчої влади загрожує незалежності судів та суддів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення у повному обсязі, як належний спосіб захисту прав позивача, оскільки відповідачем не доведено правомірність спірних наказу та вимоги і відповідність їх положень ч.1 ст.2 КАС України.

Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, доводи апелянтів не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду.

Щодо інших доводів апелянтів судова колегія зазначає, що враховуючи рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст виготовлено 28.04.2026.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Північного офісу Держаудитслужби та Державної аудиторської служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 р. - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Господарського суду м.Києва до Північного офісу Держаудитслужби, Державної аудиторської служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Говорун

В.В. Файдюк