Справа № 990/130/26
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2026-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

(про відмову у відкритті провадження)

22 квітня 2026 року

м. Київ

справа №990/130/26

адміністративне провадження № П/990/130/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Васильєвої І.А. (головуючий суддя), Блажівської Н.Є., Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування ухвали Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 13.04.2026 № 652/1дп/15-26 в частині, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

УСТАНОВИВ:

17 квітня 2026 року до Верховного Суду, як суду першої інстанції, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя, в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії Вищої ради правосуддя, які полягали у формальному застосуванні до його дисциплінарної скарги пункту 6 частини першої статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» без належної індивідуальної оцінки її змісту, поданих ним фактичних даних і доказів;

2) визнати протиправною та скасувати ухвалу Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 13.04.2026 № 652/1дп/15-26 в частині пункту 33, яким дисциплінарну скаргу ОСОБА_1 стосовно судді Печерського районного суду міста Києва Хайнацького Євгена Сергійовича залишено без розгляду та повернуто скаржнику;

3) зобов`язати Вищу раду правосуддя повторно вирішити питання щодо дисциплінарної скарги ОСОБА_1 стосовно судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_2 з урахуванням висновків суду та з наданням належної індивідуальної оцінки дисциплінарній скарзі, доповненню до неї, а також усім поданим фактичним даним і доказам;

4) стягнути з Вищої ради правосуддя на користь ОСОБА_1 500 000 грн 00 коп. моральну шкоду за рахунок бюджетних асигнувань Вищої ради правосуддя;

5) нарахувати на суму, присуджену до стягнення як відшкодування моральної шкоди, індексацію за індексом інфляції та 3% річних з дня набрання рішенням суду законної сили до дня фактичного виконання рішення;

6) стягнути з Вищої ради правосуддя на його користь судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що Перша Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя ухвалою від 13.04.2026 № 652/1дп/15-26 залишила без розгляду та повернула його дисциплінарну скаргу стосовно судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_2 . У пункті 33 цієї ухвали, зазначено про те, що його дисциплінарна скарга ґрунтується лише на доводах, що можуть бути перевірені виключно судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Тобто, скаржник у позові зазначає про те, що він оскаржує вказану вище ухвалу в частині пункту 33 та пов`язані з нею дії Вищої ради правосуддя щодо формального застосування до його дисциплінарної скарги пункту 6 частини першої статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» без належної індивідуальної оцінки фактичних даних і доказів, поданих ним разом із дисциплінарною скаргою та доповненням до неї.

За переконанням скаржника, ухвала Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 13.04.2026 № 652/1дп/15-26 про залишення скарги без розгляду та повернення її скаржнику є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки, за твердженням позивача, заявник у своїй скарзі навів конкретні обставини, які, на його думку, містять ознаки дисциплінарного проступку судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_2 , зокрема: ігнорування поданого ОСОБА_1 зустрічного позову та пов`язаного з ним процесуального обов`язку перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; вчинення процесуальних дій у період, коли питання про відвід судді ще не було вирішене; відкриття провадження без належного забезпечення йому доступу до позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

Як стверджує позивач, його дисциплінарна скарга не ґрунтувалася лише на доводах, які можуть бути переглянуті виключно судом вищої інстанції. Вона містить самостійні зовнішні фактичні дані дисциплінарного значення, які існують незалежно від оцінки законності чи неправильності конкретного судового рішення по суті спору. Йдеться, зокрема, про об`єктивні електронні часові мітки, картки руху документів, послідовність подання процесуальних документів та послідовність накладення КЕП на судові акти.

На думку позивача, Перша Дисциплінарна палата на стадії повернення скарги без розгляду не мала права підміняти перевірку наявності у скарзі фактичних даних та ознак дисциплінарного проступку судді, їх попередньою та змістовною переоцінкою або віднести скаргу позивача до категорії, доводи відносно чого можуть бути переглянуті виключно судом вищої інстанції.

Враховуючи викладене позивач просив задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі в межах доводів і вимог позовної заяви Суд виходить з наступного.

Так, частиною 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За правилами частини 2 статті 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Частиною 4 статті 22 КАС України визначено, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи, зокрема, щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя.

Положеннями статті 131 Конституції України визначено, що в Україні діє Вища рада правосуддя.

Органом Вищої ради правосуддя для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів є Дисциплінарні палати, які утворюються з числа членів Ради (стаття 108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», стаття 26 Закону України «Про Вищу раду правосуддя»).

Стаття 42 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» унормовує, що дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя.

Дисциплінарне провадження розпочинається після отримання Вищою радою правосуддя скарги щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарної скарги), поданої відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», або за ініціативою Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя чи за зверненням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом.

Дисциплінарне провадження включає:

1) попередню перевірку дисциплінарної скарги, вивчення матеріалів для встановлення ознак вчинення суддею дисциплінарного проступку, ухвалення рішення про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги, відмову у відкритті дисциплінарної справи або відкриття дисциплінарної справи;

2) підготовку дисциплінарної справи до розгляду, розгляд дисциплінарної справи та ухвалення рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності;

3) розгляд скарги на рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову в притягненні судді до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з пунктами 1, 3 частини 1 статтею 43 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» дисциплінарний інспектор Вищої ради правосуддя, визначений автоматизованою системою розподілу справ для попередньої перевірки відповідної дисциплінарної скарги (дисциплінарний інспектор Вищої ради правосуддя - доповідач): вивчає дисциплінарну скаргу і перевіряє її відповідність вимогам закону; за наявності підстав, визначених пунктами 2, 3 і 6 частини першої статті 44 цього Закону, - передає скаргу на розгляд Дисциплінарної палати для ухвалення рішення щодо залишення без розгляду та повернення її скаржнику або відкриття дисциплінарної справи.

Відповідно до пунктів 2, 3 і 6 частини 1 статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» дисциплінарна скарга залишається без розгляду та повертається скаржнику, якщо: дисциплінарна скарга не містить відомостей про ознаки дисциплінарного проступку судді; дисциплінарна скарга не містить посилання на фактичні дані (свідчення, докази) щодо дисциплінарного проступку судді; дисциплінарна скарга ґрунтується лише на доводах, що можуть бути перевірені виключно судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Положеннями частини 4 статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» визначено, що рішення про повернення дисциплінарної скарги має бути вмотивованим та оскарженню не підлягає.

Отже, з наведеної правової норми слідує, що чинним законодавством не передбачено можливості оскарження ухвали (як в цілому, так і в частині) Дисциплінарної палати ВРП (як окремого дисциплінарного органу в системі правосуддя) про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги ні до ВРП, ні до суду.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 реалізував своє право на звернення до Вищої ради правосуддя зі скаргою на дії судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_2 , у якій, на його думку, навів факти, що свідчили про вчинення суддею дисциплінарного проступку.

За результатами попередньої перевірки дисциплінарної скарги ОСОБА_1 , дисциплінарним інспектором складено висновок про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги скаржнику, оскільки скарга ґрунтується лише на доводах, що можуть бути перевірені виключно судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом (пункт 6 частини 1 статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя»).

Пунктом 33 ухвали Третьої дисциплінарної палати ВРП прийнято рішення про залишення дисциплінарної скарги ОСОБА_1 стосовно судді Печерського районного суду міста Києва Хайнацького Євгена Сергійовича без розгляду та повернення її скаржнику. У резолютивній частині вказаної ухвали зазначено, що ухвала оскарженню не підлягає.

В контексті з наведеним, Суд звертає увагу на те, що позивач, хоча і наділений правом подати скаргу на дії судді та ініціювати в такий спосіб дисциплінарне провадження, але не є безпосереднім учасником правовідносин, які виникають у зв`язку з вирішенням питання про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Оцінювати дії судді під час виконання посадових обов`язків має право лише Вища рада правосуддя, рішення якої щодо притягнення чи відмову у притягненні судді до дисциплінарної відповідальності створюють юридичні наслідки для такого судді, а не для скаржника, з огляду на що, правом на оскарження дій / рішень Вищої ради правосуддя, її органів, що здійснюють дисциплінарне провадження, наділені лише суб`єкти цього провадження в порядку, передбаченому законом. Громадяни, які не є суб`єктами дисциплінарного провадження щодо суддів, не мають права оскаржувати дії та рішення ВРП за результатами такого провадження.

Зазначене відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постановах від 22.04.2021 у справі № 9901/384/20, від 06.03.2025 у справі № 990/11/25 та від 09.10.2025 у справі № 990/144/25.

Що ж стосується позовної вимоги про визнання протиправними дій Вищої ради правосуддя, то колегія суддів звертає увагу на те, що вказана позовна вимога також не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки оскарження дій Вищої ради правосуддя щодо формального застосування до його дисциплінарної скарги пункту 6 частини першої статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» без належної індивідуальної оцінки фактичних даних і доказів, поданих ним разом із дисциплінарною скаргою та доповненням до неї, безпосередньо пов`язана з оскарженням самої ухвали Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя в частині пункту 33, про що сам заявник зазначає у позовній заяві та, як наслідок заявляє вимогу зобов`язального характеру про зобов`язання Вищої ради правосуддя повторно вирішити питання щодо дисциплінарної скарги ОСОБА_1 стосовно судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_2 з урахуванням висновків суду та з наданням належної індивідуальної оцінки дисциплінарній скарзі, доповненню до неї, а також усім поданим фактичним даним і доказам.

Судова колегія також зауважує, що посилання позивача на порушення його прав є безпідставними, оскільки дії, бездіяльність чи рішення ВРП у дисциплінарному провадженні щодо судді не можуть мати безпосереднього впливу на інтереси скаржника, не породжують, не змінюють і не припиняють прав чи обов`язків позивача, як особи, яка подала дисциплінарну скаргу.

Подання дисциплінарної скарги не є і не може бути способом захисту скаржника в інших правовідносинах, факт притягнення чи не притягнення судді до дисциплінарної відповідальності не призводить до зміни обсягу прав і обов`язків скаржника в матеріальних чи процесуальних правовідносинах, учасником яких є скаржник. По суті роль скаржника в поданні дисциплінарної скарги до ВРП обмежується в інформуванні компетентного державного органу про неналежну поведінку судді, а орган ВРП самостійно вирішує питання про достатність підстав для відкриття дисциплінарної справи.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Підсумовуючи викладене, у відкритті провадження у цій справі слід відмовити.

Суд також зауважує, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. Оскільки спір, за вирішенням якого звернувся позивач, не підлягає судовому розгляду, тому Суд не зазначає, до юрисдикції якого суду віднесено його вирішення.

Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила, зокрема, в постановах від 31.05.2018 у справі № 9901/500/18, від 15.11.2018 у справі № 9901/751/18, від 29.08.2019 у справі № 9901/73/19, від 22.04.2021 у справі № 9901/384/20, від 09.10.2025 у справі № 990/144/25. та інших.

На підставі викладеного, керуючись статтями 22, 170, 248, 266, 295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування ухвали Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 13.04.2026 № 652/1дп/15-26 в частині, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Судді І.А. Васильєва

Н.Є. Блажівська

О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх

М.М. Яковенко