Справа № 380/421/26
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2026-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

30 квітня 2026 рокуЛьвівСправа № 380/421/26 пров. № А/857/18859/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Курильця А. Р.
суддів -Кузьмича С. М.
Мікули О. І.

перевіривши в електронній формі апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Плюс» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2026 року з питань залишення позову без розгляду справі №380/421/26 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Плюс» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року задоволено позов Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Плюс» про стягнення заборгованості.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Плюс» подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Плюс» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року у справі № 380/421/26 повернуто скаржнику.

Водночас судом апеляційної інстанції зареєстровано апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Плюс» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2026 року з питань залишення позову без розгляду.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Колегія апеляційного суду зауважує, що оскаржуваною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2026 року відмовлено в задоволені заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Плюс» про залишення позовної заяви без розгляду.

Перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду, встановлений статтею 294 КАС України.

Так, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 1) забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 2) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови у забезпеченні позову, відмови у заміні заходу забезпечення позову або скасуванні забезпечення позову; 3) повернення заяви позивачеві (заявникові); 4) відмови у відкритті провадження у справі; 6) передачі справи на розгляд іншого суду; 7) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 8) затвердження умов примирення сторін; 9) призначення експертизи; 10) визначення розміру судових витрат; 11) зупинення провадження у справі; 12) залишення позову (заяви) без розгляду; 13) закриття провадження у справі; 14) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; 15) відмови ухвалити додаткове рішення; 16) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; 17) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 18) відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; 19) відстрочення і розстрочення, зміни або встановлення способу і порядку виконання судового рішення; 20) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 21) повороту виконання рішення суду або відмови у повороті виконання рішення; 22) внесення чи відмови у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмови у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 23) окрема ухвала; 24) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 25) накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу; 26) відмови у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження; 27) відновлення або відмови у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження; 28) залишення без задоволення заяви, поданої в порядку, визначеному статтею 383 цього Кодексу; 29) відмови у задоволенні заяви про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення; 30) прийняття або відмови у прийнятті звіту суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення.

Тобто, у цьому переліку ухвала про відмову у залишенні позову без розгляду відсутня, тоді як передбачена можливість оскарження в апеляційному порядку лише ухвали про залишення позову без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що право на апеляційне оскарження ухвал суду учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення щодо суті спору й окремо від такого рішення.

Аргументи учасників процесу стосовно наявності підстав для залишення позову без розгляду мають розглядатися судом, якому такі аргументи заявлені, зокрема і на стадії апеляційного оскарження рішення, ухваленого щодо суті спору. Тобто, не виключається можливість для учасника справи подати свої заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, які включаються до апеляційної скарги на рішення суду, відповідно до вимог частини третьої статті 293 КАС України.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України»).

Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема, права на апеляційне оскарження ухвали про відмову в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду) до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

З огляду на те, що учасник справи не позбавляється права доступу до суду з апеляційною скаргою на ухвалу, яку не можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення щодо суті спору, оскільки має можливість реалізувати таке право відповідно до частини третьої статті 293 КАС України, що не нівелює для такого учасника справи можливість доступу до суду та не ускладнює йому цей доступ настільки, щоби завдати шкоди самій суті цього права.

Отже, розуміння положень статті 294 КАС України, який визнає неможливим оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у залишення позову без розгляду, не буде означати звуження обсягу конституційного права на апеляційний перегляд, оскільки особа може реалізувати таке право, виклавши свої заперечення на таку ухвалу в апеляційній скарзі на кінцеве рішення у справі.

У такому разі доводи скаржника щодо дотримання строків розгляду справи мають бути досліджені судом апеляційної інстанції, який також має повноваження за наслідками розгляду апеляційної скарги залишити позов без розгляду.

Отже, як наслідок, не звужується право на судовий захист прав людини і громадянина, закріплене і гарантоване частиною першою статті 55 Конституції України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 26 грудня 2024 року в справі №140/19515/23.

Відповідно до частини 3 статті 293 КАС України, у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 293 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес-Плюс» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 березня 2026 року з питань залишення позову без розгляду справі №380/421/26 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвалу разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Суддя-доповідач А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула