Справа № 400/11808/25
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2026-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 квітня 2026 р.м. ОдесаСправа № 400/11808/25

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі головуючого судді Лук`янчук О.В., суддів Бітова А. І., Ступакової І. Г., розглянувши заяву Приватного підприємства «РОВШАН» про забезпечення позову у справі за позовом Приватного підприємства "РОВШАН" до Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 30.01.2025 № 40/406,

В С Т А Н О В И Л А :

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство "РОВШАН" з позовною заявою до Миколаївської міської ради, в якому просило:

- визнати незаконним та скасувати рішення Миколавської міської ради від 30.01.2025 №40/406 «Про відмову ПП «Ровшан» у поновленні договору оренди землі від 02.04.2010 №7472 на земельну ділянку (кадастровий номер :07:023:0037) площею 57 кв м для обслуговування тимчасово розміщеного торгового павільйону по просп. Богоявленському, поблизу житлового будинку № 340.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду у задоволенні позову Приватного підприємства "РОВШАН" до Миколаївської міської ради відмовлено.

На зазначене судове рішення ПП «РОВШАН» подало апеляційну скаргу.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2026 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП "РОВШАН" та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження на 09.06.2026 р.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.04.2026 року складу колегії суддів: головуючий суддя Лук`янчук О.В., судді Бітов А.І., Ступакова І.Г. передано для розгляду заяву ПП «РОВШАН» про забезпечення позову. Вказану заяву отримано головуючою суддею Лук`янчук О.В. 21 квітня 2026 року.

У заяві позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Миколаївській міській раді (м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20), виконавчому комітету Миколаївської міської ради, їх структурним підрозділам, відділам, службовим, посадовим особам та іншим фізичним, юридичним особам вчиняти дії щодо демонтажу, в тому числі знесення, розбирання, пошкодження малої архітектурної форми: вбудованого торгівельного павільйону з літнім майданчиком по пр. Богоявленському, поблизу ж/б 340 у м. Миколаєві (Корабельний район) площею 57 кв. м, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер :07:023:0037.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що 30 січня 2025 року Миколаївською міською радою прийнято рішення №40/406, яким відмовлено ПП «РОВШАН» у поновленні договору оренди землі. Пунктом 2 цього рішення ПП «РОВШАН» зобов`язано повернути територіальній громаді міста земельну ділянку, на умовах визначених договором оренди землі.

25 лютого 2026 року Миколаївською міською радою прийнято рішення №211 про демонтаж тимчасових споруд поблизу житлового будинку 340 по пр. Богоявленському у м. Миколаєві, а тому виникає необхідність у забезпеченні позову шляхом заборони Миколаївській міській раді (м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20), виконавчому комітету Миколаївської міської ради, їх структурним підрозділам, відділам, службовим, посадовим особам та іншим фізичним, юридичним особам вчиняти дії щодо демонтажу, в тому числі знесення, розбирання, пошкодження малої архітектурної форми: вбудованого торгівельного павільйону з літнім майданчиком по пр. Богоявленському, поблизу ж/б 340 у м. Миколаєві (Корабельний район) площею 57 кв. м, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер :07:023:0037.

На підставі наведених вище фактів та наданих доказів, позивач вважає, що своїми дiями Миколаївська мiська рада продовжує порушувати законнi права орендаря, i у разi здiйснення намiрiв, про якi зазначено в рішенні Миколаївської міської ради №211, буде порушено право позивача ПП «РОВШАН» на ефективний захист його iнтересiв у судi

Також підкреслено й те, що необхідність вжиття саме цього заходу забезпечення позову полягає в майбутній імовірності утруднення виконання рішення адміністративного суду у разі передачі Миколаївською міською радою спірної земельної ділянки іншому орендарю.

Перевіривши вказану заяву, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що підстави забезпечення позову, передбачені ч.2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За правилами частин першої, третьої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Не допускається забезпечення позову, зокрема шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (пункт 5 частини 3 статті 151 КАС України).

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову, які передбачені частиною 1 статті 151 КАС України можливі лише за наявності обставин, визначених частиною 2 статті 150 КАС України. При цьому, не допускається застосування заходів забезпечення позову, передбачених приписами частини 3 статті 150 КАС України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 420/6907/20, від 13.05.2021 у справі № 420/2719/20, від 23.09.2021 у справі № 420/11076/20 та від 01.06.2022 у справі № 580/5656/21.

Так, 25.07.2023 ПП «Ровшан» через Центр надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради була подана заява щодо продовження договору оренди земельної ділянки, яка була передана рішенням міської ради від 26.10.2000 за №23/31 для обслуговування торговельного павільйону з літнім майданчиком поблизу житлового будинку №340 по пр. Богоявленському.

Миколавською міською радою прийнято рішення від 30.01.2025 №40/406 «Про відмову ПП «Ровшан» у поновленні договору оренди землі від 02.04.2010 №7472 на земельну ділянку (кадастровий номер :07:023:0037) площею 57 кв м для обслуговування тимчасово розміщеного торгового павільйону по просп. Богоявленському, поблизу житлового будинку № 340.

В свою чергу, заявник просить суд заборонити Миколаївській міській раді (м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20), виконавчому комітету Миколаївської міської ради, їх структурним підрозділам, відділам, службовим, посадовим особам та іншим фізичним, юридичним особам вчиняти дії щодо демонтажу, в тому числі знесення, розбирання, пошкодження малої архітектурної форми: вбудованого торгівельного павільйону з літнім майданчиком по пр. Богоявленському, поблизу ж/б 340 у м. Миколаєві (Корабельний район) площею 57 кв. м, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер :07:023:0037.

При цьому, заявник зазначає, що 25 лютого 2026 року Миколаївською міською радою прийнято рішення №211 про демонтаж тимчасових споруд поблизу житлового будинку 340 по просп. Богоявленському у Корабельному районі м. Миколаєва.

Колегія суддів зазначає, що вказане рішення №211 Миколаївської міської ради про демонтаж тимчасових споруд поблизу житлового будинку 340 по просп. Богоявленському у Корабельному районі м. Миколаєва не є предметом оскарження у цій справі. Натомість, позивач вважає, що прийняття вказаного рішення унеможливлює судовий захист його прав у справі, що розглядається.

Зазначене є самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, враховуючи пункт 5 частини 3 статті 151 КАС України, відповідно до якого не допускається забезпечення позову, зокрема шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Крім того, у рішенні ВК ММР від 25.02.2026, зокрема зазначено: "Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради (Полякову) протягом 3 робочих днів з дня прийняття цього рішення підготувати розпорядження міського голови задля визначення підприємства (установи, організації) та/або виконавчого органу, яким доручається проведення демонтажу тимчасових споруд - трьох торговельних павільйонів з написами «Чебуречна», «Шаурма», «VAPE SPACE», розташованих поблизу житлового будинку №340» 340 по просп. Богоявленському у Корабельному районі м. Миколаєва на земельній ділянці з кадастровим номером :07:023:0037».

Колегія суддів наголошує, що рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на осіб, на яких поширюються. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Однак, доказів, які б свідчили про вчинення дій з боку відповідача на виконання рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.02.2026 р., зокрема укладання з підрядною організацією договору, предметом якого є надання послуг з демонтажу даного об`єкта, з огляду на встановлену процедуру, до заяви про забезпечення позову не додано.

З огляду на викладене, розглянувши заяву про забезпечення позову та подані до неї матеріали, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволені заяви про забезпечення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 150, 154, 241-243, 248, 249, 321, 325, 328 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви Приватного підприємства «РОВШАН» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Лук`янчук
Судді А.І. Бітов І.Г. Ступакова