Справа № 200/7238/24
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2026-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 квітня 2026 року

м. Київ

справа №200/7238/24

адміністративне провадження №Зі/990/54/26

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Дашутіна І. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Кашпур О. В., Соколова В. М., Уханенка С. А. від участі у розгляді справи № 200/7238/24 за позовом ОСОБА_1 до Некомерційної професійної організації «Асоціація приватних виконавців України» в особі Ради приватних виконавців України, третя особа - Київський районний суд м. Одеси про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Некомерційної професійної організації «Асоціація приватних виконавців України» в особі Ради приватних виконавців України, третя особа - Київський районний суд м. Одеси, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати Розділ IV рішення Ради приватних виконавців України № 74 від 27 вересня 2024 року в частині відкриття дисциплінарного провадження за зверненням (скаргою) на дії приватних виконавців та направлення запиту до Комітету з етики АПВУ на надання висновків щодо наявності або відсутності ознак порушення Кодексу професійної етики в діях приватного виконавця ОСОБА_1. по скарзі Київського районного суду міста Одеси від 16 вересня 2024 року;

- зобов`язати Некомерційну професійну організацію «Асоціація приватних виконавців України» в особі Ради приватних виконавців України прийняти рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження та повернення без розгляду скарги Київського районного суду міста Одеси від 16 вересня 2024 року на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Некомерційної професійної організації «Асоціація приватних виконавців України» в особі Ради приватних виконавців України, третя особа Київський районний суд м. Одеси про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року у справі № 200/7238/24 змінено в мотивувальній частині, а в іншій частині залишено без змін.

24 лютого 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у справі № 200/7238/24. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 лютого 2025 року визначено колегію суддів у складі: Кашпур О. В. (головуючого судді), суддів: Соколова В. М., Уханенка С. А.

Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у справі № 200/7238/24 за позовом ОСОБА_1 до Некомерційної професійної організації «Асоціація приватних виконавців України» в особі Ради приватних виконавців України, третя особа Київський районний суд м. Одеси про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

07 квітня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Кашпур О. В., Соколова В. М., Уханенка С. А. від участі у розгляді справи № 200/7238/24.

Заява про відвід обґрунтована тим, що тривалий розгляд касаційної скарги поза межами строків, визначених статтею 342 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за відсутності об`єктивно складних обставин справи, породжує у заявника обґрунтовані сумніви у безсторонності та неупередженості складу суду. На думку заявника, таке затягування розгляду може свідчити про наявність зовнішнього впливу або інших позапроцесуальних чинників, що ставить під сумнів дотримання гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема права на розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку. У зв`язку з цим заявник вважає, що існують обставини, які з точки зору об`єктивного критерію можуть викликати сумнів у неупередженості суду, що є підставою для заявлення відводу.

За наслідками вирішення питання про обґрунтованість заявленого відводу Верховний Суд на підставі частини четвертої статті 40 КАС України постановив ухвалу від 20 квітня 2026 року, якою визнав необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Кашпур О. В., Соколова В. М., Уханенка С. А. від участі у розгляді справи № 200/7238/24 та передав останню до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду питання про відвід.

За наслідками автоматизованого розподілу заяву ОСОБА_1. про відвід колегії суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, визначеної для розгляду цієї справи, передано на розгляд судді Дашутіну І. В.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви про відвід, Верховний Суд виходить з наступного.

Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.

Положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Враховуючи те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, сторона повинна навести обґрунтовані аргументи, що свідчать про наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних чинників.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Згідно з частиною третьою статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У цьому випадку, є цілком очевидним, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, існує необхідність довести стороною наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, справи «Білух проти України», заява № 33949/02) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року в справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява № 4785/02 та рішення ЄСПЛ від 09 січня 2013 року в справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11).

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду.

Разом з цим, Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді/суддів, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Верховний Суд наголошує, що не можуть бути підставою для відводу судді/суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Оцінивши доводи заявника, доходжу висновку, що вони зводяться до суб`єктивної оцінки строків розгляду справи та припущень щодо можливого зовнішнього впливу на суд.

Водночас заявником не наведено конкретних обставин і не надано належних та допустимих доказів, які б об`єктивно свідчили про упередженість або заінтересованість суддів чи наявність інших підстав, передбачених статтею 36 КАС України.

Припущення про можливий вплив на суд, не підтверджені належними доказами, не можуть бути підставою для відводу.

Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви у неупередженості або об`єктивності складу суду відповідно до статей 36, 37 КАС України, судом не встановлено.

Ураховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Кашпур О. В., Соколова В. М., Уханенка С. А. від участі у розгляді справи № 200/7238/24, вважаю, що підстави для задоволення заявленого відводу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 39, 40 КАС України, Суд

постановив :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Кашпур О. В., Соколова В. М., Уханенка С. А. від участі у розгляді справи № 200/7238/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Дашутін