Справа № 460/10077/25
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2026-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 квітня 2026 року

м. Київ

справа №460/10077/25

адміністративне провадження №К/990/16052/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів: Шишова О.О., Желтобрюх І.Л.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2026 року у справі № 460/10077/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішень, -

УСТАНОВИВ:

В черні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС у Рівненській області, в якому просила суд визнати протиправними та скасувати:

1) податкове повідомлення-рішення №6569/ від 17.04.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 760 425,13 грн, з яких 608340,10 грн за податковими зобов`язаннями та 152085,03 грн. за штрафними санкціями;

2) податкове повідомлення-рішення №6564/ від 17.04.2025 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 3185822,23 грн.;

3) податкове повідомлення-рішення №6566/ від 17.04.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 265485,19 грн;

4) вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6572/ від 17.04.2025 про сплату заборгованості з єдиного внеску в розмірі 152437,12 грн;

5) рішення №6531/ від 16.04.2025 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податкових органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 76218,56 грн.;

6) податкове повідомлення-рішення №6578/ від 17.04.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ в розмірі 4532751,29 грн, з яких 3626201,03 грн - за податковими зобов`язаннями та 906550,26 грн за штрафними санкціями;

7) податкове повідомлення-рішення №6580/ від 17.04.2025, яким застосовано штраф в розмірі 3400 грн за неподання податкових декларацій з ПДВ;

8) податкове повідомлення-рішення №6576/ від 17.04.2025, яким застосовано штраф в розмірі 1020 грн за відсутність зберігання первинних документів.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2026 року у справі №460/10077/25 у задоволенні позову відмовлено.

Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , підписана її представником, адвокатом Троянчук Дмитром Миколайовичем (далі - скаржник) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2026 року у справі №460/10077/25.

Підставою касаційного оскарження скаржником вказано п. 1 ч. 1 статті 328 КАС України з посиланням на застосування судами вимог пункту 44.6 статті 44 ПК України без урахування висновків Верховного Суду. викладених у постановах від 23.05.2024 у справі №380/5557/22, від 17.12.2024 року у справі №826/14435/16, а також без врахування того, що ОСОБА_1 не отримувала наказ на проведення перевірки, акт перевірки та спірні податкові повідомлення-рішення, направлені поштою, що свідчить про відсутність в неї поведінки, направленої на ухилення нею від виконання обов`язку з надання контролюючим органам оригіналів чи копій документів. Господарські операції, відображені в таких первинних документах, мали місце, тому підстав для їх ненадання відповідачу не було.

Крім цього, скаржник посилається і на те, що направлення позивачу запиту №1 від 05.03.2025 року щодо надання податкової інформації у вигляді пояснень та їх документальних підтверджень, було здійснено відповідачем з порушенням строків, встановлених п. 85.4 ст. 85 ПК України і судом першої інстанції не враховано в наведеному контексті правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12.12.2024 року у справі №600/1454/24-а, за якою наслідки, передбачені пунктом 44.6. статті 44 ПК України, стосуються документів, що відповідають сукупно наступним умовам (зокрема, у разі коли вимога щодо надання яких містилася у належно оформленому запиті контролюючого органу»).

В наведеній підставі касаційного оскарження скаржник посилався і на те, що судами попередніх інстанцій не враховано також, що відповідачем було направлено наказ на проведення перевірки та повідомлення про проведення перевірки 17.01.2025 року, а повернулися такі документи з відміткою «за закінченням терміну зберігання» 02.02.2025 року - тобто, через 16 днів з моменту відправлення, що позбавило позивача можливості отримати такі відправлення протягом наступних 14 днів. Проте, як зазначає Верховний Суд в постанові від 26.09.2024 року по справі №600/6022/23-а, суди в обов`язковому порядку повинні встановлювати причини невручення документів платнику податків та наявності/відсутності підстав вважати направлену кореспонденцію врученою відповідно до вимог статті 42 Податкового кодексу України, а відтак, і наявністю підстав вважати платника податків обізнаним про призначення перевірки до її початку.

Також, скаржник посилався на неврахування судами висновків, викладених Верховним Судом в постанові від 08.11.2021 року у справі №640/21601/19, що дострокове повернення відповідачу Укрпоштою поштових відправлень з наказом та повідомленням про проведення перевірки є поважною та об`єктивною причиною неможливості позивача їх отримати, що, свою чергу, дає підстави для висновку про відсутність створення позивачем умов для ухилення від надання документів до перевірки.

До того ж, скаржник посилався і на те, що у відповідності до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 24.10.2025 року по справі №420/30547/24 для виконання завдань адміністративного судочинства впроваджено принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, який полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. Однак всупереч вищенаведеному, суди першої та апеляційної інстанцій взяли до ували лише обставини, які викладені в акті перевірки, в той час як Верховний Суд в постанові від 10.07.2025 року по справі № 320/29429/23 чітко зазначив, що акт перевірки уповноваженого органу не може бути єдиним і достатнім доказом порушення, а має оцінюватися судом у сукупності з іншими доказами.

Більш детальніше скаржником наголошено на неврахуванні судами попередніх інстанцій, що кошти, отримані ФОП ОСОБА_1 протягом 2019-2020 років від реалізації товару, не є її доходом, оскільки її доходом є лише сума винагороди, отримана від ТОВ «Єрмак Голд», яка не перевищує обсягу річного доходу, що допускається для платників єдиного податку 3 групи. Тоді, як Верховний Суд в постанові від 18.10.2023 року у справі №160/11905/21 надав оцінку взаємовідносинам ТОВ «Єрмак Голд» з ФОП - комісіонерами, та вважав вірним висновок судів попередніх інстанцій про те, що до оподатковуваного доходу фізичної особи-підприємця ( ОСОБА_2 ) за 2018 - 2019 рр. належать лише суми комісійної винагороди, отриманої від ТОВ «Єрмак Голд» на виконання договору комісії від16.07.2018 №16-07/18-47, що допускаються, для платників єдиного податку 3 групи та не перевищують встановлений розмір 5 000 000,00 грн.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено, що касаційна скарга містить обґрунтовані підстави, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України, а також містить посилання на порушення судами норм процесуального права (що фактично є підставою касаційного оскарження, передбаченою п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України).

У відповідності до частини 4 статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Однак в касаційній скарзі скаржник, посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 133 КАС України просив суд відстрочити сплату судового збору до винесення судом касаційної інстанції рішення за результатами касаційного перегляду у справі №460/10077/25, посилаючись на скрутне фінансове становище ОСОБА_1 (у т.ч. припиненням підприємницької діяльності ще у 2020 році), а також сплатою максимальної ставки судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій у даній справі.

Проте скаржником не надано суду доказів, на які він посилається в обґрунтування вищенаведеного клопотання.

Так, згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позов було подано у 2025 році. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 грн.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Касаційну скаргу надіслано через систему «Електронний суд». Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Сума судового збору за подання касаційної скарги складає 24 224 грн судового збору (3028,00 грн * 5*200% * 0,8) .

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Печерс. р-н/22030102. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Рахунок отримувача: UA0026007. Код класифікації доходів бюджету: 22030102. Найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)». Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Разом з тим, відповідно до частини 1 та 2 статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Отже, з метою вирішення питання відстрочення сплати судового збору, скаржнику слід надати суду підтверджуючі докази майнового стану позивача, який унеможливлює сплату судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, враховуючи вимоги статті 8 Закону України «Про судовий збір», або сплатити судовий збір в розмірі 24 224 грн і надати до суду оригінал відповідного платіжного документа.

Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328-330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2026 року у справі № 460/10077/25, залишити без руху.

Установити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом надання суду підтверджуючих доказів майнового стану позивача, який унеможливлює сплату судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, враховуючи вимоги статті 8 Закону України «Про судовий збір», або сплатити судовий збір в розмірі 24 224 грн і надати до суду оригінал відповідного платіжного документа.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.А. Васильєва

О.О. Шишов

І.Л. Желтобрюх ,

Судді Верховного Суду