Справа № 240/21729/25
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2026-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 квітня 2026 року

м. Київ

справа №240/21729/25

адміністративне провадження № К/990/12566/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Блажівської Н.Є., Шишова О.О.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2026 у справі №240/21729/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАСТІВ АГРО» до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.11.2025, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2026, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАСТІВ АГРО» до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.08.2025 №05 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 3.146.665,00 грн.

Справа розглядалася в порядку загального провадження.

До Верховного Суду 19.03.2026 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Житомирській області на вищенаведені рішення судів попередніх інстанцій, яка ухвалою Верховного Суду від 02.04.2026 залишена без руху та встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення її недоліків, шляхом належного викладення підстав касаційного оскарження, сплати судового збору в розмірі 48448,00 грн та надання оригіналу платіжного документа.

На виконання вимог вищенаведеної ухвали, скаржником подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги в якій викладено фактично такі ж самі підстави касаційного оскарження судових рішень, як і в поданій касаційній скарзі та надано платіжну інструкцію від 06.04.2026 №320 про сплату судового збору в розмірі 48 448,00 грн за подання касаційної скарги у даній справі.

Зокрема, скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, з посиланням на те, що при винесенні рішення на користь позивача судами попередніх інстанцій не було враховано правові висновки, вкладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 в частині нереальності господарських операцій, а також і в постановах Верховного Суду від 06.10.2021 у справі №640/3223/20, від 31.07.2018 у справі №808/2549/17, від 27.07.2018 у справі №810/2775/17; зауважено, що судами не враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.06.2019 №2а-1399/11/2670 (№К/9901/64153/18) відносно трудових ресурсів, товарно - транспортних накладних, ланцюгів постачання, індивідуальної відповідальності де колегія суддів зазначає, що висновки судів у кожній конкретній справі безпосередньо залежать від фактично встановлених обставин справи, які залежно від повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення, в наведених у касацій скарзі рішеннях, були оцінені як такі, що документально підтверджують фактичність та товарність господарських операцій, здійснення яких давало право платнику податку сформувати податковий кредит з податку на додану вартість та відобразити його в податковому обліку, а тому і висновки було зроблено протилежні тим, яких дійшли суди першої та апеляційної інстанції у цій справі.

Вирішуючи питання про можливість відкриття касаційного провадження за поданою скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зауважує, що як вказувалось скаржнику при залишенні касаційної скарги без руху, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Скаржником не взято до уваги, що судові рішення суду касаційної інстанції ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Посилання на постанови Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки, які стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів.

Тоді, як вказувалось скаржнику в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху і встановлено зі змісту оскаржуваних рішень, судами попередніх інстанцій враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 16.01.2018 у справі №826/1398/14, від 15.05.2018 у справі №810/4391/16, від 11.09.2018 у справі №804/4787/16, від 17.02.2020 у справі №826/2926/14, від 07.12.2023 у справі №380/6949/21, від 12.10.2022 у справі №520/2388/2020, від 24.10.2024 у справі №280/8788/21, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 і за результатами розгляду справи суди дійшли висновку, що податковим органом не доведено належними та допустимими доказами обставини, покладені в основу оскаржуваного рішення, зокрема щодо нереальності господарських операцій позивача. Надані відповідачем доводи ґрунтуються переважно на припущеннях та узагальненій податковій інформації і не підтверджені первинними документами чи іншими доказами, які б безпосередньо спростовували фактичне здійснення господарських операцій, їх економічний зміст та зв`язок із господарською діяльністю позивача, а відтак не можуть бути покладені в основу висновків про протиправність формування податкового обліку.

Отже скаржником на виконання вимог про залишення касаційної скарги без руху, так і не наведено підстав щодо помилковості врахування таких правових позицій Верховного Суду, або необхідності відступу від такої практики Верховного Суду чи спростування подібності правовідносин. Доводи касаційної скарги зводяться до висловлення незгоди з наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження.

Верховний Суд зауважує, що посилання скаржника на порушення судами норм процесуального права не підміняють визначення підстав касаційного оскарження та також не можуть вважатися належним правовим обґрунтуванням касаційної скарги у розумінні частини 4 статті 328 цього Кодексу. Невстановлення судами обставин справи від яких, як вважає скаржник, залежить правильність вирішення спору, знаходиться у площині дослідження та оцінки судом доказів у справі, що може бути підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 4 частини 4 статті 328 та відповідним пунктом частини 2 статті 353 КАС України, однак скаржником не вказано дану підставу касаційного оскарження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина 3 статті 334 КАС України).

Отже перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно положень пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги, які були підставою для залишення її без руху.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 169, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2026 у справі №240/21729/25 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Судді І.А. Васильєва
Н.Є. Блажівська О.О. Шишов