Справа № 460/11116/25
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2025-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2025 року м. Рівне№460/11116/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О. за участю секретаря судового засідання Осташевської І.А. та представників учасників справи: представника позивача - прокурора Котяй І.В., представника відповідача - Адамчо В.С., представника третьої особи - Волошина С.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Рівненської окружної прокуратури в особі її керівника в інтересах держави до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Украса" про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позицій учасників справи.

Рівненська окружна прокуратур в особі її керівника в інтересах держави (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з адміністративним позовом (позовною заявою) до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Украса" (далі третя особа), у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.06.2025 про закінчення виконавчого провадження №78079366.

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» 12.06.2025 державним виконавцем відповідача винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №78079366, однак, на думку позивача, вжиті державним виконавцем заходи з виконання рішення суду є недостатніми, а винесення постанови про закінчення виконавчого провадження з вищенаведених підстав протиправними діями державного виконавця, як наслідок, постанова підлягає визнанню незаконною та скасуванню. Позивач стверджує про те, що самі по собі вчинені державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину) не є належними і достатніми заходами виконання судового рішення, а тому постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно та за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та подав до суду відзив, де відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначає про те, що на виконанні у Відділі ДВС перебувало виконавче провадження №78079366 з примусового виконання наказу Рівненського окружного адміністративного суду №460/20432/23 від 29.04.2025 про зобов`язання ТОВ "Украса" вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту сховища №65013, площею 85 кв.м., що розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, 19, у відповідності до «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України №579 від 09.07.2018. Відповідач стверджує про те, що дотримуючись порядку виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні, державним виконавцем вчинено необхідні виконавчі дії, однак рішення суду у справі №460/20432/23 не може бути виконано без участі боржника, оскільки приведення в належний технічний стан та готовність до укриття сховища потребує саме від боржника вчинення відповідних дій, а тому після накладення на боржника штрафів за невиконання рішення та направлення до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення зобов`язаний був відповідно до ч.3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» винести постанову про закінчення виконавчого провадження. Іншого порядку виконання рішень за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення Закон не визначає.

Третя особа (ТОВ «Украса») подала до суду свої письмові пояснення щодо позову, де заперечила проти задоволення позову та в обґрунтування своєї позиції зазначила, що відповідно до ч. 8 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється суб`єктами господарювання, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів, водночас ТОВ «Украса» не є балансоутримувачем сховища № 65013, та відповідно до договору про безоплатне зберігання захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони) № 1-2010, строк якого закінчився 12.01.2011, є лише зберігачем вказаного сховища, що унеможливлює приведення товариством в належний технічний стан захисної споруди цивільного захисту сховища № 65013. Третя особа стверджує, що ТОВ «Украса» неодноразово зверталось до власника сховища Регіонального відділення Фонду держмайна України по Рівненській та Житомирській областях із вимогою щодо повернення цього майна, однак, уповноважений орган власника відмовляється прийняти назад державне майно, а тому вважає постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження законною та такою, що не підлягає скасуванню. З огляду на вказане, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана до суду 30.05.2025 у електронній формі через електронний кабінет позивача в ЄСІТС, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 30.06.2025.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2025 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою від 08.07.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, а розгляд і вирішення цієї справи вирішив здійснювати одноособово суддею за правилами загального позовного провадження з особливостями, що передбачені статтями 268, 269, 271, 272, 287 параграфу 2 глави 11 КАС України, встановив учасникам справи строки подання заяв по суті спору, призначив у справі судове засідання і витребував у відповідача докази.

Ухвалою від 09.07.2025 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Украса" (далі третя особа), повідомив третю особу про призначені судом дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення повістки про виклик., а також направив третій особі копію позовної заяви з додатками та встановив третій особі строк подачі до суду письмових пояснень щодо позову.

14.07.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із доданими до нього копіями матеріалів виконавчого провадження, які витребовувалися судом, а від третьої особи надійшли пояснення по суті спору, подані у формі відзиву на позовну заяву.

16.07.2025 позивач подав до суду свою відповідь на письмові пояснення третьої особи.

17.07.2025 третя особа подала до суду заяву про залишення позову без розгляду, а також клопотання про витребування доказів і клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Регіонального відділення Фонду державного майна по Рівненській та Житомирській областях.

В судовому засіданні, яке відбулося 18.07.2025 з участю представників позивача, відповідача і третьої особи, суд занесеною до протоколу судового засідання ухвалою оголосив перерву за клопотання представника позивача для надання йому можливості ознайомитися із вказаними заявами та клопотаннями відповідача і третьої особи.

18.07.2025 від третьої особи до суду надійшли повторно подані нею після закінчення судового засідання заява про залишення позовної заяви без розгляду, клопотання про витребування доказів клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Регіонального відділення Фонду державного майна по Рівненській та Житомирській областях.

23.07.2025 позивач подав до суду свої заперечення проти клопотання про витребування доказів.

24.07.2025 позивач подав до суду свою відповідь на відзив відповідача, а також заперечення на заяву третьої особи про залишення позову без розгляду.

В судовому засіданні, яке відбулося 28.07.2025 з участю представників позивача, відповідача і третьої особи, суд занесеною до протоколу судового засідання ухвалою оголосив перерву за клопотанням представника третьої особи для надання йому можливості ознайомитися із відзивом відповідача.

29.07.2025 до суду від третьої особи надійшло клопотання із письмовими поясненнями до клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

05.08.2025 третя особа подала до суду клопотання про витребування документів у АТ «Укрпошта».

06.08.2025 позивач подав до суду свої письмові заперечення проти вказаного клопотання представника третьої особи про витребування документів у АТ «Укрпошта».

06.08.2025 третя особа подала до суду клопотання про долучення доказів.

08.08.2025 відповідач подав до суду клопотання, де виклав свої пояснення щодо клопотань третьої особи.

08.08.2025 позивач подав до суду свої заперечення на заяву третьої особи про залишення позову без розгляду.

В судовому засіданні, яке відбулося 08.08.2025 з участю представників позивача, відповідача і третьої особи, суд занесеними до протоколу судового засідання ухвалами задовольнив клопотання третьої особи від 06.08.2025 про долучення доказів, відмовив у задоволенні клопотання третьої особи від 05.08.2025 про витребування доказів, і за клопотанням представника третьої особи витребував у позивача пояснення з підтверджуючими документами щодо представництва прокуратури у цій справі, у зв`язку з чим оголосив перерву в судовому засіданні.

21.08.2025 позивач подав до суду письмові пояснення щодо статусу прокурора у цій справі.

29.08.2025 третя особа подала до суду відповідь на вказані письмові пояснення позивача щодо статусу прокурора у цій справі.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.09.2025 з участю представників позивача, відповідача і третьої особи, суд занесеними до протоколу судового засідання ухвалами відмовив у задоволенні клопотання третьої особи про недопуск представника позивача до участі у цій справі, відмовив у задоволенні клопотань третьої особи про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Регіонального відділення Фонду державного майна по Рівненській та Житомирській областях, після чого за клопотанням представника третьої особи оголосив перерву в судовому засіданні.

18.09.2025 третя особа подала до суду клопотання про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні, яке відбулося 19.09.2025 з участю представників позивача, відповідача і третьої особи, суд занесеними до протоколу судового засідання ухвалами відмовив у задоволення клопотання третьої особи від 18.09.2025 про зупинення провадження у справі, перейшов до розгляду клопотань третьої особи про залишення позову без розгляду і оголосив перерву в судовому засіданні.

В судовому засіданні, яке відбулося 24.09.2025 з участю представників позивача, відповідача і третьої особи, суд за результатами розгляду клопотань третьої особи про залишення позову без розгляду постановив оформлену окремим документом ухвалу, якою відмовив у задоволенні клопотання представника третьої особи про залишення позову без розгляду, після чого за клопотанням третьої особи оголосив перерву в судовому засіданні.

01.10.2025 третя особа подала до суду клопотання про витребування доказів у позивача.

В судовому засіданні, яке відбулося 01.10.2025 з участю представників позивача, відповідача і третьої особи, суд занесеними до протоколу судового засідання ухвалами задовольнив частково клопотання третьої особи про витребування доказів у позивача, зобов`язав позивача надати для огляду та дослідження в наступному судовому засіданні оригінали конверту, супровідного, постанови державного виконавця від 12.06.2025, а разі неможливості подання таких документів зобов`язав позивача подати пояснення причини неможливості подання таких документів, після чого суд оголосив перерву в судовому засіданні.

10.10.2025 позивач подав до суду свої письмові пояснення щодо витребування оригіналів доказів.

В судовому засіданні, яке відбулося 13.10.2025 з участю представників позивача, відповідача і третьої особи, суд після вирішення усіх заяв та клопотань занесеними до протоколу судового засідання ухвалами закінчив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті і заслухавши вступні слова представників позивача та відповідача за клопотанням представника третьої особи оголосив перерву в судовому засіданні.

15.10.2025 третя особа подала до суду клопотання про долучення доказів.

17.10.2025 від позивача надійшли пояснення щодо поданих третьою особою доказів.

В судовому засіданні, яке відбулося 13.10.2025 з участю представників позивача, відповідача і третьої особи, суд занесеною до протоколу судового засідання ухвалою клопотання третьої особи задовольнив і долучив до матеріалів справи подані третьою особою 15.10.2025 докази, заслухав вступне слово представника третьої особи, дослідив наявні у матеріалах справи докази і надані представником позивача в судовому засіданні оригінали доказів, що витребовувалися судом, і після дебатів перейшов до стадії ухвалення і проголошення судового рішення, відклав проголошення судового рішення до 24.10.2025.

В судовому засіданні 24.10.2025 з участю представників учасників справи суд проголосив вступну та резолютивну частини цього рішення суду.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Заслухавши в судових засіданнях уповноважених представників учасників справи, розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи учасників справи, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані ними письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 у справі №460/20432/23 адміністративний позов Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, Товариства з обмеженою відповідальністю "Украса" про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - задоволено повністю та вирішено:

- визнати протиправною бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Украса" () стосовно невжиття заходів щодо збереження та утримання у постійній готовності до використання за призначенням упродовж усього терміну дії Договору №1-2010 захисної споруди цивільного захисту сховища № 65013, площею 85 кв.м. та сховища №65031, площею 136 кв.м., що розташовані за адресою: м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, 19;

- визнати протиправною бездіяльність Регіонального відділення ФДМ України по Рівненській та Житомирській областях () стосовно не здійснення контролю за збереженням та утриманням у постійній готовності до використання за призначенням сховища № 65030 та сховища № 65013, розташованих за адресою: м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, 19;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Украса" () вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту сховища № 65013, площею 85 кв.м., що розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, 19, у відповідності до «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025 у справі №460/20432/23 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Украса" залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року у справі №460/20432/23 - без змін.

На виконання вказаного рішення суду від 01.10.2024 у справі №460/20432/23 Рівненський окружний адміністративний суд видав 29.04.2025 виконавчий лист по адміністративній справі №460/20432/23 (далі виконавчий лист або виконавчий документ), у резолютивній частині якого вказано про те, що суд вирішив: зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Украса" () вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту сховища № 65013, площею 85 кв.м., що розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, 19, у відповідності до «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018.

Відповідно до вказаного виконавчого листа боржником за цим виконавчим документом визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Украса" (вул. Чернишова, 9-а, м. Рівне, 33001, ), а стягувачем за цим виконавчим документом визначено Рівненську окружну прокуратуру (вул. Гарна, буд. 29, м. Рівне, Рівненська обл., 33001, ).

14.05.2025 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі державний виконавець) за заявою стягувача (Рівненської окружної прокуратури) від 07.05.2025 №50-56-4375ВИХ-25 (з доданим до неї оригіналом виконавчого листа) та на підставі статтей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №78079366 з примусового виконання цього виконавчого листа №460/20432/23 від 29.04.2025, виданого Рівненським окружним адміністративним судом.

Водночас, 14.05.2025 державним виконавцем в межах виконавчого провадження №78079366 були винесені постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору з боржника у цьому виконавчому провадженні ТОВ «Украса».

Зазначені постанови державного виконавця від 14.05.2025 про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №78079366 надіслані державним виконавцем для стягувача (Рівненської окружної прокуратури) та боржника (ТОВ «Украса») разом із супровідними листами від 14.05.2025 №119176, №11979 та №119181.

21.05.2025 за №126132 державним виконавцем у виконавчому провадженні №78079366 для боржника ТОВ «Украса» і його керівника Царук Л.І. скеровано вимогу державного виконавця про необхідність керівнику ТОВ «Украса» бути присутнім 27.05.2025 на 14:00 год за адресою: м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, 19, під час перевірки виконання рішення суду.

27.05.2025 за адресою: м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, 19, державним виконавцем з участю понятих та в присутності керівника ТОВ «Украса» Царук Л.І. складено акт державного виконавця, яким серед іншого встановлено, що на 27.05.2025 рішення суду про зобов`язання ТОВ "Украса" вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту сховища №65013, у відповідності до «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018 не виконано, боржника попереджено про відповідальність за невиконання рішення суду та зобов`язано керівника ТОВ «Украса» бути присутнім 10.06.2025 за адресою: м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, 19, під час повторної перевірки виконання рішення суду о 14:00 год.

Також 27.05.2025 державним виконавцем у виконавчому провадженні №78079366 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн на боржника ТОВ "Украса" за невиконання рішення суду та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Крім того, 27.05.2025 за №132341 державним виконавцем у виконавчому провадженні №78079366 для боржника ТОВ «Украса» і його керівника Царук Л.І. скеровано вимогу державного виконавця про необхідність керівнику ТОВ «Украса» бути присутнім 10.06.2025 на 14:00 год за адресою: м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, 19, під час перевірки виконання рішення суду.

10.06.2025 за адресою: м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, 19, о 14:10 год державним виконавцем з участю понятих та в присутності керівника ТОВ «Украса» Царук Л.І. складено акт державного виконавця, яким серед іншого встановлено, що рішення суду не виконано.

Також 10.06.2025 державним виконавцем у виконавчому провадженні №78079366 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн на боржника ТОВ "Украса" за невиконання рішення суду та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Крім того, в наданих відповідачем для суду копіях матеріалів виконавчого провадження №78079366 наявне адресоване для Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області повідомлення державного виконавця від 10.06.2025 №147283 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України, а саме умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили з клопотанням про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ТОВ "Украса" (), адреса: м. Рівне, вул. Чернишова, 9А та притягнення винних осіб до відповідальності за умисне невиконання рішення суду.

Однак, на момент судового розгляду справи №460/11116/25 відповідач не надав будь-яких доказів, які б підтверджували факт надсилання або вручення вказаного повідомлення для адресата (Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області. Крім того, будь-які документи щодо результатів розгляду такого повідомлення матеріали виконавчого провадження №78079366 не містять, а з наданих представниками учасників справи пояснень суд встановив, що для державного виконавця, стягувача і боржника нічого не відомо про результати розгляду вказаного повідомлення.

12.06.2025 державним виконавцем відповідача на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №78079366, яка мотивована тим, що боржником рішення суду, яке не може бути виконано без його участі, не виконано, жодних заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту сховища № 65013, площею 85 кв.м., що розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, 19, у відповідності до «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018 боржником не здійснено, про що складено акт державного виконавця від 10.06.2025 та цього ж дня направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення до Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області.

З матеріалів справи судом також встановлено, що відповідачем 12.06.2025 було сформовано супровідний лист про надіслання Рівненській окружній прокуратурі та ТОВ "Украса" постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.06.2025 за наслідками виконання виконавчого листа №460/20432/23 від 29.04.2025, виданого Рівненським окружним адміністративним судом. На вказаному супровідному листі наявний штрих-код Рівненської окружної прокуратури з зазначенням дати та номера вхідної реєстрації документа наступного змісту « 20.06.2025 №8891-25». Вказане свідчить, що спірна постанова про закінчення виконавчого провадження від 12.06.2025 була отримана позивачем 20.06.2025, про що свідчить реєстраційний номер вхідної кореспонденції на супровідному листі відповідача від 12.06.2025.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою про закінчення виконавчого провадження від 12.06.2025, позивач звернувся 30.06.2025 з вказаним позовом до суду про її визнання протиправною та скасування.

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.

Відповідно до норм частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України Про виконавче провадження (далі - Закон №1404-VIII).

Так, в розумінні статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із пунктом 1 частини 3, частини 4 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до статті 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Окремими пунктами частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню;

2) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3);

3) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (пункт 14);

4) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за актами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження (пункт 18);

5) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (пункт 19);

6) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача (пункт 20);

7) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).

Частиною 4 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частинами 2-3 статті 63 Закону №1404 встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 39 Закону №1404-VIII закріплено підстави закінчення виконавчого провадження, однією з яких є надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону (пункт 11 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII).

Зі змісту оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження №78079366 від 12.06.2025 суд встановив, що така винесена на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII. При прийнятті вказаної постанови державний виконавець виходив з того, що боржником рішення суду, яке не може бути виконано без його участі, не виконано, жодних заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту сховища № 65013, площею 85 кв.м., що розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, 19, у відповідності до «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018 боржником не здійснено, про що складено акт державного виконавця від 10.06.2025 та цього ж дня направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення до Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області.

У ході розгляду справи суд також встановив, що винесенню оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадженняпередувало винесення державним виконавцем постанов про накладення на боржника у виконавчому провадженні №78079366 штрафу від 27.05.2025 та від 10.06.2025, за результатами проведеної перевірки виконання рішення суду від 01.10.2024 у справі №460/20432/23, які викладені у актах державного виконавця від 27.05.2025 та від 10.06.2025, де державним виконавцем було встановлено, що рішення суду від 01.10.2024 у справі №460/20432/23 боржником залишається не виконаним.

Вказані дії, на думку відповідача та третьої особи, свідчать про вжиття державним виконавцем належних та достатніх заходів з примусового виконання рішення суду від 01.10.2024 у справі №460/20432/23 та законність винесеної постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 63 Закону №1404-VIII, у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Позивач не погоджується з такою позицією відповідача та зазначає, що державний виконавець не здійснив вичерпних заходів примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені Законом №1404-VIII, чим порушив принципи законності, диспозитивності виконавчого провадження, виконавчі дії не були вчинені неупереджено, ефективно, своєчасно, в повному обсязі, як цього вимагає законодавство України.

Аналізуючи обґрунтованість вказаних доводів сторін суд зазначає, що обов`язковість судових рішень гарантується статтею 129-1 Конституції України, Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та практикою Європейського суду з прав людини. Відтак, судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та є практикою, несумісною з положеннями Конвенції.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання визначені у Законі України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VI (далі - Закон №4901-VI).

Відповідно до статті 2 Закону №4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, державні підприємство, установа, організація, юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та є практикою, несумісною з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розглядаючи позов про законність прийнятої постанови суд має враховувати, що Законом №1404-VIII на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Суд зауважує, що частиною 3 статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, але не виключно: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Разом з цим, матеріалами справи не підтверджено виконання державним виконавцем всіх заходів щодо примусового виконання рішень, передбачених ч. 3 ст.18 Закону №1404-VIII (враховуючи, що перелік таких заходів у ч. 3 ст. 18 вказаного Закону не є вичерпним), зокрема, але не виключно: не було здійснено запитів на отримання пояснень, довідок та іншої інформації, в тому числі конфіденційної, від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження; не вимагались пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця від уповноважених осіб ТОВ «Украса»; не залучались до проведення і організації виконавчих дій суб`єкти господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача, тощо, що не спростовано відповідачем з посиланням на відповідні докази.

Відповідно до змісту рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 у справі №460/20432/23, ТОВ «Украса» зобов`язано вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту сховища № 65013, площею 85 кв.м., що розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, 19, у відповідності до «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018.

У ході розгляду справи представники відповідача та третьої особи (боржника у виконавчому провадженні) не заперечували потреби у проведенні будівельно-ремонтних робіт задля приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту сховища № 65013, площею 85 кв.м., що розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, 19, водночас наголошували на неможливості проведення таких робіт безпосередньо ТОВ «Украса».

Слід зазначити, що пунктом 20 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено право державного виконавця залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

За усталеними висновками Верховного Суду, зокрема у постановах від 14.04.2021 у справі № 641/1933/19, від 22.12.2021 у справі № 761/26280/17, відповідно норм частин 1-3 статті 63 Закону №1404-VIII невиконання боржником рішення суду, яке може бути виконано без його участі, має наслідком надіслання державним виконавцем органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а також вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішення суду.

Суд зауважує, що та обставина, що саме ТОВ «Украса» (боржник) за рішенням суду зобов`язаний вчинити певні дії, не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме боржником, воно не може бути виконано без його участі відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 63 Закону, оскільки судове рішення хоч і зобов`язує саме боржника вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з особою боржника та не унеможливлює виконання цього рішення без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, враховуючи невиконання його у добровільному порядку. Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 30.08.2018 у справі № 916/4106/14.

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічна за змістом норма також передбачена пунктами 4-6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

Зокрема, відповідно до пунктів 4, 6 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, у разі потреби для проведення чи організації виконавчих дій виконавець має право залучити суб`єктів господарювання.

Залучення виконавцем інших органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб, фізичних осіб при примусовому виконанні рішень здійснюється у разі, якщо їх присутність може сприяти своєчасному й повному виконанню рішень. Залучення у виконавчому провадженні відповідних органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та фізичних осіб (крім понятих) здійснюється виконавцем шляхом винесення постанови про залучення цих осіб. У цій постанові обов`язково зазначаються опис причин, що зумовили необхідність залучення, час та місце здійснення виконавчих дій, а також інші необхідні відомості. Копія постанови надсилається відповідному органу, установі, організації, суб`єкту господарювання, особі не пізніше наступного дня з дня її винесення, але не пізніше ніж за три дні до запланованих заходів.

З вказаного слідує, що державний виконавець має право залучати інших осіб для виконання рішень немайнового характеру, якщо боржник ігнорує/не виконує виконання виконавчого листа. Документи, надані такими особами (акти, кошториси, тощо) є законною підставою для визначення витрат виконавчого провадження.

Також суд зазначає, що державний виконавець має право залучати інших осіб і таке залучення у виконавчому провадженні відповідних органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та фізичних осіб здійснюється виконавцем шляхом винесення постанови про залучення цих осіб.

Разом із тим, суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів того, що державний виконавець виніс окремий процесуальний документ про залучення суб`єкта господарювання чи спеціаліста, як і будь-яких звернень до позивача (стягувача у виконавчому провадженні) з вимогою про здійснення ним авансування додаткових витрат виконавчого провадження, необхідних для подальшого виконання судового рішення із залученням до їх проведення суб`єктів господарювання на платній основі, та відповідно відмови або погодження стягувача здійснювати таке авансування, що свідчить про невжиття державним виконавцем всіх передбачених чинним законодавством заходів з примусового виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/20432/23.

Водночас, у межах спірних правовідносин державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження і, відповідно, після винесення постанов про накладення на боржника штрафів та підготовки до Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, більше не вживав заходів примусового виконання.

У постанові від 18.06.2019 у справі №826/14580/16 Верховний Суд дійшов висновку щодо безпідставності висновків судів попередніх інстанцій про те, що самі по собі вчинені державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину) є належними і достатніми заходами виконання судового рішення. У свою чергу, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Крім того, накладення на боржника повторного штрафу та звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією накладення штрафів та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд враховує, що Законом № 1404-VIII на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом № 1404-VIII заходи в межах встановлених повноважень.

Також, Верховний Суд звернув увагу, що за наслідками прийняття постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Вказана позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 07.08.2019 у справі №378/1033/17, від 04.09.2019 у справі №286/1810/17, від 07.10.2020 у справі №461/6978/19, від 25.11.2020 у справі №554/10283/18, від 13.12.2021 у справі №520/6495/2020, від 08.12.2022 у справі 457/359/21, від 02 листопада 2023 року у справі №580/4398/22.

Відповідно до правого висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.01.2021 у справі № 619/562/18, належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, навпаки свідчить про неповноту виконавчих дій, що є неприпустимим з огляду на статтю 129-1 Конституції України.

Суд констатує, що відповідно до встановлених у цій справі обставин рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 у справі №460/20432/23 залишилось не виконаним, а державний виконавець не здійснив всіх необхідних заходів для його виконання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні Юрій Миколайович Іванов проти України наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Також ЄСПЛ констатував, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні п. 1 ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції (справи Войтенко проти України, Горнсбі проти Греції).

У справі "Глоба проти України" Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення у справі "Comingersoll S.A." проти Португалії" (Comingersoll S.A. v. Portugal) [ВП], заява № 35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV). Суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі «Ясюнієне проти Литви» ("…"), заява № 41510/98, п. 27). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України" (Fuklev v. Ukraine), заява № 71186/01, п. 84).

Таким чином, встановлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Враховуючи встановлені судом у цій справі і описані вище фактичні обставини, відповідні їм правовідносини, застосовані до них судом норми права суд дійшов до висновку, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №78079366 від 12.06.2025 винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання, а відтак є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 КАС України, а тому перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення позову шляхом визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.06.2025 про закінчення виконавчого провадження №78079366.

Керуючись статтями 241-246, 268, 269, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Рівненської окружної прокуратури в особі її керівника в інтересах держави до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Украса" про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.06.2025 про закінчення виконавчого провадження №78079366.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: Рівненська окружна прокуратура в особі її керівника (місцезнаходження: вул. Гарна, буд. 29, м. Рівне, Рівненський р-н, Рівненська обл., 33001; код ЄДРПОУ: );

Відповідач: Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул. Замкова, буд. 22-А, м. Рівне, Рівненський р-н, Рівненська обл., 33028; );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Украса" (місцезнаходження: вул. Олега Дудєя, буд. 9-А, м. Рівне, Рівненський р-н, Рівненська обл., 33001; ).

Повний текст рішення складений 27 квітня 2026 року.

Суддя Олександр МАКСИМЧУК