Справа № 320/30534/24
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2026-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року м. Київ справа №320/30534/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСТРАКШН МАШИНЕРІ» до Антимонопольного комітету України, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЛІДЕРПАРТС», Публічне акціонерне товариство «УКРНАФТА» про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСТРАКШН МАШИНЕРІ» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Антимонопольного комітету України, в якому просить суд (з урахуванням уточнення позовних вимог):

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 28.05.2024 №№9352-р/пк-пз в частині формування висновків, викладених у пункті 3 мотивувальної частини такого Рішення, про наявність підстав у Замовника Публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА», для відхилення пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСТРАКШН МАШИНЕРІ» на підставі вимог пункту 44 Особливостей, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178, у зв`язку із відсутністю довідки в довільній формі з підтвердженням, що ступінь локалізації саме запропонованого товару не є меншим ніж 20 відсотків, а також, що саме запропонований товар включений до Переліку товарів, визначених підпунктом 2 пункту 61 Розділу Х Закону України «Про публічні закупівлі» і про наявність у Замовника підстав для відхилення пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСТРАКШН МАШИНЕРІ».

В обґрунтуванні позовних вимог позивачем зазначено, що рішення відповідача про часткове задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ ЛІДЕРПАРТС" є безпідставним та протиправним. Наголошено, що спірним рішенням зачіпаються прав позивача, оскільки наведені в п.3 мотивувальної частини рішення висновки позбавляють позивача бути визнаним переможцем процедури закупівлі та укласти договір з замовником Публічним акціонерним товариством "УКРНАФТА" на поставку предмета закупівлі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 3 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №320/30534/24 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Представником відповідача подано до суду клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ ЛІДЕРПАРТС" та у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство "УКРНАФТА".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЛІДЕРПАРТС», залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство «УКРНАФТА».

Представник відповідача подав до суду відзив, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що рішення Комісії від 28.05.2024 №№9352-р/пк-пз є законним та обґрунтованим Натомість, позивач не зазначає конкретні порушення, які на його думку були допущені відповідачем, та не наводить жодних аргументів в обґрунтування своєї позиції та не надає жодних доказів, а доводи зводяться лише до констатації незгоди з рішенням Комісії.

У відповіді на відзив представник позивача наголошував, що в оскаржуваній частині рішення Комісії є необґрунтованим та недоведеним.

В письмових поясненнях представник третьої особи - Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" зазначив, що спірне рішення Комісії в частині позивача було виконано та в подальшому вчинено відповідні дії на приведення у відповідність тендерної пропозиції ТОВ «Констракшн Машинері». Після визначення останнього переможцем, таке рішення замовника було повторно оскаржено іншим учасником процедури закупівлі та Комісією прийнято рішення від 25.06.2024 № 11051-р/пк-пз, яке, в свою чергу, було оскаржено замовником в судовому порядку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2026 року відмовлено у задоволенні заяви Антимонопольного комітету України із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в адміністративній справі № 320/30534/25.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

09.04.2024 ПАТ «Укрнафта» було розпочато процедуру відкритих торгів на порталі «Prozorro», оголошення №UA-2024-04-09-007612-a, предмет закупівлі: 34140000-0: Великовантажні мототранспортні засоби (Колісні трактори)» (далі - процедура Закупівлі).

Очікувана вартість закупівлі: 110 324 156,54 грн. без ПДВ.

Згідно із реєстром отриманих тендерних пропозицій, оприлюднених на вебпорталі Уповноваженого органу з питань закупівель, через автоматизований електронний майданчик для участі у відкритих торгах по процедурі Закупівлі подано чотири тендерні пропозиції від учасників торгів:

1) ТОВ «Констракшн Машинері» із остаточною пропозицією - 96 196 753,00 грн без ПДВ;

2) ТОВ «Компанія «Альбіон» із остаточною пропозицією - 97 299 990,00 грн без ПДВ; 3) ПП «АГРОПРОММОНТАЖ» із остаточною пропозицією - 104 800 777,77 грн без ПДВ;

4) ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ЛІДЕРПАРТС» із остаточною пропозицією - 109 220 914,97 грн без ПДВ.

Під час розгляду тендерної пропозиції із списку пропозицій, розташованих за результатами їх оцінки, починаючи з найбільш економічно вигідної, а саме тендерної пропозиції ТОВ «Констракшн Машинері», було встановлено, що тендерна пропозиція ТОВ «Констракшн Машинері» визначена електронною системою закупівель Prozorro найбільш економічно вигідною.

Розглянувши тендерну пропозицію ТОВ «Констракшн Машинері» на відповідність вимогами тендерної документації, уповноваженою особи з проведення процедур закупівель ПАТ «Укрнафта» було прийнято рішення від 03.05.2024 №01/01/13/10/19/02-01/01564/2, яким ТОВ «Констракшн Машинері» визнано переможцем за процедурою закупівлі.

Водночас, однин із учасників процедури закупівлі - Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЛІДЕРПАРТС», не погодившись із вищезазначеним рішенням уповноваженої особи ПАТ «Укрнафта», звернувся до Комісії АМКУ із скаргою від 08.05.2024 № UA-2024-04- 09-007612-а.с1.

За результатами розгляду скарги ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ЛІДЕРПАРТС», Комісія АМКУ ухвалила рішення від 28.05.2024 №9352-р/пк-пз, яким, зокрема, зобов`язала ПАТ «Укрнафта» скасувати рішення про визначення ТОВ «Констракшн Машинері» переможцем за процедурою закупівлі « 34140000-0: Великовантажні мототранспортні засоби (Колісні трактори)».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України від 25 грудня 2015 року №922-VIII "Про публічні закупівлі" (далі - Закон №922-VIII) визначено:

замовники - суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону;

суб`єкт оскарження в органі оскарження (далі - суб`єкт оскарження) - фізична чи юридична особа, яка звернулася до органу оскарження з метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів з приводу рішення, дії чи бездіяльності замовника, що суперечать законодавству у сфері публічних закупівель і внаслідок яких порушено право чи законні інтереси такої особи;

орган оскарження - Антимонопольний комітет України.

Приписами частини першої статті 18 Закону №922-VIII закріплено, що Антимонопольний комітет України як орган оскарження з метою неупередженого та ефективного захисту прав і законних інтересів осіб, пов`язаних з участю у процедурах закупівлі, утворює постійно діючу адміністративну колегію (колегії) з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель. Рішення постійно діючої адміністративної колегії (колегій) ухвалюються від імені Антимонопольного комітету України.

Орган оскарження розглядає скаргу та приймає рішення на її підставі в межах одержаної за скаргою інформації та інформації, розміщеної в електронній системі закупівель. Рішення за результатами розгляду скарг приймаються органом оскарження виключно на його засіданнях (частина шістнадцята статті 18 Закону № 922-VIII).

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 18 Закону №922-VIII за результатами розгляду скарги орган оскарження має право прийняти рішення:

1) про встановлення або відсутність порушень процедури закупівлі (у тому числі порушення порядку оприлюднення або неоприлюднення інформації про процедури закупівлі, передбаченої цим Законом);

2) про заходи, що повинні вживатися для їх усунення, зокрема зобов`язати замовника повністю або частково скасувати свої рішення, надати необхідні документи, роз`яснення, усунути будь-які дискримінаційні умови (у тому числі ті, що зазначені в технічній специфікації, яка є складовою частиною тендерної документації), привести тендерну документацію у відповідність із вимогами законодавства або за неможливості виправити допущені порушення відмінити процедуру закупівлі.

Відповідно до частини двадцять третьої статті 18 Закону №922-VIII рішення органу оскарження може бути оскаржене суб`єктом оскарження, замовником до окружного адміністративного суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом 30 днів з дня його оприлюднення в електронній системі закупівель.

Аналізуючи вказані норми законодавства убачається, що право на оскарження рішення органу оскарження мають виключно замовник та суб`єкт оскарження.

Отже, правом на оскарження рішень органу оскарження наділені лише суб`єкти, які беруть участь у його прийнятті в порядку, передбаченому законом. Інші учасники закупівлі, які не є суб`єктами оскарження, не мають права оскаржувати таке рішення органу оскарження за результатами розгляду скарги.

З матеріалів справи встановлено, що замовником у спірних правовідносинах є Публічне акціонерне товариство "УКРНАФТА", а суб`єктом оскарження (особа, яка подала скаргу, за результатом розгляду якої прийнято оскаржуване у цій справі рішення) Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ ЛІДЕРПАРТС" (треті особи у цій справі).

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСТРАКШН МАШИНЕРІ», хоча і є учасником вказаної вище процедури закупівлі, але не має у спірних правовідносинах статусу замовника або суб`єкта оскарження, а отже не має право на оскарження рішення відповідача.

Варто наголосити, що Верховний Суд у постанові від 12.07.2022 у справі №640/9046/21 висловив правову позицію, згідно з якою визначив, що інші учасники тендера, окрім замовника та суб`єкта оскарження, не мають права оскаржувати рішення органу оскарження за результатами розгляду скарги, незалежно від стадії, на якій перебуває публічна закупівля.

Таким чином, суд звертає увагу, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України та норм Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими. Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У розвиток цієї конституційної норми, частиною 1 та 3 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Також суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року у справі №640/21611/19 зазначив, що з`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується. Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення.

Суд може робити висновок про неправомірність рішень, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та про порушення у зв`язку із цим прав лише за позовом належного позивача. Оцінка рішень за позовом особи, яка не має права на звернення до суду, яка не є потерпілою у конкретних правовідносинах (є неналежним позивачем), апріорі не може призвести до захисту прав і не узгоджується із завданнями адміністративного судочинства.

Враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31 березня 2021 року у справі №640/21611/19, суд вважає відсутніми правові підстави для надання оцінки суду по суті правомірності оспорюваного рішення, адже відсутність порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся до суду, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Резюмуючи викладене, суд вважає, що відсутність порушеного права позивача є підставою для відмови у позові без надання оцінок правової оцінки аргументам позивача щодо неправомірності оспорюваного у даній справі рішення.

Згідно з вимогами частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Тобто, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Враховуючи зазначене, в межах розгляду даної адміністративної справи насамперед підлягає встановленню факт порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача з боку відповідача. При цьому необхідно зазначити, що обов`язковою ознакою порушення права особи є його припинення, зміна або встановлення неможливості реалізації.

При цьому, реалізація особою права на звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження будь-яких рішень, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, не покладає на суд беззаперечного обов`язку щодо надання такого захисту безвідносно до змісту позовних вимог та наявності спірних публічно-правових правовідносин.

Тобто, питання про можливість задоволення конкретних позовних вимог позивача, спрямованих на відновлення його прав, має вирішуватися, виходячи із суті заявлених вимог та наявності спірних правовідносин, які виникли безпосередньо між позивачем та контролюючим органом, протиправні дії якого, на суб`єктивну думку позивача, порушили його право.

Так, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорювані рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Однак, в цьому випадку оскаржуване рішення не є юридично значимим для позивача, оскільки жодних заходів його реалізації щодо позивача не передбачає, а прийняте як результат правозастосування повноважень відповідача у сфері публічних закупівель та адресоване виключно замовнику закупівлі та суб`єкту оскарження та жодним чином не встановлює прав та обов`язків для позивача.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення фактично не порушує жодних прав, свобод та інтересів позивача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог без дослідження встановлених в оскаржуваному рішенні порушень.

Крім цього, слід зауважити, що 07.06.2024 року ПАТ «Укрнафта» рішення Комісії АМКУ від 28.05.2024 №9352-р/пк-пз - виконано. Рішення Замовника, оформлене Протоколом №01/01/13/10/19/02-01- 01/564/2 від 03.05.2024, щодо визначення переможцем за процедурою закупівлі учасника ТОВ «Констракшн Машинері» та намір укласти з ним договір - скасовано. Пропозиції учасників повернуто на кваліфікацію.

В подальшому, протокольним рішенням уповноваженої особи ПАТ «Укрнафта» № 01/01/13/10/19/02-01-01/564/4 від 11.06.2024 року визначено ТОВ «Констракшн Машинері» переможцем за процедурою закупівлі « 34140000-0: Великовантажні мототранспортні засоби (Колісні трактори)», ідентифікатор: UA-2024-04-09-007612-a та опубліковано намір укласти договір про закупівлю.

Водночас, не погодившись із вищенаведеним рішенням, 15.06.2024 ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ ЛІДЕРПАРТС» подало до Комісії АМКУ скаргу на вищезазначене рішення Замовника.

За результатами розгляду скарги від 15.06.2024, Комісія АМКУ постановила рішення від 25.06.2024 №11051-р/пк-пз, відповідно до якого зобов`язано ПАТ «Укрнафта» скасувати рішення про визначення ТОВ «Констракшн Машинері» переможцем за процедурою закупівлі - « 34140000-0: Великовантажні мототранспортні засоби (Колісні трактори)».

Не погодившись із вищезазначеним рішенням Комісії АМКУ, ПАТ «Укрнафта» звернулась до Київського окружного адміністративного суду із позовною заявою про визнання протиправним та скасувати рішення Комісії АМКУ з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 25.06.2024 №11051-р/пк- пз. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження у адміністративній справі № 320/36911/24. Наразі розгляд справи триває.

Таким чином, оскаржуване в даній справи рішення відповідача вже вичерпало свою дію його фактичним виконанням замовником.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСТРАКШН МАШИНЕРІ» до Антимонопольного комітету України, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ ЛІДЕРПАРТС», Публічне акціонерне товариство «УКРНАФТА» про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 27 квітня 2026 року.

Суддя Кочанова П.В.