Справа № 910/11141/21
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2026-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року м. Київ № 910/11141/21

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Арис-Юг» до Головного управління ДПС у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Шифердеккер Оксана Олександрівна про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Арис-Юг» (далі позивач / ТОВ «Арис-Юг») з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі відповідач / контролюючий, податковий орган), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Шифердеккер Оксана Олександрівна, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просило суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.01.2020 №2, №2 та від 10.12.2020 №2, видані Головним управлінням ДПС у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправність висновків Акта перевірки, на підставі яких контролюючим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки ТОВ «Арис-Юг» не здійснювало придбання дизельного палива, а відтак обов`язку щодо обліку придбаного пального у нього не виникало. Позивачем зауважено, що ним лише надавалися послуги по заправці дизельним пальним та додаткові послуги АЗС з допомогою пластикової картки «АРИС». Окрім того, позивачем наголошено, що в Акті перевірки відсутні дані щодо того в яких цілях та в якому періоді такий товар використано в операціях, що не є господарською діяльністю платника податків. При цьому, до перевірки надано всі первинні документи, які свідчать про те, що до складу собівартості послуги з заправки пальним входить оплата такого пального за клієнтів ТОВ «Арис-Юг». Таким чином, на думку позивача, знижки, що підприємство отримує від контрагентів-постачальників не визначають його як споживача реклами.

Разом з тим, позивачем наголошено на протиправності Акта перевірки, на підставі висновків якого прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки вважає, що відсутність підпису посадової особи, яка була зазначена у вступній частині Акта та проводила перевірку дотримання ТОВ «Арис-Юг» вимог податкового законодавства, зокрема, підпис головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок у сфері послуг управління перевірок у сфері торгівлі та послуг Департаменту податкових перевірок, трансферного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління ДПС у м. Києві Басенко Оксани Ігорівни та наявна відмітка про перебування її у відпустці на час складення даного акта робить такий акт нечинним.

Окружним адміністративним судом м. Києва відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.02.2022 відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління ДПС у місті Києві про закриття провадження у даній справі. Матеріали справи №640/8532/20 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Арис-Юг» до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень передано на розгляд Господарського суду міста Києва, в провадженні якого перебуває справа № 910/11141/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Арис-Юг».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 прийнято справу №640/8532/20 до розгляду в межах справи №910/11141/21 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «Арис-Юг».

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем у поданому до суду відзиві на позовну заяву зазначено про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з огляду на те, що в порушення вимог пункту 198.5 статті 198 ПК України встановлено заниження задекларованих ТОВ «Арис-Юг» податкових зобов`язань з податку на додану вартість у загальній сумі 37 568 482,00 грн.

Окрім того, відповідачем вказано, що проведеною перевіркою та згідно інформаційних баз даних ДПС встановлено відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 ПК України, податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що на надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), їх складання на такі господарські операції по яким встановлені порушення податкового законодавства, що відображено в пункті 3.1.1 Акта перевірки.

Водночас, відповідач вказав, що головний державний ревізор-інспектор Басенко Оксана Ігорівна, яка проводила перевірку, мала право на відпустку, а тому Акт перевірки від 02.01.2020 №1/26-15-05-02-02/31745725 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Арис-Юг» є службовим документом, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог чинного законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 закрито провадження у справі № 910/11141/21 (640/8532/20).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Арис-Юг» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі №910/11141/21 (640/8532/20) задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі №910/11141/21 (640/8532/20) скасовано та справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Арис-Юг» до Головного управління ДПС у місті Києві, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Шифердеккер О.О., про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень направлено за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Постановою Верховного Суду від 14.12.2023 касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2023 у справі № 910/11141/21 (640/8532/20) скасовано. Змінено резолютивну частину ухвали Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі №910/11141/21 (640/8532/20), доповнивши її пунктом 3 наступного змісту: "Роз`яснити позивачеві, що розгляд справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду". В решті ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі № 910/11141/21 (640/8532/20) залишено в силі.

У подальшому, ухвалою Верховного Суду від 13.06.2024 роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «Арис-Юг», що за його заявою, поданою в порядку частини другої статті 231 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції зобов`язаний направити справу № 910/11141/21 (640/8532/20) за встановленою юрисдикцією.

Згідно листа Господарського суду м. Києва від 10.07.2024 №910/11141/21 (640/8532/20)/3898/24 матеріали справи надіслано до Київського окружного адміністративного суду (вх. від 12.08.2024 №41906).

Матеріали справи отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Перепелиці А.М.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 прийнято до провадження адміністративну справу, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 у задоволенні заяви розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Шифердеккер Оксани Олександрівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

Протокольною ухвалою від 16.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 16.10.2024, заслухавши пояснення сторін, протокольною ухвалою судом було постановлено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.03.2025 у задоволенні заяви третьої особи у справі №910/11141/21 про передачу справи за підсудністю для розгляду в межах справи про банкрутство відмовлено.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, а також оцінивши наявні в матеріалах належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов таких висновків.

На підставі наказу від 29.11.2019 №3848, направлень від 16.12.2019 №968/26-15-05-02-02, №969/26-15-05-02-02 та від 20.12.2019 №1043/26-15-05-02-02, виданих Головним управлінням ДПС у м. Києві, контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Арис-Юг», за результатами якої складено Акт від 02.01.2020 №1/26-15-05-02-02/31745725.

Згідно з висновками Акта перевірки від 02.01.2020 №1/26-15-05-02-02/31745725 податковим органом встановлено порушення ТОВ «Арис-Юг»:

- пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.5 статті 198, пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України, за результатами чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 46 776 162,00 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 749 186,00 грн, в тому числі за грудень 2018 року в сумі 749 186,00 грн;

- пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого відсутня реєстрація податкових накладних за січень 2017 грудень 2018 років.

На підставі висновків Акта перевірки від 02.01.2020 №1/26-15-05-02-02/31745725 Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 24.01.2020 №2, №2 та від 10.12.2020 №2.

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню в повному обсязі, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктами 9.1.1, 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 ПК України встановлено, що податок на прибуток підприємств та податок на додану вартість віднесено до загальнодержавних податків.

При цьому, пунктом 44.1 статті 44 розділу II ПКУ визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податку на додану вартість є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

У той же час, згідно з пунктом 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Положеннями пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається з Акта від 02.01.2020 №1/26-15-05-02-02/31745725, у ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено придбання ТОВ «Арис-Юг» дизельного палива відповідно до видаткових накладних та актів прийому-передачі пального в наступних контрагентів:

- ТОВ «Авто-Паливосервіс» (код 39805194) відповідно до договору від 05.08.2015 №33/АЮ;

- підприємства з іноземними інвестиціями «Амік Україна» (код 30603572) відповідно до договору від 07.07.2010 №10/1037;

- ТОВ «Карт маркет» (код 36908681) відповідно до договору від 01.09.2011 №КA-9-11;

- ТОВ «Нафтотрейд Ресурс» (код 33680859) відповідно до договору від 25.01.2018 №C2501E;

- ТОВ «Рн-Карт Україна» (код 32489155) відповідно до договору від 01.04.2011 №399H;

- ПП «Укрпалетсистем» (код 32285225) відповідно до договору від 10.11.2017 №;

- ТОВ «Укр-Петроль» (код 39610216) відповідно до договору від 16.06.2015 №140/АЮ;

- МП «Руно» (код 19323361) відповідно до договору від 31.01.2017 №З7/АЮ.

В бухгалтерському обліку відображено наступними проводками:

Дт 28 «Товари» Кт 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» на суму за 2017 рік 95 157 131 грн., за 2018 рік 92 685 282 грн. - оприбутковано паливо;

Дт 644 «Податковий кредит» Кт 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» на суму за 2017 рік 19 031 426 грн., за 2018 рік 18 537 056 грн. - відображено ПДВ.

За висновками контролюючого органу, вищезазначені контрагенти відпустили, а ТОВ «Арис-Юг» прийняло дизельне паливо відповідно до актів прийому-передачі, у результаті чого встановлено заниження задекларованих ТОВ «Арис-Юг» податкових зобов`язань з податку на додану вартість у загальній сумі 37 568 482,00 грн (січень 2017 року грудень 2018 року).

Так, відповідно до підпункту 14.1.212. пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

При цьому, як свідчить аналіз положень пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України, у податковому обліку господарські операції та витрати за ними мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. Податковий кредит має бути обов`язково підтверджений податковою накладною іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Натомість, вирішальне значення має існування факту господарської операції та її дійсний економічний зміст, зокрема наявність ділової мети у вчинюваних операціях.

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумна економічна причина (ділова мета) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту. При цьому з визначеного ПК України поняття ділової мети вбачається, що не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому або операція може виявитися збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.

Як встановлено з матеріалів справи, 05.08.2015 між ТОВ «Арис-Юг» та ТОВ «Авто-паливосервіс» укладено Договір №33/АЮ, згідно з предметом якого ТОВ «Авто-паливосервіс» бере на себе обов`язок по відпуску нафтопродуктів, товарів та послуг на АЗС, що експлуатуються, пред`явникам ПК «ARIS», враховуючи та приймаючи до уваги інформацію, яка міститься в електронному вигляді на них, за роздрібними цінами, встановленими на АЗС на момент обслуговування Пред`явника, а позивач зобов`язаний був надати ТОВ «Авто-паливосервіс», обладнання та інструкції по їх застосуванню (Розділ 2 Договору).

При цьому, розділом 4 Договору №33/АЮ «Ціна та порядок розрахунків» передбачено, що ціна відпущених нафтопродуктів, інших товарів і послуг в цьому випадку встановлюється в розмірі відпускної роздрібної ціни, що діє на АЗС на момент отримання нафтопродуктів з вирахуванням знижки на дизельне пальне по ПК «АРИС». Розмір знижки стороною - 2 (позивачем) здійснюється самостійно. В ціну відпущених нафтопродуктів і інших товарів і послуг включені всі передбачені законодавством України податки.

Позивачем також надано аналогічні Договори, укладені з ТОВ «Укр-Петроль» (від 16.06.2015 року № 140/ЮА), з ПІІ «Амік Україна» (від 07.07.2010 року № 10/1037, з додатковими угодами до нього від 01.02.2013 року, від 22.12.2014, від 21.05.2015 року, від 11.08.2016 року).

Отже, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю надає послуги по заправці дизельним пальним та додаткові послуги на АЗС за допомогою пластикової картки «ARIS» - це пластикові картки «ARIS» які є технічними засобами отримання Пред`явником нафтопродуктів (дизельного пального), та інших товарів і послуг на АЗС і які не є платіжними або літровими, як в межах митної території України так і за межами митної території.

Видами діяльності позивача є: 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н. в. і. у. (основний) 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.

Так, за видом своєї діяльності позивач укладає Договори з підприємствами власниками АЗС, та бере на себе зобов`язання укладати Договори з третіми особами, автотранспортними підприємствами, на обслуговування їх автотранспорту по пластиковим карткам «ARIS» дизельним пальним на АЗС на яких знаходиться обладнання для ПК «ARIS» (термінали).

На підтвердження вказаного, позивачем надано суду:

- протокол №1 погодження умов розрахунків при обслуговуванні за пластиковими картками від 25.01.2018;

- акти наданих послуг та звірки взаємних розрахунків від 31.01.2018 №ЗкП-000170 (906)-У, від 28.02.2018 №ЗкП-000171 (906)-У, від 31.03.2018 №ЗкП-000172 (906)-У, від 30.04.2018 №ЗкП-000173 (906)-У, від 31.05.2018 №ЗкП-000174 (906)-У, від 30.06.2018 №ЗкП-000175 (906)-У, від 31.07.2018 №ЗкП-000176 (906)-У тощо;

- акти прийому-передачі наданих послуг від 31.01.2018 до Договору від 05.08.2015 №33/АЮ, від 28.02.2018 до Договору від 05.08.2015 №33/АЮ, від 31.03.2018 до Договору №33/АЮ від 05.08.2015, від 30.04.2018 до Договору №33/АЮ від 05.08.2015 тощо.

Суд зазначає, що жоден з договорів, укладених з контрагентами позивача, не передбачає відвантаження товару на користь ТОВ «Арис-Юг», в таких договорах відсутні умови щодо транспортування дизельного палива.

Вказане, на думку суду, свідчить про те, що позивач не встановлює ціну на паливо, а клієнти перевізники на АЗС обслуговуються за діючими цінами на момент заправки транспортного засобу. Тобто, ТОВ «Арис-Юг» не могло отримати більший дохід від здійснення своєї основної діяльності, ніж той, який випливає із рівня регульованих цін та тарифів, що також мало вплив на кінцевий фінансовий результат до оподаткування.

При цьому, момент набуття права власності з договором визначено в частинах першій, другій статті 334 Цивільного кодексу України, згідно з якими право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Суд наголошує, що під час перевірки відповідачем не було встановлено факт вручення дизельного палива ТОВ «Арис-Юг», а відтак, відсутність набуття права власності на таке пальне підтверджується неможливістю розпорядження ним.

Окрім того, в Акті перевірки від 02.01.2020 №1/26-15-05-02-02/31745725, надаючи визначення поняттю «знижка», відповідач посилається на статтю 1 Закону України «Про рекламу».

Частинами першою третьою статті 2 Закону України «Про рекламу» визначено, що цей Закон регулює відносини, пов`язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.

Дія цього Закону не поширюється на відносини, пов`язані з розповсюдженням інформації, обов`язковість розміщення та оприлюднення якої визначено іншими законами України.

Дія цього Закону не поширюється на оголошення фізичних осіб, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, крім випадків, прямо передбачених цим Законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про рекламу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

Таким чином, знижка, поняття якої визначено Законом України «Про рекламу», носить публічний характер та встановлюється для всіх споживачів без обмежень, є загальновідомою та фігурує в ході загальних рекламних акцій рекламодавця.

Натомість, знижка, яку надають позивачу контрагенти-постачальники, визначається контрактом, який є предметом приватних взаємовідносин, не публікується в засобах масової інформації, не є загальнодоступною для всіх клієнтів АЗС.

Отже враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про неправомірність встановленого відповідачем порушення пункту 198.5 статті 198 ПК України в частині використання товарів в операціях, що не є господарською діяльність платника податку.

Таким чином, за вказаних вище обставин, відповідач, прийнявши оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не взяв до уваги всіх обставин, що мають значення для прийняття вказаних рішень, а тому суд вважає за необхідне визнати їх протиправними та скасувати.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на нечинність Акта перевірки з огляду на відсутність в ньому підпису посадової особи, яка була зазначена у вступній частині Акта перевірки, головного державного ревізора-інспектора Басенко Оксани Ігорівни, з огляду на таке.

Акт від 02.01.2020 №1/26-15-05-02-02/31745725 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Арис-Юг», код 31745725» підписано головним державним ревізором-інспектором Грищенко Лесею Володимирівною, головним державним ревізором-інспектором Більським Олександром Миколайовичем, головним державним ревізором-інспектором Басенко Оксаною Ігорівною акт не підписано, напроти її прізвища проставлено відмітку «відпустка» (на підтвердження вказаного, контролюючим органом було направлено службовий лист на управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу стосовно наказу про відпустку головного державного ревізора-інспектора Басенко О.І.).

Державні гарантії та відносини, пов`язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, Законом України «Про відпустки», Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Відповідно до статті 74 Кодексу законів про працю України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Статтею 2 Закону України «Про відпустки» встановлено, що право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

Враховуючи вищевикладені обставини, головний державний ревізор-інспектор Басенко Оксана Ігорівна мала право на відпустку, отже Акт перевірки від 02.01.2020 №1/26-15-05-02-02/31745725 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Арис-Юг», код 31745725» є службовим документом, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог чинного законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 9, статтею 72, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 21 020,00 грн. Відтак, враховуючи, розмір задоволених позовних вимог позивача, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 21020,00 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Арис-Юг» до Головного управління ДПС у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Шифердеккер Оксана Олександрівна про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.01.2020 №2, №2 та від 10.12.2020 №2, видані Головним управлінням ДПС у м. Києві.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Арис-Юг» (адреса: 02095, місто Київ, вулиця Княжий Затон, 9А, ) судовий збір у розмірі 21 020,00 грн. (двадцять одна тисяча двадцять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.