Справа № 320/34892/23
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2026-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Вівдиченко Т.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» до Житомирської митниці про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року до Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» з адміністративним позовом до Житомирської митниці, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 24 березня 2023 року №UA101070/2023/000030/1;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101070/2023/000174.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю коригування контролюючим органом митної вартості імпортованого позивачем товару, незважаючи на надання декларантом усіх необхідних документів для митного оформлення та визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, та порушенням контролюючим органом приписів законодавства, що регламентує митну справу в Україні, у зв`язку із безпідставним застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості товарів при винесенні оскаржуваних рішень без наявності для того встановлених митним законодавством підстав.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування рішень задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської області про коригування митної вартості товарів від 24.03.2023 №UA101070/2023/000030/1. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101070/2023/000174. Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» судовий збір у розмірі 5368,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці. Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Житомирської митниці витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Суд дійшов до висновку про те, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення про коригування митної вартості товарів.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 року; прийняти у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів від 24.03.2023 №UA101070/2023/000030/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA101070/2023/000174 в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а зроблені висновки не відповідають обставинам та матеріалам справи.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2026 та від 04.02.2026 відкрито провадження за апеляційною скаргою, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

21.01.2026 позивач подав відзив на апеляційну скаргу, яким просить залишити рішення Київського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 у справі № 320/34892/23 без змін, а апеляційну скаргу Житомирської митниці без задоволення; стягнути на користь ТОВ «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» з бюджетних асигнувань Житомирської митниці витрати на професійну правничу допомогу 2 000,00 грн, які на день подання відзиву не сплачені, але є фактично понесеними витратами.

23.03.2026 позивач подав заяву, якою просить долучити до матеріалів справи докази понесених витрат; стягнути на користь ТОВ «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» з бюджетних асигнувань Житомирської митниці витрати на професійну правничу допомогу 2 000,00 грн.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25.01.2023 між ТОВ «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» та Q-GLASSTECH SP. Z O.O. укладено контракт №1. Предметом зазначеного контракту обумовлено постачання в адресу ТОВ «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» листового скла (флоат скла) (п. 1), умовами поставки визначено DAP або FCA (Місце завантаження INCOTERМS 2010) (п. 2), а також 100 % передоплата (п. 3). 25.01.2023 між ТОВ «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» та Q-GLASSTECH SP. Z O.O. підписано додаток №01 до контракту, відповідно до якого вартість товару - FLOAT CLEAR 4мм 3210x2250 становить 3,90 Євро/м2.

28.02.2023 між ТОВ «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» та Q-GLASSTECH SP. Z O.O. підписано додаток №1 до контракту, відповідно до якого вартість товару - FLOAT CLEAR 4мм 3210x2250 становить 3,70 Євро/м2.

07.03.2023 між ТОВ «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» та Q-GLASSTECH SP. Z O.O. підписано додаток №2 до контракту, відповідно до якого вартість товару - FLOAT CLEAR 4мм 3210x2250 становить 3,50 Євро/м2, а товару LOW-E 1.1 4,00 мм 3210х2250 - 4,50 Євро/м2.

08.03.2023 Q-GLASSTECH SP. Z O.O. для ТОВ «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» виставлено проформу №31/МSZ/03/2023 на скло FLOAT CLEAR 4мм 3210x2250 в кількості 2 224.53 м2, вартістю 3,50 Євро/ м2, загальною вартістю 7 785,86 Євро (36 650,38 PLN).

14.03.2023 ТОВ «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» на користь Q-GLASSTECH SP. Z O.O. внесено передоплату за поставку товару за проформою №29-32/МSZ/03/2023 на суму 31 143,44 Євро. 12.04.2023 Q-GLASSTECH SP. Z O.O. для ТОВ «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» виставлено фактуру (інвойс) № FS 14/МSZ/04/2023 (замовлення № 31/МSZ/03/2023) на товари скло FLOAT CLEAR 4мм 3210x2250 в кількості 2 224.53 м2, вартістю 3,50 Євро/ м2, загальною вартістю 7 785,86 Євро.

13.04.2023 товари скло FLOAT CLEAR 4мм 3210x2250 в кількості 2 224.53 м2, вартістю 3,50 Євро/ м2, загальною вартістю 7 785,86 Євро, заявлено до митного оформлення в Житомирську митницю за ЕМД ІМ/40/ДЕ (далі за текстом МД) № 23UA97U8.

Разом із митною декларацією №23UA97U8 в тому числі для підтвердження заявленої митної вартості та транспортних витрат надано: фактуру (інвойс) від 12.04.2023№ FS 14/МSZ/04/2023; CMR №166/2023; експортну декларацію №23PL311050Е0009029; сертифікати FRZ0400Z та BG002036; контракт №1 від 25.01.2023 та додаток №2 до нього; проформа від 08.03.2023 № 31/МSZ/03/2023; квитанція SWIFT до проформи № 29-32/МSZ/03/2023 на суму 31 143,44 Євро; довідку про транспортні витрати №1204/1; калькуляцію транспортних витрат №3; декларацію митної вартості.

13.04.2023 щодо товару, заявленого за митною декларацією №23UA97U8, Житомирською митницею винесено рішення про коригування митної вартості №UA101070/2023/000030/1 та картку відмови № UA101070/2023/000174.

Не погоджуючись з наведеними вище рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою та другою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Статтею 53 МК України визначено перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої цієї статті у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 МК України).

За змістом частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно зі статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Отже, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Зі спірного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не визнана митним органом у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості та містять розбіжності, які наведені у повідомленнях митниці.

Зазначені обставини не дали можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі, відповідність числового значення доданої складової, та ціну товару, що сплачена або повинна бути сплачена за товар, оскільки для складових митної вартості декларантом не надано достовірних документів.

Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо заявленої вартості товару

Судова колегія зауважує, що наявність в інформаційних базах даних митниці інформації про те, що у попередні періоди аналогічні чи подібні товари були оформлені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність визначення митної вартості декларантом, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Щодо транспортування товару

До митного оформлення надано довідку про транспортні витрати №2303/2 та загальну калькуляцію транспортних витрат від 12.04.2023, розраховану на 6 транспортних засобів, які належать підприємству та виконують рейси за маршрутом PLANTA (Польща) - (Ягодин ) Україна.

Надана калькуляція містить маршрут перевезення PLANTA (Польща) - (Ягодин) Україна, його протяжність - 280 км, витрати на пальне - 4 358,23 грн з розрахунку 31 літр на 100 км (50,21 грн./л), витрати підприємства на амортизацію - 666,00 грн, зарплату водію та податки - 727,00 грн та 160,00 грн відповідно.

Щодо тарифу на перевезення, чинними нормативними актами не встановлено форми калькуляції, а також обов`язкових її реквізитів.

Під час надання послуг із перевезення формування собівартості перевезень (робіт, послуг) здійснюється з урахуванням Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, які затверджені наказом Мінтрансу від 05.02.2001 №65.

Відповідно до пункту 2 Методичних рекомендацій, рекомендації можуть застосовуватись для цілей планування, ведення обліку і калькулювання собівартості перевезень вантажів і пасажирів, робіт і послуг, пов`язаних з транспортним процесом, як на транспортних підприємствах, так і на інших підприємствах, що виконують зазначені роботи (послуги), незалежно від форм власності і підпорядкування, але з врахуванням технологічних і організаційних особливостей кожного підприємства.

Конкретний перелік і склад статей калькулювання собівартості перевезень визначається підприємством.

Собівартість перевезень (робіт, послуг) - це виражені в грошовій формі поточні витрати транспортних підприємств, безпосередньо пов`язані з підготовкою та здійсненням процесу перевезень вантажів і пасажирів, а також виконанням робіт і послуг, що забезпечують перевезення (п. 3 Методичних рекомендацій).

Позивач не є транспортним підприємством та не надає комерційних послуг з перевезення вантажів, відповідно, окремих транспортних тарифів на перевезення вантажів, на підприємстві не встановлено.

Калькуляція транспортних витрат, надана митному органу, складена за витратним принципом (собівартість перевезення), відповідно до якого собівартість перевезення фактично і є вартістю тарифу, оскільки не залежить від найменування й вартості вантажу, а також містить відомості, про відсутність яких зазначено в рішенні відповідача.

Апелянтом не наведено доводів про те, ким, на його переконання, має бути складено калькуляцію транспортних витрат, для спростування сумнівів митниці щодо ймовірної упередженості та необ`єктивності внесених даних, з огляду на те, що транспортні засоби, зазначені в калькуляції витрат, належать позивачу (покупцю).

Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджено Наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 №599 складання та подання на підтвердження транспортних витрат саме калькуляції передбачено у випадках, якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу.

Надана калькуляція містить маршрут перевезення PLANTA (Польща) - (Ягодин) Україна, його протяжність - 280 км, витрати на пальне - 4 358,23 грн. з розрахунку 31 літр на 100 км (50,21 грн./л), витрати підприємства на амортизацію - 666,00 грн, зарплату водію та податки - 727,00 грн та 160,00 грн відповідно.

Відповідачем не обґрунтовано, які саме з внесених даних є необ`єктивними.

При цьому, позивачем надано розширену калькуляцію (пояснення) щодо способу обрахунку транспортних витрат.

Як зазначено відповідачем в оскаржуваному рішенні, в наданій калькуляції зазначено що витрати на навантаження входять до вартості перевезення, разом з тим при розрахунку витрат на доставку такі витрати в переліку відсутні.

Витрати на завантаження, в розумінні статті 58 МК України, не понесені покупцем, оскільки відповідно до контракту №1 від 25.01.2023 між ТОВ «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» та Q-GLASSTECH SP. Z O.O. поставка товарів в адресу ТОВ «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» здійснюється на умовах FCA та DAP Інкотермс 2010 (п. 2), умови поставки окремих партій товару вказані у рахунках та транспортних документах.

Про те, що умови поставки партії саме FCA PLANTA зазначено в проформі від 08.03.2023 № 31/МSZ/03/2023 та в фактурі від 12.04.2023№ FS 14/МSZ/04/2023.

За умовами FCA продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.

Вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці.

Так, якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження, якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару.

Отже, базисними умовами поставки FCA Інкотермс 2010, визначено, що продавець несе всі витрати, в тому числі і щодо завантаження товару, за умови, що поставка відбувається зі складу продавця.

Поставка партії в адресу ТОВ «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДІНГ» відбувалась самовивозом зі складів продавця на умовах FCA, відповідно, витрати на його навантаження понесено продавцем товарів та включено у їх вартість.

31.07.2023, на звернення позивача, у зв`язку із оскарженням рішень митниці, продавцем - компанією Q-GLASSTECH SP. Z O.O. надіслано лист, яким підтверджено, що компанія Q-GLASSTECH SP. Z O.O. зареєстрована за адресою Ul. Pinczynska 82 83- 210 Zblewo Polska, тоді як за адресою 17-220 Planta 88, Narewka знаходяться площі компанії, з яких і відбувається відвантаження.

Крім того, в листі компанією Q-GLASSTECH SP. Z O.O. повідомлено, що послуги із завантаження окремо не тарифікуються, є технологічним процесом роботи складу та включені у вартість товарів, а також те, що ціни узгоджуються на кожне постачання і коливаються в залежності від ринкової ціни на ринку Європи.

Щодо надання додаткових документів

З метою підтвердження числового значення заявленої митної вартості від позивача витребувано додаткові документи.

Судова колегія враховує, що відповідачем продубльовано увесь зміст статті 53 МК України щодо переліку документів, які має право витребовувати митний орган, без зазначення конкретного переліку.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що у повідомленні про надання додаткових документів не конкретизовано, які саме числові значення складових митної вартості ставляться митним органом під сумнів або неможливо обчислити без додаткових документів, яким чином подані додаткові документи підтвердять той чи інший показник, що є сумнівним на думку відповідача.

Як вірно виснував суд першої інстанції, не надання запитуваних документів з причини відсутності внаслідок не вчинення певних дій не може бути достатньо підставою для відмови в митному оформленні товарів за основним методом.

Щодо застосування резервного методу визначення митної вартості товару

У постанові від 25 лютого 2020 року по справі №260/718/19 Верховний Суд зауважив, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованою особою та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що заявлялись до митного оформлення чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13 січня 2022 року у справі № 520/11061/2020, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. Резервний метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях і це обґрунтування повинне бути підтвердженим у рішенні про коригування митної вартості.

Разом з тим, у оскаржуваному рішенні про коригування заявленої митної вартості інші дані, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, відсутні.

Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом. Натомість, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Щодо судових витрат

У відзиві на апеляційну скаргу від 21 січня 2026 року позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000,00 грн.

Заперечення відповідача щодо такого клопотання до суду не надходили.

23 березня 2026 року до суду апеляційної інстанції надані наступні докази понесення позивачем витрат, пов`язаних у зв`язку із розглядом апеляційної скарги відповідача: договір про надання правової допомоги від 15.08.2022 № 15/08/22/ІТ та додаткові угоди до нього №1 від 15.08.2022, № 2 від 31.03.2023, № 3 від 10.04.2023, акт наданих послуг від 06.03.2026, рахунок від 06.03.2026 № 06/03/2026, платіжна інструкція № 225 від 20.03.2026, заключна виписка за період з 16.03.2026 по 22.03.2026.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вирішуючи заяву представника позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн, суд апеляційної інстанції висновує, що заявлена до відшкодування сума є співмірною із складністю справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Здійснивши системний аналіз наведених вище доказів понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу у їх співвідношенні до тривалості розгляду справи, складності правовідносин та обсягу вчинених представником позивача дій в процесі підготовки процесуальних документів (відзиву на апеляційну скаргу) для забезпечення юридичного представництва інтересів, колегія суддів зазначає, що сума в розмірі 2 000,00 грн відповідає принципу співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу, що підлягає стягненню з Житомирської митниці на користь позивача.

Керуючись статтями 195, 243, 250, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Житомирської митниці залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у справі № 320/34892/23 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» судові витрати за надану правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 2 000,00 (дві тисячі) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

Т.Р. Вівдиченко