Справа № 420/11831/26
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2026-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 квітня 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд суду у складі:

головуючої судді: Бойко О.Я.

розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача, Громадської організації ВОЛОНТЕРСЬКИЙ РУХ НЕ МОВЧИ, до відповідача, Одеської міської ради, третя особа, Товариство з обмеженою відповідальністю ЕКАТЕЛ АВТО , про забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення Одеської міської ради №1674-VIII від 29.11.2023 про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою, -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2026 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява Громадської організації ВОЛОНТЕРСЬКИЙ РУХ НЕ МОВЧИ про забезпечення позову (до подання позову) шляхом зупинення дії рішення Одеської міської ради №1674-VIII від 29.11.2023 року про надання дозволу ТОВ «ЕКАТЕЛ АВТО» на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,0148 га за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 4-Б, заборони Одеській міській раді вчиняти будь-які дії щодо розгляду та затвердження проекту рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 1,0148 га, за адресою: м. Одеса, вул. Краснова 4-Б .

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник вказував на наявність підстав вважати, що спірне рішення прийняте без належної перевірки правових підстав використання відповідної території , без урахуванням фактичного розміщення на ній об`єктів. Також заявник посилався на грубе порушення порядку державної реєстрації права власності на господарську будівлю, яка знаходиться на території спірної земельної ділянки. Наведене, на думку заявника, свідчить про численні порушення законодавства та має безпосереднє значення для вирішення питання про забезпечення позову, оскільки у разі подальшої реалізації оскаржуваного рішення, зокрема прийняття рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на сесії Одеської міської ради, яка запланована на 29.04.2026, подальшого укладення договору оренди, державної реєстрації прав на земельну ділянку та початку будівництва виникнуть нові правовідносини, у тому числі за участі третіх осіб, що ускладнить або зробить неефективним захист прав позивача. Також заявник посилався на існування кримінального провадження щодо обставин пов`язаних із спірною земельною ділянкою та об`єкта нерухомого майна за вказаною адресою, що додатково підтверджує наявність ознак протиправності та підвищує рівень ризику порушення публічних інтересів. У рамках кримінального провадження встановлено, що зазначена земельна ділянка розташована в межах території пам`ятки археології, яка перебуває під державною охороною, а також належить до земель історико-культурного призначення, що мають особливий правовий режим використання, через що перебуває під арештом в рамках кримінального провадження.

Не погоджуючись з вказаною заявою, товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКАТЕЛ АВТО» та Одеська міська рада подали заперечення на заяву про забезпечення позову, в яких посилались на відсутність будь-яких обставини, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову дійсно може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист нібито порушених прав чи інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду, що не відповідає завданню забезпечення позову, передбаченому КАС України. Зокрема зазначали про відсутність доказів наявності на зазначеній території пам`ятки археології, вказували на рішення суду , яким встановлено добросовісність набуття земельної ділянки, а також на скасування арешту в межах кримінального провадження.

Переглянувши заяву та наявні докази, суд робить висновок, що заява про забезпечення позову не належить до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

За положеннями статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно ст. 153 КАС України, заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Слід зазначити, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Таким чином, інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією із гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, виконання майбутнього рішення суду або/та ефективний захист особи, який неможливий без негайного втручання суду.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами. І якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту.

Суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову має пересвідчитись, зокрема, у тому, що дійсно невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При цьому заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а також бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Подібні за змістом висновки були висловлені Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17 та в подальшому підтримані у постановах від 01.06.2022 у справі №580/5656/21, від 18.05.2023 у справі №500/4200/22, від 21.02.2024 у справі №420/11311/23.

Звертаючись до обставин цієї справи, в якості обставин, які є підставою для вжиття заходів забезпечення позову, заявник посилався на те, що об`єкт нерухомості, який використовується як автостоянка та розташований за адресою : м.Одеса, вул. Краснова, 4 - Б, знаходиться в межах території, що має статус об`єкта археологічної спадщини - курганний могильник доби бронзи, розташований на території Артилерійського парку. Разом з тим в матеріалах справи відсутні докази, що за вказаною адресою знаходиться пам`ятка археології.

Заявник послався на грубе порушення порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та накладення арешту на спірну земельну ділянку.

Надаючи оцінку документам, які знаходяться в матеріалах цієї справи, суд зазначає наступне.

Арешт майна відповідно до ухвали Хаджибейського районного суду м. Одеси від 09.07.2025, на який посилається заявник, скасовано ухвалою Хаджибейського районного суду від 29.07.2025.

Крім того, в матеріалах справи міститься Висновок науково-правової експертизи щодо можливості набуття права оренди спірної земельної ділянки виконаний Інститутом держави і права ім.В.М. Корецького Національної академії наук України від 28.11.2023 .

Також за результатами археологічних досліджень Інституту археології Національної академії наук України археологічні та історичні об`єкти за вказаною адресою не виявлені.

Твердження заявника про порушення права придбання майна на вказаній земельній ділянці спростовуються рішенням Господарського суду Одеської обасті від 27.10.2022 у справі №916/658/22.

Таким чином, заявником не доведений факт очевидної протиправності.

Так само недоведений факт існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, як і твердження про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутись до суду.

Враховуючи все викладене вище, суд доходить висновку про те, що в даному випадку позивачем не було доведено існування обставин, передбачених ст. 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову. Недоведеність таких обставин є підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки обов`язковою передумовою для співставлення інтересів сторін є встановлення реальності впливу або можливості впливу на такі інтереси спірних правовідносин, в той час як в цій справі відсутні підстави вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.150-154 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову Громадської організації ВОЛОНТЕРСЬКИЙ РУХ НЕ МОВЧИ до Одеської міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю ЕКАТЕЛ АВТО, про забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення Одеської міської ради №1674-VIII від 29.11.2023 про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою - відмовити.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293,295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту іі підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти з днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.Я. Бойко