Справа № 380/332/26
Суддя: Кондратюк Юлія Степанівна
Дата ухвалення: 2026-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Львів

30 квітня 2026 рокусправа № 380/332/26

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Кондратюк Ю.С.,

з участю:

секретаря судового засідання: Вонсович Х.М.,

представника позивача: Ткачука Т.А.,

представника відповідача: Твердовської У.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО КОМФОРТБУД" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

У С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО КОМФОРТБУД" (далі позивач) до Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 27.08.2025 № 39568/13-01 07-01 та від 27.08.2025 №39570/13-01-07-01.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «ЕкоКомфортбуд» отримало податкові повідомлення рішення від 27.08.2025 № 39568/13-01-07-01 та від 27.08.2025 №39570/13-01-07-01, які були складені за результатами акту документальної позапланової перевірки №36566/13-01- 07-01/41714033 від 12.08.2025 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ 'ЕкоКомфортбуд" (41714033) з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2025 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.»

Перевіркою встановлено, що в довідках, актах від ТОВ "Дрогобичміськбуд" не деталізовано зміст виконаних робіт, а саме: не конкретизовано зміст будівельних робіт (номенклатуру), не визначено обсяги матеріальних витрат, витрат на заробітну плату та використання техніки, час та місце їх надання, а також будь-яка інша інформація, яка б свідчила про фактичне надання вищезазначених робіт, тощо.

Таким чином, представлені підприємством до перевірки довідки, акти на предмет ,Будівельні роботи на об`єкті: нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення № 1.6, 1.7,1.8" складені за Договором генерального підряду від 08 серпня 2024 року №6/7/8 з ТОВ " Дрогобичміськбуд " як первинні документи є інформаційно недостатніми та в свою чергу не дають можливості пов`язати їх з господарського діяльністю підприємства. Підтвердження здійснення господарських операцій повинно відбуватися шляхом належного оформлення первинних документів, з тексту яких вбачався б вид господарської операції (послуг), її об`єм та зв`язок з господарського діяльністю підприємства.

Позивач вважає такі твердження відповідача суб`єктивними та такими, що не відповідають фактичним обставинам та документам. Так, позивач надав для перевірки дозвіл на виконання будівельних робіт від 19.08.2024, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма №КБ-3), акти (форма №КБ-2В) та договір генерального підряду № 6/7/8/ від 08.08.2024 та додатковий договір до нього, на підставі якого проводились роботи, а також докази оплати зазначених робіт.

Так, для прикладу, у акті №1 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2025 року від 16.04.2025 чітко вказано найменування робіт та витрат, кількість робіт та ціну за одиницю такої роботи, також заробітну платню робітників та вартість експлуатації машин. Вказані параметри чітко вказані в усіх восьми актах приймання виконаних будівельних робіт.

Окрім того, відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ "Дрогобичміськбуд" виписано та зареєстровано в ЄРПН на адресу ТзОВ " ЕкоКомфортбуд" вісім податкових накладних, кожна з яких відповідає акту приймання виконаних будівельних робіт в періоді квітень- червень 2025 року.

Що стосується податкового повідомлення-рішення від 27.08.2025 №39570/13- 01-07-01, то воно є похідним від ППР від 27.08.2025 №39568/13-01-07-01.

Як зрозуміло з пояснень до податкового повідомлення-рішення від 27.08.2025 №39568/13-01-07-01, позивач заперечує той факт, що будівельно-монтажні роботи, які були проведені, не є господарською діяльністю підприємства.

Окрім того, в податковому повідомленні-рішенні від 27.08.2025 №39570/13-01- 07-01 вказано, що позивач не склав та/або не зареєстрував зведену податкову накладну на 411 280 грн. Проте вказана сума не фігурує у в акті документальної позапланової перевірки №36566/13-01-07-01/41714033 від 12.08.2025, тому не зрозуміло на підставі яких даних вона була вирахувана.

Ухвалою судді від 12.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

27.01.2026 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що перевіркою показників, відображених у рядку 4.1 Б «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України за операціями, що оподатковуються за ставкою 20 %» податкової декларації з ПДВ за червень 2025 року, встановлено, що підприємством не здійснювалося нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України за операціями, звільненими від оподаткування відповідно до підпункту 197.1.14 пункту 197.1 статті 197 розділу V Податкового кодексу України, які використовувалися не в господарській діяльності підприємства. У результаті перевірки встановлено заниження зазначених податкових зобов`язань на загальну суму 2 376 435 грн.

Згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних, ТОВ «Дрогобичміськбуд» у період квітеньчервень 2025 року виписано та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на адресу ТзОВ «ЕкоКомфортбуд».

За даними бухгалтерського обліку ТзОВ «ЕкоКомфортбуд» придбання робіт та їх оплата відображені такими бухгалтерськими проведеннями: Дт 23 Кт 631 на суму 11 882 176 грн; Дт 64 Кт 644 на суму 2 376 435 грн; Дт 631 Кт 311 на суму 11 572 000 грн (оплата виконаних робіт згідно з платіжними дорученнями).

Подані до перевірки довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3), а також акти виконаних робіт від ТОВ «Дрогобичміськбуд» мають загальний характер. У зазначених документах відображено лише загальну вартість будівельних робіт за об`єктом: нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення № 1.6, 1.7, 1.8 у районі вул. С. Наливайка А. Шептицького в м. Дрогобичі.

При цьому в довідках та актах не деталізовано зміст виконаних робіт, а саме: не конкретизовано номенклатуру будівельних робіт, обсяги використаних матеріалів, витрати на оплату праці, використання техніки, час та місце виконання робіт, а також іншу інформацію, яка б підтверджувала фактичне виконання зазначених робіт.

Таким чином, первинні документи, складені за договором генерального підряду від 08.08.2024 № б/7/8 з ТОВ «Дрогобич міськбуд», є інформаційно недостатніми та не дають можливості пов`язати відповідні витрати з господарською діяльністю ТзОВ «ЕкоКомфортбуд».

Як вбачається з матеріалів справи, у поданих до перевірки актах приймання виконаних будівельних робіт, зокрема в акті № 1 за квітень 2025 року від 16.04.2025, зазначено найменування робіт, загальну кількість та вартість таких робіт, а також узагальнені показники витрат. Однак сама по собі наявність формальних реквізитів не свідчить про належне документальне підтвердження фактичного виконання господарських операцій.

При цьому платником податків не надано жодних первинних документів, які б підтверджували постачання та використання товарно-матеріальних цінностей, необхідних для виконання зазначених будівельних робіт, зокрема: товарно-транспортних накладних; подорожніх листів; актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей; складських документів обліку руху матеріалів.

За відсутності таких документів неможливо встановити джерело походження будівельних матеріалів, спосіб та маршрут їх транспортування, а також фактичне використання у межах заявленого об`єкта будівництва. Таким чином, документально не підтверджено матеріальну складову виконання будівельних робіт.

Про обов`язковість товарно-транспортних накладних зазначається в постановах Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №811/2247/14, від 12.06.2018 у справі №815/3310/17, зокрема, ТТН призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто ТТН є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг.

Крім того, аналіз наданих актів приймання виконаних робіт свідчить, що інформація щодо нарахування заробітної плати працівникам не конкретизована. У документах відсутні відомості про: перелік працівників, залучених до виконання робіт; кількість відпрацьованих людино-годин; розмір нарахованої заробітної плати кожному працівнику; види виконаних робіт конкретними особами. Натомість усі витрати на оплату праці відображені узагальнено у складі загальновиробничих витрат, що не дає можливості ідентифікувати фактичне виконання робіт конкретними трудовими ресурсами.

Отже, подані платником податків акти приймання виконаних будівельних робіт не містять достатньої сукупності відомостей, які б дозволяли встановити реальність господарських операцій, їх фактичний зміст, обсяг та зв`язок з господарською діяльністю підприємства.

Враховуючи викладене, списання вартості робіт на витрати без належного документального підтвердження свідчить про використання таких робіт у негосподарській діяльності підприємства.

На порушення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України ТзОВ «ЕкоКомфортбуд» не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, на загальну суму ПДВ 2 376 435 грн, у тому числі: за квітень 2025 року 705 632 грн; за травень 2025 року 1 021 578 грн; за червень 2025 року 649 225 грн. Слід відмітити, що оплата за нереальною операцією з придбання товарів, робіт, послуг не може впливати на визначення витрат згідно з п. 6 П(С)БО 16, оскільки валюта балансу залишається незмінно, тобто не відбувається зменшення активів, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства.

Крім того, доводи позивача щодо реальності спірних господарських операцій спростовуються умовами договору генерального підряду № 6/7/6 від 08.08.2024 року, укладеного між ТОВ «Дрогобичміськбуд» (Генпідрядник) та ТОВ «Еко Комфортбуд» (Замовник).

Так, відповідно до умов зазначеного договору Генпідрядником виступає ТОВ «Дрогобичміськбуд», а Замовником ТОВ «Еко Комфортбуд».

Однак слід зазначити, що згідно з пунктом 11.8 договору, оплата вартості матеріалів, придбаних Підрядником відповідно до пункту 11.6 договору, здійснюється Замовником протягом п`яти робочих днів з дати отримання від Підрядника рахунку на оплату разом з копіями документів, що підтверджують поставку таких товарів.

Водночас, під час проведення перевірки контролюючому органу не було надано жодного документа, передбаченого пунктом 11.8 договору, а саме: рахунків на оплату матеріалів; копій первинних документів, що підтверджують поставку товарно-матеріальних цінностей; документів, які б підтверджували фактичне отримання та використання матеріалів при виконанні будівельних робіт.

Таким чином, умови договору в частині підтвердження постачання матеріалів та їх оплати Замовником документально не виконані, що унеможливлює встановлення реального руху активів.

Крім того, відповідно до пункту 13.4 договору Генпідрядник зобов`язаний вести всю виконавчу документацію, передбачену чинними державними будівельними нормами (ДБН), а Замовник має право перевіряти правильність її ведення, а також вимагати своєчасного та коректного оформлення такої документації.

Проте під час перевірки виконавча документація, передбачена ДБН, контролюючому органу не надавалася, що унеможливлює перевірку фактичного обсягу та якості виконаних робіт.

Відповідно до пункту 14.2 договору Замовник зобов`язаний перевіряти якість матеріалів, виробів та конструкцій, а також проводити лабораторні обстеження, випробування та заміри, передбачені державними будівельними нормами.

Разом з тим, жодних документів, які б підтверджували проведення таких перевірок, лабораторних випробувань або замірів, до перевірки не надано.

За відсутності відповідних документів неможливо встановити якість матеріалів, відповідність виконаних робіт вимогам ДБН та правильність їх виконання.

Наведене свідчить про те, що Замовником позивачем у даній справі не вживалося достатніх та належних заходів, передбачених договором, для реального контролю за виконанням спірних господарських операцій.

Додатково слід зазначити, що згідно з пунктом 15.1 договору Генпідрядник бере на себе зобов`язання із залучення до виконання робіт робочої сили (інженерно-технічних спеціалістів та робітників) у достатній кількості та з відповідною кваліфікацією. Водночас Замовник також зобов`язується залучити робочу силу, необхідну для виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, відсутність документів, прямо передбачених умовами договору генерального підряду, а також доказів наявності матеріальних, трудових і технічних ресурсів, свідчить про формальний характер відображення спірних операцій та підтверджує висновок контролюючого органу про недоведеність їх реального здійснення. Вищевикладене свідчить про відсутність наміру створення правових наслідків, в т.ч. щодо сплати належних сум податків та обов`язкових платежів.

06.02.2026 позивач подав відповідь на відзив, в якому додатково обґрунтовує підставність позовних вимог. Зазначає, що відсутність достатніх (саме на думку контролюючого органу) матеріальних та трудових ресурсів не може беззаперечно свідчити про невиконання цими суб`єктами договірних зобов`язань. Описані Відповідачем вище питання «безтоварності операцій» не мають відображення в акті документальної позапланової перевірки №36566/13-01-07-01/41714033 від 12.08.2025 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ 'ЕкоКомфортбуд" (41714033) і відповідно Відповідачем не досліджувалися в рамках зазначеної перевірки і відповідно Позивачу не зрозуміло чому ці твердження фігурують у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 12.03.2026 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив, просив у задоволенні позову відмовити.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Головним управлінням ДПС у Львівській області на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 25.07.2025 № 4432-ПП «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «ЕкоКомфортбуд» ()» проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2025 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі сформованого з урахуванням від`ємного значення ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах.

За результатами перевірки складено Акт від 12.08.2025 №36566/13-01-07-01/41714033 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ "ЕкоКомфортбуд" (41714033) з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2025 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах» (далі Акт перевірки) (а.с. 6-12).

Відповідно до Акту перевірки під час проведення перевірки встановлено порушення:

1. п. 189.1 ст.189; п.198.5 „г ст.198 Податкового кодексу, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) по декларації за червень 2025 року у сумі 2 376 435 грн;

2. п.201.10 ст.201 Податкового кодексу підприємством не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкові накладні (штрафна санкція передбачена, абз. 4 п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу).

На підставі Акту перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області:

- податкове повідомлення-рішення від 27.08.2025 №39568/13-01-07-01, яким встановлено порушення позивачем п.189.1 ст. 189; п. 198.5 „г ст. 198 Податкового Кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.01.16 року № 21, та зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 2 376 435 грн за звітний період червень 2025 року (а.с. 13);

- податкове повідомлення-рішення від 27.08.2025 №39570/13-01-07-01, яким встановлено відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, зведених податкових накладних на суму ПДВ 411 280 грн 00 коп. за червень 2025 року та згідно зі статтею 120 -1 Податкового кодексу України застосовано штраф у розмірі 3 400 грн (а.с. 14).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом про їх скасування.

Змістом спірних правовідносин є правомірність податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами документальної позапланової виїзної перевірки.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.62.1 ст.62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Відповідно до п.71.1 ст.71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з п.73.3 ст.73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Приписами п.75.1 ст.75 ПК України встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Документальною перевіркою згідно із п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений статтею 78 ПК України.

Суд встановив, що Головним управлінням ДПС у Львівській області на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 25.07.2025 № 4432-ПП «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «ЕкоКомфортбуд» ()» проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2025 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі сформованого з урахуванням від`ємного значення ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах, в результаті якої складено Акт від 12.08.2025 №36566/13-01-07-01/41714033 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ "ЕкоКомфортбуд" (41714033) з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2025 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах».

Суд наголошує, що позивачем не оскаржується та не ставиться під сумнів підстава для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, тому судом не досліджується питання підстав проведення перевірки та дії вчинені під час проведення перевірки, тож оцінка обставинам призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки судом не надається.

Відповідно до положень Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом міністерства фінансів України № 727 від 20.08.2015 (далі - Порядок 727), акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 розділу III Порядку 727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

- викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

- викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

- у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів;

- у разі відмови посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки;

- у разі надання посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) посадовим особам контролюючого органу письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки.

Згідно з п. 86.8. ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Суд зазначає, що в Акті перевірки зазначені передбачені Порядком №727 порушення податкового законодавства, які були встановлені фахівцями Головного управління ДПС у Львівській області, а саме:

1. п. 189.1 ст.189; п.198.5 „г ст.198 Податкового кодексу, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) по декларації за червень 2025 року у сумі 2 376 435 грн;

2. п.201.10 ст.201 Податкового кодексу підприємством не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкові накладні (штрафна санкція передбачена, абз. 4 п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу).

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Вищевказані висновки податкового органу ґрунтуються на таких обставинах, зазначених в п. 3.1. Акта перевірки:

«Перевіркою відображених показників у рядку 4.1 Б „Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 Податкового кодексу Україну за операціями, що оподатковуються за ставкою 20%" Податкової декларації з податку на додану вартість встановлено їх заниження на загальну суму 2 376 435 гривень.

Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними, включено до складу податкового кредиту за період квітень 2025 року в сумі 705 632 грн., за травень 2025 року в сумі 1 021 578 грн., за червень 2025 року в сумі 649 225 грн.

До перевірки ТзОВ "ЕкоКомфортбуд" надано документи, на підставі яких складено вищезазачені податкові накладні: дозвіл на виконання будівельних робіт від 19.08.2024 № ЛВ41, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма №КБ-3), акти та договір, додатковий договір на підставі якого проводились роботи: номенклатура: Будівельні роботи на об`єкті, нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеними громадського призначення № 1.6, 1.7,1.8 р-н вул. С. Наливника- А.Шептицького в м. Дрогобичі; Договір від 08.08.2024 №6/7/8, додатковий договір №1; Акти б/н 1-8 від 16.04.2025, 17.04.2025, 22.04.2025, 24.04.2025, 05.05.2025, 21.05.2025, 18.06.2025, 25.06.2025.

За даними бухгалтерського обліку придбання робіт та їх оплата відображено проведеннями: Д-т 23 К-т 631 на суму 11 882 176 грн.; Д-т 64 К-т.644 на суму 2 376 435 грн.; Д-631 К-т 311 на суму 11 572 000 грн. оплата за виконані роботи згідно платіжних доручень.

Представлені до перевірки довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма №КБ-3), акти від ТОП " Дрогобичміськбуд" носять загальний характер.

В даних довідках, актах підписаних з ТОВ " Дрогобичміськбуд " вказано тільки скільки становить загальна вартість будівельних робіт на об`єкті: нове будівництво багатоквартирного житловою будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення № 1.6, 1.7,1.8 р-н вул. С. Наливника- А.Шептицького в м. Дрогобичі.

Перевіркою встановлено, що в довідках, актах від ТОВ " Дрогобичміськбуд" не деталізовано зміст виконаних робіт, а саме: не конкретизовано зміст будівельних робіт (номенклатуру), не визначено обсяги матеріальних витpaт, витрат на заробітну плату та використання техніки, час та місце їх надання, а також будь-яка інша інформація, яка б свідчила про фактичне надання вищезазначених робіт, тощо.

Таким чином, представлені підприємством до перевірки довідки, акти на предмет «Будівельні роботи на об`єкті: нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення № 1.6, 1.7,1.8» складені за Договором генерального підряду від 08.08.2024 №6/7/8 з ТОВ «Дрогобичміськбуд» є інформаційно недостатніми та в свою чергу не дають можливості пов`язати їх з господарською діяльністю підприємства. Підтвердження здійснення господарських операцій повинно відбуватися шляхом належного оформлення первинних документів з тексту яких вбачався б вид господарської операції (послуг), її об`єм та зв`язок з господарською діяльністю підприємства.

Враховуючи вищенаведене, вартість списаних на витрати без наявності необхідних документів на виконання будівельних робіт свідчить про використання даних робіт в негосподарській діяльності підприємства.

Отже, формування показників податкової звітності, в тому числі щодо визначення податкового зобов`язання з ПДВ здійснюються виключно на підставі первинних документів.

Саме первинні документи надають змогу ідентифікувати операцію та обліковувати її відповідно до положень ПК України.

Відсутність первинних документів по господарській операції унеможливлює формування по ній показників податкової звітності.

Господарською діяльністю згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 розділу І Податкового Кодексу є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом чи виготовленням та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Враховуючи вищенаведене, ТзОВ " ЕкоКомфортбуд " на порушення п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу не нараховано податкові зобов`язання з ПДВ виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та на порушення п.201.10 ст.201 Податкового кодексу не складено і не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за видом робіт нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими: приміщеннями громадського призначення 1.6. 1.7,1.8 р-н вул. С.Наливайка- А.ПІептицького в м.Дрогобичі, по контрагенту постачальнику ТОВ " Дрогобичміськбуд , використання яких не підтверджено в господарській діяльності платника податку, на загальну суму 2 376 435 гривень, в тому числі за квітень 2025 року в сумі 705 632 грн., за травень 2025 року в сумі 1 021 578 грн., за червень 2025 року в сумі 649 225 грн.

Наведені в даному акті перевірки факти заниження задекларованих ТзОВ " ЕкоКомфортбуд " показників у рядку 4.1 «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України (далі Кодекс) за операціями, що оподатковуються за основною ставкою" та відповідно у рядку 9 „Усього податкових зобов`язань податкової Декларації з податку на додану вартість на загальну суму 2 376 435 гривень, внаслідок не нарахування податкових зобов`язань по використанню будівельно-монтажних робіт в операціях, що не є господарською діяльністю підприємства, підтверджують та доводять наявність вини ТзОВ " ЕкоКомфортбуд " щодо порушення податкового законодавства.

ТзОВ " ЕкоКомфортбуд " на порушення п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну при здійсненні операцій відповідно до „г п.198.5 ст.198 Податкового кодексу на загальну суму ПДВ 2 376 435 гривень, в тому числі за квітень 2025 року в сумі 705 632 грн., за травень 2025 року в сумі 1 021 578 грн., за червень 2025 року в сумі 649 225 грн.»

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом приписів пункту 5 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290 (далі - П(С)БО 15) дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до пункту 7 П(С)БО 15, визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи. До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

Пунктом 21 П(С)БО 15 визначено, що дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню.

Згідно з пунктом 6 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248 (далі - П(С)БО 16), витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Пунктом 7 П(С)БО 16 передбачено, що витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

За приписами пунктів 8-9 П(С)БО 16 якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Не визнаються витратами, зокрема, зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Національного положення (стандарту), а також витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Розділом V ПК України врегульовано питання, пов`язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За приписами пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За змістом пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.5. статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно зі пунктом 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Приписами пункту 189.1. статті 189 ПК України становлено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Зазначена правова позиція неодноразово була викладена у постановах Верховного Суду, зокрема від 10 квітня 2020 року у справі № 808/954/17, від 09 вересня 2021 року у справі № 460/2315/19, від 26 липня 2023 року у справі № 160/25972/21, від 19 жовтня 2023 року у справі № 420/18874/22.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV (далі Закон №996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За приписами частини другої статті 9 вказаного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Так, судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Однією із доктрин, виділених національним законодавством та судовою практикою Верховного Суду є доктрина реальності господарської операції. Суть вказаної доктрини полягає в тому, що наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Окремою підставою для висновку про відсутність у платника податків права на отримання податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, відображення у первинних документах недостовірних даних або даних, які неможливо віднести до операцій, що перевіряються.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміна у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об`єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної та зареєстрованої податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

При цьому про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, у тому числі і наявність таких обставин: відсутність первинних документів обліку, недоліки в їх заповненні, відсутність економічної доцільності проведення відповідних господарських операцій, неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, та інші обставини, які в сукупності можуть свідчити про вчинення операцій, що не мають на меті досягнення позитивного економічного ефекту, натомість мають на меті отримання неправомірної вигоди, у тому числі преференцій з боку держави.

Суд зазначає, що кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.

Як встановлено з матеріалів справи, зокрема, і вказано в Акті перевірки, до перевірки ТзОВ "ЕкоКомфортбуд" надано документи: дозвіл на виконання будівельних робіт від 19.08.2024 № ЛВ41 (а.с. 22), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма №КБ-3) (а.с. 53-60), акти та договір, додатковий договір на підставі якого проводились роботи: номенклатура: Будівельні роботи на об`єкті, нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеними громадського призначення № 1.6, 1.7,1.8 р-н вул. С. Наливника- А.Шептицького в м. Дрогобичі; Договір від 08.08.2024 №6/7/8, додатковий договір №1; Акти б/н 1-8 від 16.04.2025, 17.04.2025, 22.04.2025, 24.04.2025, 05.05.2025, 21.05.2025, 18.06.2025, 25.06.2025 (а.с. 24-52).

За даними бухгалтерського обліку придбання робіт та їх оплата відображено проведеннями: Д-т 23 К-т 631 на суму 11 882 176 грн.; Д-т 64 К-т.644 на суму 2 376 435 грн.; Д-631 К-т 311 на суму 11 572 000 грн. оплата за виконані роботи згідно платіжних доручень (а.с. 77-108).

Додатково правовідносини щодо будівельного підряду, залучення субпідрядника, виконання робіт врегульовано Главою 61 Розділу ІІІ Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, статтею 838 ЦК України встановлено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Загальні умови укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2005 року № 668, відповідно до Цивільного кодексу України визначають порядок укладення та виконання договорів підряду на проведення робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту об`єкта будівництва (далі - будівництво).

Умовами Договору Генерального підряду від 08.08.2024 №6/7/8, укладеного між ТОВ «ЕкоКомфортбуд» (далі - Замовник) та ТОВ «Дрогобич Міськбуд» (далі - Генпідрядник) (а.с. 16-20) (далі Договір Генпідряду) встановлено таке:

«П. 1.1. Будівельний майданчик - земельна ділянка, яка розташована за адресою: Львівська обл., м. Дрогобич, вул. С.Наливайка - А. Шептицького, що знаходиться в оренді Замовника відповідно договору оренди землі від 07.02.2022 року, зареєстрованим в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №106 від 13.07.2022 року, на земельну ділянку площею 4.8 га кадастровий номер :01:030:0045.

П. 2.1. Генпідрядник приймає на себе зобов`язання за дорученням Замовника, за рахунок власних або залучених матеріалів, сил, засобів, техніки та устаткування, у відповідності до проектної документації та будівельних норм і правил в погоджені Сторонами строки виконати роботи по будівництву Об`єкта та передати Замовнику закінчений будівництвом Об`єкт.

Р. 4 Генпідрядник зобов`язаний належним чином і в строк виконувати всі свої обов`язки, що визначені у цьому Договорі, а також:

4.1.3. Забезпечити прийом, розвантаження, складування та зберігання усіх необхідних для проведення робіт матеріалів, виробів, конструкцій та обладнання, що постачатимуться Замовником і самим Генпідрядником.

4.1.7. Узгоджувати із Замовником залучення тих чи інших організацій до виконання субпідрядних робіт, та надавати копії укладених з ними договорів. При цьому Генпідрядник несе відповідальність перед Замовником за виконання робіт субпідрядниками як за свої власні дії. Надавати Замовнику копії ліцензій субпідрядних організацій на право виконання робіт.

0.1.10. Періодично надавати уповноваженому представникові Замовника для розгляду й затвердження виконавчу документацію по будівництву Об`єкта (акти на приховані роботи, виконавчі схеми, сертифікати якості матеріалів, протоколом лабораторних випробування зразків матеріалів тощо).

0.1.13. Після завершення монтажу обладнання і систем Об`єкта здійснити їх випробування, про що заздалегідь повідомити Замовника. При позитивних результатах випробувань складається протокол, яким підтверджується відповідність показників роботи обладнання і систем проектним вимогам, вимогам Державних будівельних норм України та умовам цього Договору.

5.1. Вартість робіт за даним Договором буде встановлюватися поетапно згідно наданої проектної документації, та буде узгоджуватися Сторонами за допомогою складання договірної ціни.

11.1. Забезпечення робіт матеріалами, устаткуванням і послугами здійснюється з урахуванням положень "Загальних умов.

11.2. Генпідрядник за кошти Замовника здійснює забезпечення виконання Робіт основними будівельними матеріалами, за винятками, встановленими цим Договором або додатковими угодами Сторін.

11.3. Забезпечення виконання робіт технологічним, енергетичним та електротехнічним устаткуванням і апаратурою, крім тих, що надаються Замовником, покладається на Генпідрядника, за винятками, встановленими цим Договором або додатковими угодами Сторін.

11.4. Кожна із Сторін несе відповідальність за якість наданих нею матеріалів, устаткування, виробів, конструкцій та їх відповідність вимогам проектної документації, державним стандартам і технічним умовам, що має бути підтверджено відповідними сертифікатами. Якщо матеріали, устаткування, вироби, конструкції не відповідають проекту, сертифікатам, ДСТУ і вимогам проектної документації, то вони підлягають заміні в погоджений Сторонами строк, який забезпечує своєчасне виконання Робіт.

11.5. Генпідрядник не має права допускати перевантаження мереж енергопостачання.

11.6. З метою запобігання простоям Генпідрядник вправі за свій рахунок придбати будівельні матеріали в кількості, необхідній для виконання Робіт в поточному місяці.

11.7. У випадках, зазначених в п. 11.6. цього Договору Генпідрядник письмово повідомляє Замовника про самостійне придбання будівельних матеріалів із зазначенням їх кількості, вартості та постачальника. Замовник зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня після одержання такого повідомлення письмово погодити придбання матеріалів Генпідрядником або запропонувати іншого постачальника, за умови його спроможності забезпечити термінову поставку необхідних матеріалів такої самої кількості і якості. Якщо Замовник не надасть Генпідряднику зазначеного письмового погодження в указаний строк, придбання матеріалів Підрядником вважається погодженим Замовником на умовах, зазначених в повідомленні Генпідрядника, а Замовник буде зобов язаний оплатити вартість таких матеріалів.

11.8. Оплата вартості матеріалів, придбаних Підрядником згідно з п. 11.6. цього Договору, здійснюється Замовником упродовж 5 (п`яти) робочих днів з дати одержання від Підрядника рахунку на таку оплату з доданими до нього копіями документів, підтверджуючих поставку цих матеріалів.

12.1. Генпідрядник, в межах обсягів робіт, визначених кошторисами на виконання робіт по даному Договору, має право самостійно визначати субпідрядників, які будуть ним залучені до виконання робіт.

12.2. Генпідрядник зобов`язаний перевірити наявність у підрядників, які залучаються ним до виконання спеціальних видів робіт, необхідних допусків, дозволів та ліцензій.

12.3. Відносини між субпідрядниками, Замовником та Генпідрядником будуть регулюватися з урахуванням положень "Загальних умов".

12.4. Залучення Замовником інших підрядників для виконання окремих робіт на будівельному майданчику, не передбачених цим Договором, одночасно з виконанням Робіт Генпідрядником, здійснюється виключно за умови погодження з Генпідрядником строків, порядку, умов організації виконання таких робіт.

13.4. Генпідрядник зобов`язаний вести всю виконавчу документацію, що передбачена діючими ДБН. Замовник має право перевіряти правильність її ведення, вимагати своєчасного та якісного заповнення.

13.5. Головним документом, що відображає хід будівництва від початку виконання робіт до їх закінчення, є журнал виконання робіт. Генпідрядник призначає конкретну особу, на яку покладається відповідальність за ведення цього документа.

14.2. Замовник зобов`язаний перевіряти якість матеріалів, виробів, конструкцій та проводити лабораторні обстеження, випробування та заміри, що передбачені ДБН.

15.1. Генпідрядник бере на себе зобов`язання по залученню для виконання робіт робочої сили (інженерно-технічних спеціалістів і робітників) в достатній кількості та з відповідною кваліфікацією. Замовник зобов`язується залучити робочу силу, яка необхідна для виконання їх зобов`язань.

15.2. Кожна із Сторін самостійно відповідає перед залученими нею працівниками за виконання.

16.6. Перелік та терміни передачі Генпідрядником виконавчої документації Замовнику:

16.6.1. акт огляду прихованих робіт при оформленні ф.КБ-2в.; 16.6.1.

16.6.2. паспорта, сертифікати якості на матеріали, що їх поставив Генпідрядник при оформленні відповідних Актів огляду прихованих робіт або Актів приймання завершених конструкцій;

16.6.3. виконавча геодезична зйомка конструкцій у термін не більше 15 днів з моменту фактичного виконання робіт;

16.6.4. загальний журнал робіт, спеціальні журнали та інша виконавча документація, що не вказана в п.16.7.1.-16.7.3- у термін не більше 15 днів після завершення Генпідрядником Робіт по Договору в цілому.

16.7. Передача виконавчої документації здійснюється по двосторонньому Акту за підписами повноважних представників Генпідрядника та Замовника або в порядку, встановленому п. 24 цього Договору.»

Суд встановив, що умовами Додаткового договору № 1 від 08.08.2024 до Договору Генпідряду (а.с. 21) Сторони погодили внести зміни в Договір генерального підряду № 6/7/8 від 08.08.2024: викласти наступні пункти в новій редакції: 2.1. Генпідрядник приймає на себе зобов`язання за дорученням Замовника, за рахунок власних, залучених або наданих Замовником матеріалів, сил, засобів, техніки та устаткування, у відповідності до проектної документації та будівельних норм і правил в погоджені Сторонами строки виконати роботи по будівництву Об`єкта та передати Замовнику закінчений будівництвом Об`єкт. Додати такий пункт в Договір генерального підряду № 6/7/8 від 08.08.2024: 11.2.1. Замовник може надавати будівельні матеріали Генпідряднику для виконання будівельних Робіт по будівництву Об`єкта. Надання матеріалів Замовником Генпідряднику оформлюється актом приймання-передачі або видатковою накладною. Генпідрядник зобов`язаний належним чином зберігати ці матеріали, використовувати їх за призначенням та надавати звіт про їх використання (відповідно до п.7.3 Договору) а також повернути залишок при його наявності.

З огляду на умови Договору Генерального підряду Замовнику повинна бути надана Генпідрядником виконавча документація стосовно об`єкта будівництва, а саме: акт огляду прихованих робіт при оформленні ф.КБ-2в.; паспорт, сертифікати якості на матеріали, що їх поставив Генпідрядник при оформленні відповідних Актів огляду прихованих робіт або Актів приймання завершених конструкцій; виконавча геодезична зйомка конструкцій; загальний журнал робіт, спеціальні журнали та інша виконавча документація, проте такі документи не надані позивачем ні під час перевірки, ні під час розгляду справи судом.

Суд звертає увагу, що п. 13.5. Договору Генпідряду визначено, що головним документом, що відображає хід будівництва від початку виконання робіт до їх закінчення, є журнал виконання робіт, проте такий журнал в матеріалах справи відсутній та не наданий позивачем, що разом з відсутністю іншої виконавчої документації за Договором Генпідряду, унеможливлює підтвердження здійснення будівництва, яке є предметом договору.

Також позивачем не надано ні контролюючому органу, ні суду, документів та відомостей, пов`язаних із залученням субпідрядників за Договором Генпідряду, хоча відповідно до умов договору Генпідрядник повинен узгоджувати із Замовником залучення тих чи інших організацій до виконання субпідрядних робіт, та надавати копії укладених з ними договорів.

Суд звертає увагу, що відсутні документи, визначені Договором Генпідряду стосовно матеріалів та обладнання, які використовувались під час будівельних робіт, а саме: акти приймання-передачі матеріалів або видаткова накладна, звіт про використання матеріалів, документи, які фіксують прийом, розвантаження, складування та зберігання усіх необхідних для проведення робіт матеріалів, виробів, конструкцій та обладнання, що постачатимуться Замовником і самим Генпідрядником, результати лабораторних обстежень якості матеріалів, виробів, конструкцій, випробування та заміри, що передбачені ДБН.

Відповідно до 15.1. Договору Генпідряду Генпідрядник бере на себе зобов`язання по залученню для виконання робіт робочої сили (інженерно-технічних спеціалістів і робітників) в достатній кількості та з відповідною кваліфікацією. Замовник зобов`язується залучити робочу силу, яка необхідна для виконання їх зобов`язань.

Таких доказів стороною позивача надано не було, як не було доведена можливість виконати власними силами Генпідрядника відповідний об`єм будівельних робіт.

Позивачем до перевірки та в ході розгляду справи не надано документів, які підтверджують передачу будівельного майданчика Генпідряднику, проектної документації, будівельних матеріалів, обладнання та інших товарно-матеріальних цінностей, необхідних для виконання робіт.

Отже, виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених обставин, суд виснує, що позивач не надав належних і допустимих доказів, які у сукупності з установленими обставинами справи, підтверджують факт реального виконання господарських операцій за Договором Генпідряду.

Суд вважає за необхідне зазначити, що факт наявності у позивача податкових накладних, виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах. Для податкового обліку значення має саме факт виконання робіт тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.

Такі висновки зроблені Верховним Судом у низці постанов, до прикладу (але не виключно) у постановах від 24 січня 2018 року у справі № 2а-19379/11/2670, від 28 жовтня 2019 року у справі № 280/5058/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 826/1308/18, від 6 травня 2020 року у справі № 640/4687/19.

Висновки щодо реального виконання господарської операції, що породжує право платника податків на податковий кредит та зменшення фінансового результату до оподаткування на суму витрат, зробила і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 липня 2022 року по справі № 160/3364/19.

Зокрема, у вказаній вище постанові зазначено, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на підтвердження господарських взаємовідносин позивача з його контрагентом первинними документами, які містяться в матеріалах справи, оскільки цим первинним документам надана відповідна правова оцінка.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду перевагу необхідно надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту. Первинні документи повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - змісту послуг, що надаються, тощо. При цьому, сама собою наявність первинних документів не є підставою для висновків про здійснення господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів не відбувався та роботи не виконувалися.

Враховуючи викладене та встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що контролюючим органом обґрунтовано встановлено завищення позивачем податкового кредиту у перевіреному періоді за рахунок безпідставного віднесення до його складу сум податку на додану вартість за податковими накладними, складеними ТОВ «Дрогобич Міськбуд», що відповідно підтверджує правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 27.08.2025 №39568/13-01-07-01, яким встановлено порушення позивачем п.189.1 ст. 189; п. 198.5 „г ст. 198 Податкового Кодексу України, та зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 2 376 435 грн за звітний період червень 2025 року.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 27.08.2025 №39570/13-01-07-01, яким встановлено відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, зведених податкових накладних на суму ПДВ за червень 2025 року та згідно зі статтею 120 -1 Податкового кодексу України застосовано штраф у розмірі 3 400 грн (а.с. 14), суд зазначає таке.

Відповідно до п. 201.10. ст. 210 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого рахунку у банку/небанківському надавачу платіжних послуг на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Згідно з абз. 4 п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України у разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та/або податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.

Актом перевірки встановлено, що ТзОВ "ЕкоКомфортбуд" на порушення п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну при здійсненні операцій відповідно до „г п.198.5 ст.198 Податкового кодексу на загальну суму ПДВ 2 376 435 гривень, в тому числі за квітень 2025 року в сумі 705 632 грн., за травень 2025 року в сумі 1 021 578 грн., за червень 2025 року в сумі 649 225 грн.

Позивач обґрунтовував протиправність податкового повідомлення-рішення від 27.08.2025 №39570/13- 01-07-01 тим, що таке є похідним від ППР від 27.08.2025 №39568/13-01-07-01, а позивач заперечує той факт, що будівельно-монтажні роботи, які були проведені, не є господарською діяльністю підприємства.

Отже, оскільки суд дійшов висновку, що контролюючим органом обґрунтовано встановлено завищення позивачем податкового кредиту у перевіреному періоді за рахунок безпідставного віднесення до його складу сум податку на додану вартість за податковими накладними, складеними ТОВ «Дрогобич Міськбуд», то правомірним є також похідне податкове повідомлення-рішення від 27.08.2025 №39570/13-01-07-01, яким встановлено відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, зведених податкових накладних на суму ПДВ за червень 2025 року та згідно зі статтею 120 -1 Податкового кодексу України застосовано штраф у розмірі 3 400 грн.

Під час розгляду справи судом встановлено, що у податковому повідомленні-рішенні №39570/13-01-07-01 від 27.08.2025 міститься описка щодо зазначення суми податку на додану вартість, а саме, замість правильної суми у розмірі 2 376 435 грн вказано суму 411 280,00 грн.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що така помилка при оформленні податкового повідомлення-рішення не впливає на правильність визначення бази для нарахування штрафних санкцій та загальну обґрунтованість висновків контролюючого органу, оскільки абз. 4 п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України встановлює граничний розмір штрафу не більше 3400 гривень, який у цьому випадку і застосовано до позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що здійснені за наслідками проведеної контролюючим органом перевірки висновки є обґрунтованими, а оскаржувані податкове повідомлення-рішення від 27.08.2025 №39568/13-01-07-01, яким встановлено порушення позивачем п.189.1 ст. 189; п. 198.5 „г ст. 198 Податкового Кодексу України, та зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 2 376 435 грн за звітний період червень 2025 року; та податкове повідомлення-рішення від 27.08.2025 №39570/13-01-07-01, яким встановлено відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, зведених податкових накладних на суму ПДВ 411 280 грн 00 коп. за червень 2025 року та згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України застосовано штраф у розмірі 3 400 грн, відповідають критеріям визначеним в частині 2 статті 2 КАС України.

Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

У процесі розгляду справи суд не встановив інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. А решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи на висновок суду про відмову в задоволенні позову, а також ураховуючи положення ст. 139 КАС України, судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО КОМФОРТБУД" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО КОМФОРТБУД" (82100, вул. Шевченка, буд. 1, кв. 3, м. Дрогобич, Львівська область; ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Львівській області (79003, вул. Стрийська, 35, м. Львів; ).

Повне рішення суду складено 01.05.2026.

Суддя Кондратюк Юлія Степанівна