Справа № 160/34045/25
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2026-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.11.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «М Три» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100060/2025/000023/2 від 27.06.2025.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що митницею, в порушення норм Митного кодексу України, було необґрунтовано використано другорядний метод визначення митної вартості товарів, які переміщувались позивачем через митний кордон України, що призвело до того, що митна вартість товару була значною мірою збільшена. Також, на думку позивача, у митниці не було підстав для непогодження із заявленою ним митною вартістю, визначеною за основним методом (ціною договору), оскільки зміст наданих позивачем документів не був суперечливим, не містив розбіжностей, в них не були наявні ознаки підробки, документи містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, з огляду на що у митниці не було підстав для сумніву в правильності митної вартості товару.
16.12.2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що за результатами здійснення контролю правильності визнання митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою, митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування. В результаті такого контролю митним органом встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості, містили розбіжності, та не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари. Відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято митницею відповідно до вимог чинного законодавства, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.12.2023 року між ТОВ «М ТРИ» (Дніпро, Україна) (покупець) та «ANHUI MEISHENG BATHROOM TECHNOLOGY Co., Ltd.» (Китай) (продавець), було укладено контракт № ME120231212.
Пунктом 1.1 контракту передбачено, що продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим контрактом, поставляти та передавати у власність покупцеві продукцію (іменовану надалі «Товар»), а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар.
Відповідно до пункту 2.1 контракту найменування, асортимент, умови поставки, одиниці виміру, кількість і ціни товару встановлюються комерційних інвойсах на поставку товару. Комерційні інвойси на поставку товару є невід`ємною частиною цього контракту.
Пунктом 3.1 контракту визначено, що поставка товару за цим контрактом здійснюється партіями. Під партією товару сторони розуміють товар, найменування, асортимент, кількість та вартість якого визначені одним комерційним інвойсом на поставку товару.
Згідно з пунктом 2.4 ціни за партію і одиницю товар міститься в комерційних інвойсах які є невід`ємною частиною контракту.
Пунктом 6.1 контракту встановлено, що продавець зобов`язується після відвантаження товару направити покупцю наступні документи на партію товару: комерційний рахунок (інвойс), транспортний документ, пакувальний лист.
На виконання умов зовнішньоекономічного контракту на поставку продукції № ME120231212 від 12.12.2023 року компанією «ANHUI MEISHENG BATHROOM TECHNOLOGY Co., Ltd.» було здійснено поставку товару.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, із застосуванням інформаційних технологій, митним органом встановлено, що подані до митного оформлення документи на підтвердження митної вартості не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності.
Декларанту сформовано електронне повідомлення, в якому зазначено, що документи, які підтверджують митну вартість документально не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та містять розбіжності, декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) за наявності інші платіжні документи та / або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 2) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включенні у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 3) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) копію митної декларації країни відправлення; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
27.06.2025 року ТОВ «М ТРИ» листом №1-27062025 було повідомлено, що були надані до митного контролю всі передбачені діючим законодавством документи, які ідентифікують оцінюваний товар та містять повні та достовірні відомості про митну вартість для застосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) та вірно визначено всі складові митної вартості імпортованих товарів, також долучено проєкт коносаменту №ZJSM25040144.
Незгода позивача з прийнятим рішенням про коригування митної вартості, зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи визначає Митний Кодекс України.
Статтею 1 Митного кодексу України встановлено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, закріплено, що встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Відповідно до вимог частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з частиною 1 статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною першою статті 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Розділ ІІІ Митного кодексу України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.
Так, статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із статтею 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно частин 1 та 2 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 Митного кодексу України, частиною першою якої обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Згідно з частиною другою зазначеної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частинами першою та другою статті 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з метою належного оформлення придбаного в іноземного постачальника товару, позивач подав відповідачу митну декларацію та для підтвердження заявленої вартості товару надав митному органу документи, перелік яких зазначено у графі 44 митної декларації.
Аналізуючи вказані документи, суд доходить висновку, що вони є достатніми для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до вимог чинного митного законодавства.
Водночас відповідач поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку із наявністю певних розбіжностей, які зазначені в оскаржуваному рішенні.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, які були надані як суду так і при здійсненні митного оформлення, суд приходить до висновку про помилковість доводів відповідача з наступних підстав.
Щодо підтвердження витрат на транспортування, суд встановив та зазначає наступне.
Так, Митним кодексом України не визначено вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи, а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
В даному випадку транспортно-експедиційні послуги було надано позивачу на підставі договору №2706/2320 від 27.06.2023 року на транспортне експедирування з ТОВ «ТГЛ Україна».
Відповідно до умов договору №2706/2320 експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта зробити або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних і транзитних вантажів клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу. Експедитор робить клієнтові транспортно-експедиторські послуги відповідно до Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", Цивільним та Господарським кодексами України.
Пунктом 2.1.1 договору передбачено, що експедитор має право укладати договори та угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніями їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України, для виконання своїх обов`язків за даним договором.
Таким чином, умовами договору №2706/2320 від 27.06.2023 року передбачена можливість залучення експедитором до перевезення вантажу третіх осіб та укладання договорів з ними.
З наведеного вбачається, що товариство «PCC Intermodal S.A» було залучене експедитором ТОВ «ТГЛ Україна» для перевезення товару.
Отже відповідачем не спростовано відсутність договірних відносин щодо перевезення вантажу безпосередньо у позивача з «PCC Intermodal S.A», а, тому у розпорядженні позивача не можуть перебувати документи, що підтверджують вартість перевезення безпосередньо від означеного товариства.
Суд також зауважує, що для позивача транспортні витрати утворюються виключно згідно взаємодії з експедиторами. В свою чергу, залучення експедитором будь-яких суб`єктів (на виконання обов`язку «організувати перевезення») характеризує лише обраний експедитором спосіб виконання наявних у нього зобов`язань, який не змінює розмір відповідної складової митної вартості для позивача, який розрахунки здійснював виключно з експедитором.
Сам відповідач також не надав змістовних пояснень щодо значення цієї обставини для цілей перевірки митної вартості товару, не вказав підстав неможливості визначення митної вартості товару без відповідної інформації.
Крім того, згідно довідкою ТОВ «ТГЛ Україна» від 19.06.2025 року №TG022169/1 транспортні витрати з транспортування вантажів по коносаменту ZJSM25040144, контейнер MSKU0661881 (інвойс НZTM2024MT04/2), контейнер CAAU7750541 (інвойс НZTM2024MT04/1) склали: морське перевезення за маршрутом Нінбо (Китай) Гданськ (Польща) кількість послуг 2, ціна без ПДВ - 169 057,36 грн.; міжнародне залізничне перевезення за маршрутом Гданськ (Польща) - Мостиська Пшемисль (Україна) кількість послуг 2, ціна без ПДВ - 82 476,00 грн.; міжнародне залізничне перевезення за маршрутом Мостиська Пшемисль (Україна) - Вишневе (Україна) кількість послуг 2, ціна без ПДВ - 49 480,20 грн.; компенсація портовських послуг за межами України кількість послуг 2, ціна без ПДВ - 24 740,10 грн.; транспортне експедиторське обслуговування, включаючи ПДВ 20% -6872,26 грн.
ТОВ «ТГЛ Україна» (виконавцем) були проведені такі роботи по рахунку №СФ-0044391 від 19.06.2025 р. за контейнерами MSKU0661881, CAAU7750541: морське перевезення за маршрутом Нінбо (Китай) Гданськ (Польща) контейнер MSKU0661881 (інвойс НZTM2024MT04/2), морське перевезення за маршрутом Нінбо (Китай) Гданськ (Польща) контейнер MSKU0661881 (інвойс НZTM2024MT04/2), контейнер CAAU7750541 (інвойс НZTM2024MT04/1) загальна вартість робіт без ПДВ склала 170 765,00 грн., про що складено акт № 0У-0002975 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 19.06.2025 року.
ТОВ «ТГЛ Україна» (виконавцем) були проведені такі роботи по рахунку №СФ-0044392 від 19.06.2025 р. за контейнерами MSKU0661881, CAAU7750541: транспортно експедиторське обслуговування контейнер MSKU0661881 (інвойс НZTM2024MT04/2), транспортно експедиторське обслуговування контейнер MSKU0661881 (інвойс НZTM2024MT04/2), контейнер CAAU7750541 (інвойс НZTM2024MT04/1) загальна вартість робіт з ПДВ 20% склала 8 330,00 грн., про що складено акт № 0У-0002976 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 19.06.2025 року.
ТОВ «ТГЛ Україна» (виконавцем) були проведені такі роботи по рахунку №СФ-0044392 від 19.06.2025 р. за контейнерами MSKU0661881, CAAU7750541: міжнародне залізничне перевезення за маршрутом Гданськ (Польща) - Мостиська Пшемисль (Україна) контейнер MSKU0661881 (інвойс НZTM2024MT04/2), міжнародне залізничне перевезення за маршрутом Гданськ (Польща) - Мостиська Пшемисль (Україна) контейнер MSKU0661881 (інвойс НZTM2024MT04/2), контейнер CAAU7750541 (інвойс НZTM2024MT04/1), міжнародне залізничне перевезення за маршрутом Мостиська Пшемисль (Україна) Вишневе (Україна) контейнер MSKU0661881 (інвойс НZTM2024MT04/2), контейнер CAAU7750541 (інвойс НZTM2024MT04/1), компенсація портовських послуг за межами України контейнер MSKU0661881 (інвойс НZTM2024MT04/2), компенсація портовських послуг за межами України контейнер MSKU0661881 (інвойс НZTM2024MT04/2), контейнер CAAU7750541 (інвойс НZTM2024MT04/1) загальна вартість робіт без ПДВ склала 158 270 грн., про що складено акт № 0У-0002977 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 19.06.2025 року.
У вказаних рахунках є калькуляція та розмежування послуг на території України та за межами території України. Перелік, найменування, кількість та вартість послуг, номери контейнерів, зазначені у виставлених рахунках експедитора, повністю співпадають з відомостями, які містяться в наданій брокером митниці довідці.
Згідно з виставленими рахунками загальна сума витрат на перевезення до митної території України повністю співпадає з загальною сумою витрат за межами України зазначеної в наданій митниці довідці від 19.06.2025 року №TG022169/1 та становить 337 365 грн.
19.06.2025 року ТОВ «М ТРИ» оплатило на рахунок ТОВ «ТГЛ Україна» вказані рахунки в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями №5132 на суму 166 600,00 грн, № 5133 на суму 170 765,00 грн.
Таким чином, позивачем надано митному органу та суду довідку про транспортні витрати та рахунки-фактури, які містять всю необхідну інформацію щодо наданих транспортних послуг в розрізі послуг на території України та за межами території України.
Щодо покликань митного органу на те, що у поданих до митного оформлення документах відомості про витрати на перевантаження, вивантаження товару відсутні, що свідчить про не включення їх до митної вартості товару, суд зазначає, що діючим законодавством України не передбачено обов`язку відображати всі складові вартості морського перевезення вантажу, отже ця обставина не може слугувати підставою для коригування митної вартості товару.
Твердження митниці про неврахування витрат на перевезення GDANSK - GLIWICE спростовується довідкою про транспортні витрати від 19.06.2025 року №TG022169/1, в якій зазначено: міжнародне залізничне перевезення за маршрутом Гданськ (Польща) - Мостиська Пшемисль (Україна) кількість послуг 2, ціна без ПДВ - 82 476,00 грн., ця сума покриває все залізничне перевезення від порту Гданськ до кордону України, що включає в себе і зазначену станцію GLIWICE.
Щодо заявки на здійснення транспортно-експедиційних послуг, суд враховує, що заявка на здійснення транспортно-експедиційних послуг не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару. Частини 2 та 3 статті 53 МК України не визначають заявку на здійснення транспортно-експедиційних послуг, тим документом, що обґрунтовує заявлену митну вартість та повинна безумовно чи на вимогу митниці подаватися до митного контролю. Відтак, зауваження відповідача, щодо її змісту є безпідставними, та не може слугувати підставою для коригування митної вартості товару.
Подібна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.11.2018 року у справі №813/1012/17, в якій, зокрема, вказано, що: «серед документів, перелічених у ч. 2 ст. 53 МК України, відсутня заявка на перевезення вантажу, оскільки така заявка не є первинним чи розрахунковим документом та, відповідно, не підтверджує факт надання транспортних послуг чи їх вартість».
Щодо посилань митного органу на те, що надані банківські платіжні документи від 24.12.2024 року №119 та від 04.04.2025 року № 128 мають посилання лише на контракт, тому їх неможливо ідентифікувати, як оплату за окрему партію товару, оскільки вони не містять посилання на інвойс та/або специфікацію, необхідні для ідентифікації з ввезеним товаром, щодо якого здійснюється оцінювання, суд зазначає наступне.
Так, п. 4.1 контракту від 12.12.2023 року №MEI20231212 встановлено, що покупець здійснює оплату партії товару в наступному порядку, якщо інші умови оплати не зазначені в інвойсі на окрему партію товару:
4.1.1 перший (авансовий) платіж в розмірі 30% від вартості партії товару після підписання сторонами контракту і отримання покупцем комерційного рахунку (інвойсу) на поставку партії товару.
4.1.2 другий платіж в розмірі 70% від вартості партії товару повинен бути здійснений до відвантаження партії товару зі складу продавця.
Судом встановлено, що до митного контролю декларантом було надано рахунки (invoice) від 13.12.2024 року №HZTM2024MT04/1, №HZTM2024MT04/2, платіжну інструкцію в іноземній валюті №(MUR) 119 від 24.12.2024 року та платіжну інструкцію в іноземній валюті №(MUR) № 128 від 04.04.2025 року.
Відповідно до рахунків (invoice) від 13.12.2024 року №HZTM2024MT04/1, №HZTM2024MT04/2 вартість товару становить 48 850,00 доларів США.
При цьому, в рахунках (invoice) від 13.12.2024 року №HZTM2024MT04/1, №HZTM2024MT04/2 також встановлені аналогічні умови оплати: 30% - після підписання контракту і отримання комерційного рахунку, 70% до відвантаження партії товару.
На виконання п. 4.1.1 укладеного контракту та рахунків (invoice) від 13.12.2024 року №HZTM2024MT04/1, №HZTM2024MT04/2 покупцем було здійснено передплату за товар в сумі 14 655,00 доларів США, що становить 30% від загальної. Здійснення оплати підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №(MUR) 119 від 24.12.2024 року.
На виконання п. 4.1.2 укладеного контракту та рахунків (invoice) від 13.12.2024 року №HZTM2024MT04/1, №HZTM2024MT04/2 покупцем було здійснено передплату за товар в сумі 34 195,00 доларів США, що становить 70% від загальної суми. Здійснення оплати підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №(MUR) № 128 від 04.04.2025 року.
Загальна сума перерахованих грошових коштів позивачем на адресу продавця - «ANHUI MEISHENG BATHROOM TECHNOLOGY Co., Ltd.» складає 48 850,00 доларів США, що повністю відповідає загальній вартості товару, зазначеній в рахунках (invoice) від 13.12.2024 року №HZTM2024MT04/1, №HZTM2024MT04/2.
Крім того, суд звертає увагу, що п.15 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкції в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління НБУ від 28.07.2008 № 216 передбачено, що платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України.
Відповідно до наданих декларантом платіжних інструкцій в іноземній валюті у графі «Призначення платежу» було зазначено «PRPMNT FOR Shower cabin ACC CNTR № MEI20231212 D 12.12.2023», що в перекладі на українську мову значить «передоплата за Душова кабіна відповідно до контракту № MEI20231212 від 12.12.2023».
Жодних додаткових вимог до заповнення графи «Призначення платежу» платіжної інструкції в іноземній валюті діючим законодавством не встановлено.
Отже, надані до митного контролю банківські платіжні інструкції в іноземній валюті стосуються саме оцінюваного товару та є достатнім доказом митної вартості товару.
Таким чином, до митного оформлення було надано всі документи, що підтверджують транспортні витрати. Митним органом не доведено наявності розбіжностей щодо витрат на транспортування товару.
Враховуючи наведене та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що висновки митного органу щодо ненадання позивачем всіх необхідних документів та наявність розбіжностей в наданих документах, які не дозволяють визначити митну вартість товарів за ціною договору (контракту), не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом.
Суд враховує, що відповідно до норм чинного законодавства з питань митної справи митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість випробовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим можуть бути витребувані лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 13.07.2021 року у справі № 200/6521/20-а та від 18.11.2022 року у справі № 818/902/17.
На думку суду, подані декларантом документи підтверджують походження імпортованого товару, його якісні та вартісні характеристики, а для визначення задекларованої митної вартості товару позивач надав митному органу необхідні й достатні документи, які не містять таких істотних неточностей або розбіжностей, які б могли обґрунтовано поставити під сумнів визнання заявленої митної вартості.
Суд вважає, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а відповідачем не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.
Натомість під час розгляду справи судом з`ясовано, що зауваження митного органу по суті носять формальний характер та окремо або у своїй сукупності не свідчать про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.
При цьому суд додатково звертає увагу на те, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення. Відповідно, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Відтак зазначені митним органом в рішенні про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність, які стали підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару не можуть бути визнані судом об`єктивними, обґрунтованими і такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що при здійсненні імпортування товару на митну територію України, позивачем для підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів відповідно до переліку, передбаченого частиною другою статті 53 Митного кодексу України, а тому використання відповідачем другорядного методу визначення митної вартості товару є неправомірним.
Згідно з пунктами 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Як вбачається з наведеного, в спірному рішенні міститься посилання лише на раніше оформлену митну декларацію і не проведено детальне дослідження цієї митної декларації з доданими до неї документами.
Окремо суд зазначає, що в силу частини другої статті 55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 09.11.2022 року у справі №814/141/17.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення шляхом визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA100060/2025/000023/2 від 27.06.2025 року.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Як вбачається з позовної заяви, вона подана через систему «Електронний суд», а отже, судовий збір підлягав сплаті у розмірі 2422,40 грн.
При цьому, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією від 26.11.2025 року.
Сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 2422,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи вимоги частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» надміру сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн. може бути повернутий позивачу на підставі його клопотання.
Керуючись статтями 2, 139, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100060/2025/000023/2 від 27.06.2025 року.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «М ТРИ» за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська