Справа № 320/37886/23
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2026-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року справа №320/37886/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол - С" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ "Текссол - С" з позовом до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 21.04.2023р. за №UA100380/2023/000140/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправність рішень митного органу про корегування митної вартості товарів, адже подані до митного оформлення документи, в тому числі з метою підтвердження митної вартості, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Позивач наголошує на тому, що декларантом було надано відповідачу повний (вичерпний) пакет документів, що визначений ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі МК України) для цілей здійснення митного оформлення, в тому числі для визначення митної вартості товару за першим методом (ціна договору), а відповідач не зазначив, яких саме відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, йому не вистачає. Відповідачем правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

До суду від Київської митниці Держмитслужби надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив, що під час здійснення митного контролю було встановлено, що подані позивачем для підтвердження митної вартості документи не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за спірні товари позивача. За змістом відзиву на позовну заяву, витрати на транспортування та завантаження товару є складовою митної вартості товарів і від умов поставки залежить розмір цих складових та особа, яка їх сплачує (продавець чи покупець). Оскільки з наданих документів неможливо встановити, що завантаження здійснено на майданчика продавця, і ці витрати поніс продавець, то відсутнє документальне підтвердження вартості витрат на завантаження товару. З урахуванням цього, вартість тари та пакувального матеріалу є складовою митної вартості. Отже, документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані позивачем не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Текссол-С», ідентифікаційний код горидичної особи 35892372, за місцезнаходженням: вул. Молодогвардійська, 22, м. Київ, 03151, Україна, (надалі - «Позивач»), є платником податку на додану вартість, індивідуальний податковий номер 85.

12 жовтня 2012 року між Dawood Exports (Pvt) Ltd., компанією, зареєстрованою в Ісламській Республіці Пакистан, (надалі - «Продавець»), та Позивачем був укладений Контракт N?1012/12 (надалі - «Контракт»), відповідно до якого Продавець, зокрема продає Позивачу тканини власного виробництва (див. аркуші 18-19 цієї Позовної заяви).

11 жовтня 2016 року Продавець та Позивач уклали Додаткову угоду N?1012/12/4 до Контракту, якою, зокрема продовжили строк дії Контракту до 31 грудня 2017 року.

29 грудня 2017 року Продавець та Позивач уклали Додаткову угоду N?1012/12/10 до Контракту, якою, зокрема продовжили строк дії Контракту до 31 грудня 2019 року.

27 грудня 2019 року Продавець та Позивач уклали Долаткову угоду N?1012/12/12 до Контракту. якою, зокрема продовжили строк дії Контракту до 31 грудня 2021 року.

17 травня 2021 року Продавець та Позивач уклали Додаткову угоду N?1012/12/13N до Контракту, відповідно до пункту 2 якої Продавець та Позивач дійшли згоди виключити пункт 4 Контрактур.

02 грудня 2021 року Продавець та Позивач уклали Додаткову угоду N?1012/12/15 до Контракту, якою, зокрема продовжили строк дії Контракту до 31 грудня 2023 року.

03 березня 2023 року Продавець та Позивач уклали Додаткову угоду N?575 до Контракту (надалі - «Додаткова угода»), відповідно до пункту 1 якої Продавець поставив Позивачу, а Позивач прийняв наступну тканину виробництва Ісламської Республіки Пакистан (надалі - «Товар»), а саме: тканина вибивна полікотон (55% поліестер та 45% бавовна, сток), завширшки 220 см, у кількості 24 048 кг, 95 884 погонні метри, за ціною 3,05 долари СШЛ за І (один) кг.

Відповідно до пунктів 2.1, 3.1 та 4 Додаткової угоди Товар відвантажується змішаним транспортом на умовах СРТ м. Київ, Україна (Incoterms 2000).

Загальна вартість Товару за Інвойсом N?DE/5917/23, який виставить до сплати Продавець відповідно до Додаткової угоди, складає 73 346,40 доларів США.

Оплата здійснюється Позивачем протягом 90 (дев?яноста) календарних днів після поставки Товару на склад Позивача.

06 березня 2023 року Продавець на виконання пункту 3.1 Додаткової угоди виставив Позивачу до сплати Інвойс N?DE/5917/23 (надалі - «Інвойс») на загальну суму 73 346,40 доларів США.

21 квітня 2023 року Позивач подав до Київської митниці як територіального органу (відокремленого підрозділу) Державної митної служби України (надалі - «Відповідач») Митну декларацію ІМ40ДЕ N?23UA92U6 (надалі - «Митна декларація 605492»), у графі 31 якої Позивачем був зазначений Товар (див. аркуш 28 цієї Позовної заяви).

Відповідно до граф 20, 22 та 42 Митної декларації 605492 загальна вартість Товару склала 73 346,40 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах СРТ м. Київ, Україна (що підтверджується, зокрема, пунктами 2.1 та 3.1 Додаткової угоди, в якій міститься посилання на Інвойс, й Інвойсом, у якому с посилання на Додаткову угоду та зазначені умови поставки Товару, а саме: СРТ м. Київ, Україна), тобто Продавець оплатив витрати, необхідні для доставки Товару до місця призначення (м. Київ, Україна), а також забезпечив проходження митних процедур у країні експорту та виконав інші обов?язки відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Incoterms 2000).

Виконуючи приписи частини другої статті 53 МК України, Позивач при поданні Митної декларації 605492 надав Відповідачу, зокрема фотокопії наступних документів: Контракту, Додаткової угоди N?1012/12/2N від 24 березня 2014 року до Контракту (надалі - «Додаткова угода 1012/12/2N»), Додаткових угод N?1012/12/13N від 17 травня 2021 року та N?1012/12/15 від 02 грудня 2021 року до Контракту, Додаткової угоди, Інвойса, Пакувального листа Продавця б/н від 06 березня 2023 року до Інвойса (надалі - «Пакувальний лист»), Коносамента N?225512717 від 16 березня 2023 року (надалі - «Коносамент»), Міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) N?710732 від 13 квітня 2023 року (надалі - «CMR»), Прайс-листа Продавця б/н від 06 березня 2023 року (надалі - «Прайс-лист») та Технічних умов Продавця б/н від 06 березня 2023 року (надалі - «Технічні умови»).

21 квітня 2023 року Відповідач надіслав Позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями Запит (повідомлення) Відповідача щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості Товару за Митною декларацією 605492 (надалі - «Запит»).

У своєму Запиті Відповідач витребував від Позивача надання наступних документів: 1) якщо рахунок сплачено - банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару: 2) за наявності - платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити. необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) виписки з бухгалтерської документації (видаткових накладних, калькуляції, тощо); 4) каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; 5) копії митної декларації країни відправлення з врахуванням статті 254 МК України; 6) висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини (з обов?язковим відображенням / локументальним підтвердженням якісних характеристик товару, які впливають на ціну).

21 квітня 2023 року Позивач у відповідь на Запит надав Відповідачу Лист Позивача N?2104/23-01 (надалі - «Лист»).

Так, зокрема, у своєму Листі Позивач надав Відповідачу наступні документи та інформацію:

1) щодо банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, та виписки з бухгалтерської документації (видаткових накладних. калькуляція тощо) - Позивач звернув увагу Відповідача, що відповідно до пункту I Додаткової угоди 1012/12/2N Продавець та Позивач, зокрема погодили викласти пункт 3 Контракту в наступній редакції:

«Ціна товару включає вартість товару, упаковки, маркування та доставки. Загальна вартість Контракту складає 100 000 000,00 доларів США (сто мільйонів доларів США и 00 центів) та являється незмінною, а оплата здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня оформлення Інвойса, якщо інше не передбачено чинним Контрактом.».

Таким чином, пунктом 1 Додаткової угоди N?1012/12/2N були змінені умови оплати, визначені пунктом 3 Контракту.

При цьому Позивач зазначив, що відповідно до пункту 2 Додаткової угоди N?1012/12/13N від 17 травня 2021 року до Контракту пункт 4 Контракту виключено за домовленістю Продавця та Позивача.

Водночас, Позивач зауважив, що Додаткова угода, на підставі якої безпосередньо здійснювалась поставка Товару, є невід?ємною частиною Контракту. При цьому так як Контракт передбачає можливість Продавця та Позивача узгодити інші умови оплати, то застосовуватися в даному випадку повинні були положення Додаткової угоди, пункт 4 якої передбачає, що Інвойс оплачується протягом 90 (дев?яноста) календарних днів після поставки Товару на склад Позивача.

Позивач своїм Листом повідомив Відповідачу, що Інвойс станом на день підписання Листа був неоплаченим, а відтак Позивач не міг надати витребовувані банківські платіжні документи.

Щодо позиції Відповідача про зазначення номера Інвойса в Додатковій угоді, то Позивач звернув увагу Відповідача, що Продавець має можливість резервувати номери інвойсів наперед у своїй внутрішній системі бухгалтерського обліку. Позивач також зазначив, що в Додатковій угоді міститься посилання лише на номер Інвойса, а не на його дату.

Позивач також звернув увагу Відповідача, що в нього були відсутні станом на день підписання Листа будь-які інші платіжні та/або бухгалтерські документи, пов?язані з поставкою спірного Товару, адже сам Товар не брався на бухгалтерській облік Позивача, так як він знаходився в зоні митного контролю Відповідача та був невипущений у вільний обіг.

Принагідно Позивач також повідомив Відповідачу про відсутність у нього калькуляції, витребуваної в Запиті, адже такий документ не надався йому Продавцем.

При цьому Позивач зазначив Відповідачу, що він не погоджується з твердженням останнього про те, що Позивач документально не підтвердив те, що Товар є стоковим, адже він надав Відповідачу Додаткову угоду та Інвойс, який є первинним документом бухгалтерського обліку, в яких, у свою чергу, міститься підтвердження того, що Товар с стоковим, що, на думку Позивача, є більш, ніж достатнім для ідентифікації Товару.

Аналогічне підтвердження міститься і в Пакувальному листі, й у Технічних умовах, наданих Позивачем разом із Митною декларацією 605492;

2) щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару - Позивач звернув увагу Відповідача, що в нього були відсутні станом на день підписання Листа будь-які каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) Продавця щодо Товару, крім того Прайс-листа, який було надано Позивачем разом із Митною декларацією 605492.

Разом із тим, Позивач звернув увагу Відповідача, що він міг надати Відповідачу лише той прайс-лист виробника товару, який є в його наявності.

Більше того, Позивач зауважив, що чинне законодавство не містить обов?язкової форми прайс-листа та кожен виробник та/або продавець товару формує свій прайс-лист відповідно до власної комерційної політики, зазначаючи в ньому ту інформацію, яку він вважає доцільною.

У той же час, відповідно до частини третьої статті 53 МК України надання прайс-листа Позивачем у відповідь на Запит ставиться законодавцем у пряму залежність від його наявності в Позивача, тобто обов?язок щодо надання прайс-листа виникає в Позивача лише за умови його наявності в Позивача.

Позивач також зазначив, що прайс-лист носить виключно інформаційний характер та не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, адже він не міститься в переліку документів, визначеному в частині другій статті 53 МК України;

3) щодо копії митної декларації країни відправлення з врахуванням статті 254 МК України, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, відправлення та будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики Товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Окрему увагу Відповідача Позивач звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на Позивача обов?язок щодо надання вищезазначених документів лише за умови їх наявності в Позивача.

Принагідно Позивач повідомив Відповідачу, що ним до митного оформлення Товару в довідкових цілях було надано останньому фотокопії експертних висновків, виданих Державним підприємством «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків», які стосуються інших (аналогічних) товарів, придбаних Позивачем за Контрактом у Продавця;

4) щодо документів, що підтверджують витрати щодо проходження експортних митних процедур, - Позивач звернув увагу Відповідача на те, що відповідно до пункту 2.1 Додаткової угоди Товар відвантажувався змішаним транспортом на умовах СРТ м. Київ, Україна (Incoterms 2000), які передбачають, зокрема, в статті Л.6 Розділу СРТ наступне:

«...Термін «фрахт/перевезення оплачено до ...» означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов?язаний оплатити витрати перевезения товару до названого місця призначения. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб...

....А. 6. Розподіл витрат

Продавець зобов?язаний, з урахуванням положень статті Б.6:

- нести усі витрати, пов?язані з товаром, до моменту здійснення його поставки у відповідності зі статтею А.4, а також сплатити ціну фрахту та всі інші витрати, що випливають із статті Л.3 "а", включаючи витрати щодо завантаження товару та будь-які платежі за розвантаження його в місці призначення, покладені на продавця відповідно до договору перевезення;

- сплатити, коли це палежить, витрати експортних митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару та які потребуються для його транзитного перевезення через будь-яку країну у випадках, коли вони відповідно до договору перевезення покладаються на продавця... ».

Як наслідок, Позивач звернув увагу Відповідача на те, що вартість витрат, пов?язаних транспортуванням Товару до місця ввезення на митну територію України, вартість витрат щодо проходження експортних митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті Товару, на умовах поставки СРТ м. Київ, Україна (Incoterms 2000) були включені до ціни Товару та були понесені Продавцем, а не Позивачем, оскільки саме на Продавця покладений обов?язок поло сплати необхідних зборів при здійсненні експортних митних процедур, а відтак Позивач не повинен був додатково надавати Відповідачу документи, які підтверджують такі витрати, адже вони були включені до ціни Товару та не підлягають додатковому виокремленню та включенню до митної вартості Товару.

Що стосується твердження Відповідача, що Позивач надав останньому Коносамент без відміток митного органу, то Позивач звернув увагу Відповідача, що він надав Відповідачу копію Коносамента в тому вигляді, в якому вона була отримана від перевізника Продавця, та яка містить відмітки перевізника.

Що ж стосується твердження Відповідача про зазначення Продавцем номера Коносамента в Інвойсі раніше дати його видачі, то Позивач зазначив, що Інвойс формується Продавцем, який, за інформацією Позивача, резервує у відповідній спеціалізованій системі номер коносамента для перевезення товарів у контейнері, а відтак наперед знає який номер буде присвоєний системою коносаменту в день його видачі (формування). Позивач також зазначив Відповідачу, що в Інвойсі міститься посилання на номер Коносамента, а не на його дату.

Окрему увагу Відповідача Позивач звернув на те, що такий аргумент Відповідача жодним чином, на думку Позивача, не пояснює як це унеможливлює здійснення Відповідачем перевірки числового значення складових митної вартості товару.

На думку Позивача, всі вищевказані документи без виключення підтверджують митну вартість Товару в розмірі 73 346,40 доларів США відповідно до чинного законодавства України та містять об?єктивні відомості про складові митної вартості Товару, що, в свою чергу, піддаються обчисленню та підтверджуються документально.

21 квітня 2023 року Відповідач направив Позивачу Повідомлення N?b670ca4b-17ec-4b5b-beба-016958fc9930 з метою проведення письмової консультації в спеціалізованій системі обміну електронними документами.

21 квітня 2023 року Відповідач прийняв Рішення Відповідача про коригування митної вартості товарів N?UA100380/2023/000140/2 (надалі - «Рішення»), яким застосував другорядний (резервний) метод для визначення митної вартості Товару.

21 квітня 2023 року Відповідач у зв?язку з прийняттям Рішення виніс Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення N?UA 100380/2023/000359, якою відмовив Позивачу в митному оформленні (випуску) Товару за Митною декларацією 605492.

Таким чином, 21 квітня 2023 року Позивач для випуску Товару у вільний обіг, керуючись положеннями частини сьомої статті 55 МК України та не погоджуючись із Рішенцям, подав повторно Відповідачу Митну декларацію ІМ40ДЕ № 23UA|7U7 та відповідно до Рішення сплатив грошову заставу для забезпечення сплати митних платежів (фінансову гарантію) в розмірі 494 303,77 грн.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення товарів розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до приписів ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митне оформлення товарів здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості про ці товари, а саме: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД;

ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.

За ч. 1 - 3 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч. 1 ст. 64 МК України).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органі достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом ч. ч. 1 - 3 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно норм ч. 5, 6 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

За змістом ч. 1 - 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

У той же час, ч. 6 зазначеної статті передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 - 4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні, адже митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Водночас, пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару.

У даному випадку, митним органом не наведено причин неможливості перевірки зазначених в рішенні розбіжностей на підставі наданих документів, що, зважаючи на характер самих розбіжностей, можливо було зробити.

При цьому, суд вважає, що надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку інформацію про товар та його ціну, а отже, у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Відтак, у митного органу були відсутні підстави для витребування додаткових документів у позивача. До того ж, митним органом в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості не зазначено цінової інформації щодо товарів з ознаками, найбільш схожими на задекларовані товари, та не надано обгрунтувань, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів або за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Отже, митним органом не наведено достатніх аргументів, які б свідчили про неможливість застосування попередніх методів визначенням митної вартості товарів, тому застосування одразу резервного методу відповідачем є необгрунтованим.

Митним органом, в свою чергу, в оскаржуваному рішенні про коригування не зазначено характеристик товару та інформації про товар, митна вартість якого взята за основу для коригування. Митним органом в оскаржуваному рішенні зазначено лише реквізити митної декларації № 23UA24U8 від 03.04.2023, за якою ввезено товар на територію України з ціновою інформацією про визнану/визначену щодо нього митну вартість без додаткових уточнень щодо характеристик, комерційних умов поставки тощо. Так, коригування на обсяг партії та комерційні рівні митним органом не проводилося, про що було зазначено в оскаржуваному рішенні.

Суд наголошує на тому, що сама по собі обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована позивачем, за відсутності інших визначених законом чинників, не створює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована ж система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Відповідачем, митна вартість товару була визначена за другорядним методом, при цьому, достатніх пояснень, на чому саме ґрунтується визначення митної вартості товару у розмірах, що вказано в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару, не вказано.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ней товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем під час розгляду даного спору не була доведена.

Суд вважає, що рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

Суд наголошує на тому, що відповідачем не було обґрунтовано відповідність умов товару, його поставки, який був завезений за МД усім умовам, які має товар. Відповідачем не спростовано контрактну ціну оцінюваного товару, об`єктивну можливість і спроможність визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товару, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 МК України. Отже, без наведення підстав та розрахунків, митна вартість товарів за поданою позивачем декларацією відкоригована та прирівняна до митної вартості іншої декларації. При цьому, позивачем було надано для митного оформлення імпортованого товару необхідні документи, які ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За висновком суду, оскаржувані рішення митниці про коригування митної вартості товарів, є протиправними та підлягають скасуванню.

Ураховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол - С" (місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Мологвардійська, 22; ) до Київської митниці (місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8-А; ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці (місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8-А; ) про коригування митної вартості товарів від 21.04.2023р. за № UA100380/2023/000140/2.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол - С" (місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Мологвардійська, 22; ) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 7414,56 грн (сім тисяч чотириста чотирнадцять гривень, п`ятдесят шість копійок).

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.