Справа № 320/17642/26
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2026-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

04 травня 2026 року 320/17642/26

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Спеціалізованого комунального підприємства «Київтелесервіс» про забезпечення позову Спеціалізованого комунального підприємства «Київтелесервіс» до Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Департамент інформаційно-комунікаційних технологій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування аудиторського звіту,

в с т а н о в и в:

позивач, через підсистему «Електронний суд», 28.04.2026 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: Департамент інформаційно-комунікаційних технологій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Просить суд:

- визнати протиправним та скасувати аудиторській звіт за результатами аудиту: «Оцінка ефективності виконання Комплексної міської цільової програми «Електронна столиця» на 2019-2023 роки та Комплексної міської цільової програми «Цифровий Київ» на 2024-2027 роки в частині створення, розвитку, модернізації та супроводження сервісної мережевої інфраструктури та мереж доступу закладів освіти м. Києва» від 09.03.2026 № 070-6-07/4 в частині виявлених Аудиторських знахідок №1, 2, 3 та висновків про низку окремих проблемних питань та недоліків а саме:

«відсутність єдиної узгодженої політики та координації цій між Департаментом ІКТ, районними управліннями освіти, закладами освіти та СКП «Київтелесервіс» щодо моделі підключення шкіл до мережі Інтернет за наявності побудованої за бюджетні кошти міської сервісної мережевої інфраструктури, а також реалізація платної моделі надання доступу до Інтернет призвела до неповного використання її потенціалу та ризику неефективного використання бюджетних коштів, зокрема через дублювання витрат на утримання власної мережі та закупівлю послуг у сторонніх провайдерів. Крім того, застосування комерційної моделі надання послуг доступу до мережі Інтернет зумовлює додаткові витрати бюджету міста Києва у вигляді сплати податку на додану вартість та супутніх адміністративних витрат, орієнтовний обсяг яких, за оцінками аудиту, може становити понад 1,6 млн грн щорічно, і яких можна було б уникнути у разі використання міської сервісної мережевої інфраструктури як безоплатного бюджетного сервісу;

механізм визначення очікуваної вартості закупівель СКП «Київтелесервіс», на думку аудиторів, мав формальний характер, без належного підтвердження ринкових цін та не забезпечував повного використання інструментів, передбачених Примірною методикою, затвердженою наказом Мінекономіки № 275 від 18.02.2020, що створило ризик завищення вартості закупівель та неефективних витрат бюджетних коштів на орієнтовну суму 23,2 млн грн;

наявність ознак обмеження конкуренції у тендерній документації, що проявлялося у встановленні специфічних технічних вимог, орієнтованих на обладнання конкретних виробників (Hewlett Packard - Aruba, Vertiv, Excel Net), включення до складу закупівель нестандартних або малодоступних на ринку позицій, укрупнення різнорідних товарів у «комплекти»;

вибір для побудови Wi-Fi-мереж у школах обладнання корпоративного класу Aruba серії 500 без належного техніко-економічного обґрунтування, аналізу альтернатив та відповідності реальним потребам освітнього середовища створило ризик неефективного використання бюджетних коштів на орієнтовну суму 93,9 млн грн та ризик подальших неефективних витрат у розмірі понад 210,0 млн грн у разі завершення проєкту за тим самим підходом у всіх 419 закладах освіти;

придбання СКП «Київтелесервіс» платних ліцензій хмарного сервісу НРЕ Aruba Central AP без належного нормативного, Функціонального та техніко- економічного обґрунтування потреби у використанні саме корпоративного рішення, за наявності безкоштовних або значно менш витратних альтернатив, а також без документального підтвердження покладання на підприємство функцій централізованого моніторингу шкільних мереж. У результаті створено ризик неефективного використання коштів бюджету м. Києва на суму 87,14 млн грн, потенційних додаткових витрат понад 200,0 млн грн у разі подальшого

масштабування практики використання хмарного сервісу Aruba Central АР у всіх закладах освіти м. Києва, а також довгострокової фінансової залежності від платних ліцензій з прогнозованими щорічними витратами близько 98,5 млн грн;

неврегульованість питань обліку, експлуатації та відповідальності за мережеве обладнання СКС, яке обліковується на балансі СКП «Київтелесервіс», але фактично використовується закладами освіти без належного документального оформлення повноважень і відповідальності створює управлінські, майнові та експлуатаційні ризики.

У сукупності встановлені проблеми та недоліки, на думку відповідача, свідчать про відсутність системного підходу до управління міськими інформаційними ресурсами, недостатній рівень координації та попереднього контролю з боку головного розпорядника бюджетних коштів, що створило ризики необґрунтованих та неефективних витрат бюджетних коштів».

01.05.2026 через підсистему «Електронний суд» позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії Аудиторського звіту від 09.03.2026 № 070-6-07/4.

Заява мотивована тим, що оскаржуваний аудиторський звіт використовується відповідачем як підстава для ініціювання управлінських рішень та вимог щодо виконання рекомендацій, що свідчить про реальну загрозу їх фактичної реалізації до вирішення спору по суті.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд звертає увагу на таке.

За положеннями статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

При цьому, частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для задоволення судом поданої заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного з наслідків, передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виходячи із системного аналізу зазначених положень, убачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника має бути очевидною.

Отже метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку суб`єкта владних повноважень, щоб забезпечити заявнику реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Перевіривши зазначені у заяві про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності викладеним нормам та обставинам, суд доходить висновку про необґрунтованість заяви та про відсутність підстав для її задоволення, оскільки позивачем не підтверджено наявності реальних загроз порушення прав та ризиків, пов`язаних із виконанням рішення суду у майбутньому. Позиція позивача ґрунтується на припущеннях щодо ймовірного прийняття управлінських рішень на підставі оскаржуваного звіту. При цьому не аргументовано яких саме та із якими наслідками для позивача.

Суд наголошує, що сам по собі факт прийняття суб`єктом владних повноважень рішення чи вчинення дій, які потенційно можуть вплинути на права та інтереси позивача, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову. Наявність реальної загрози порушення прав, а також ризиків, пов`язаних із виконанням майбутнього судового рішення, має бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Листи Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту до Департаменту інформаційно-комунікаційних технологій та Київського міського голови щодо інформації про опрацювання рекомендацій аудиту і пропозиції по наданню доручень з метою усунення недоліків, встановлених аудитом, не свідчать про наявність реальної загрози правам та інтересам позивача у межах спірних правовідносин, а також ризиків для виконання судового рішення за результатами розгляду цієї справи у майбутньому. Ці листи вказують на вчинення суб`єктом владних повноважень контролюючої функції за виконанням прийнятих цим органом рішень у межах своєї компетенції. Заразом ці листи не свідчать про прийняття відповідними суб`єктами владних повноважень індивідуальних актів щодо позивача, спрямованих на спонукання до усунення недоліків, виявлених під час аудиторської перевірки, або ж накладання санкцій за неусунення.

Важливим для врахування є те, що у межах розгляду цієї заяви судом не може даватись оцінка правомірності/протиправності оскаржуваного звіту, оскільки встановлення очевидності ознак його протиправності без розгляду справи по суті, є неприпустимим, адже саме під час розгляду спору по суті, учасниками справи надаються відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції, забезпечується принципи змагальності та рівності учасників справи.

Необхідно відмітити, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

За відсутності доказів прийняття суб`єктом владних повноважень певних рішень або ж вчинення дій з метою реалізації усунення недоліків, встановлених в оскаржуваному звіті, а також доказів реальної загрози правам та інтересам позивача у зв`язку із прийняттям таких рішень або ж вчиненням дій, суд доходить висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Окремо варто також зауважити, що суд враховує той факт, що зафіксована у звіті інформація має юридично значущий характер, оскільки підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти спричиняють чи будуть здатні спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення прав та/або обов`язків. Однак, як зазначено вище, позивачем не доведено наявності таких обставин.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви Спеціалізованого комунального підприємства «Київтелесервіс» про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали надіслати (видати) особі, яка подала заяву.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Скрипка І.М.