Справа № 320/8171/26
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2026-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

28 квітня 2026 року Київ № 320/8171/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (14000, м. Чернігів, пр. Перемоги, буд. 74, ), в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області" № 2086 від 22 грудня 2025 року в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області по особовому складу № 879 о/с від 26 грудня 2025 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області з 26 грудня 2025 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в зв`язку з його незаконним звільненням з 26 грудня 2025 року по день винесення судового рішення по суті справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 320/8171/26 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.03.2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з належними доказами на підтвердження поважності пропуску, з урахуванням правової позиції суду.

Залишаючи позовну заяву без руху суд в ухвалі від 03.03.2026 року зазначив, що з дати отримання висновку службового розслідування, зазначеної позивачем, останній звернувся до суду лише через місяць та не вказано обставини, що зумовили не можливість звернення до 04.02.2025 року (в межах місячного строку з моменту отримання наказу про звільнення).

На виконання вимог ували суду надійшла заява від представника позивача, у якій просить суд поновити ОСОБА_1 строк на звернення до адміністративного суду як такий, що був пропущений з поважних причин, та відкрити провадження по справі.

В обґрунтування заяви вказано, що лист-відповідь відповідача про надання копії висновку службового розслідування був датований 19.01.2026 року та надісланий відповідачем 20.01.2026 року о 14:01 год., проте отриманий представником позивача у неробочий час надвечір 20.01.2026 року, а саме о 18:10 год. 20.01.2026 року. Таким чином, вказаний висновок службового розслідування було отримано представником позивача засобами електронної пошти у неробочий час після 17:00 год., а обчислення місячного строку з його отримання розпочинається зранку наступного робочого дня 21.01.2026 року та завершується 21.02.2026 року. Але, оскільки 21.02.2026 року було неробочим днем - суботою, то відповідно до встановлених положеннями КАС України правил обчислення строків цей строк спливав у найближчий робочий день, а саме у понеділок 23.02.2026 року. Сама ж позовна заява була подана вчасно у межах цього строку, а саме у неділю 22.02.2026 року.

Поряд з цим позивач погоджується, що перебіг місячного строку звернення до суду розпочався після отримання позивачем наказу про звільнення 05.01.2026 року та останній сплив 04.02.2026 року. Проте вся повнота обставин справи для належного складання позову та формування правової позиції позивача по ній та безпосередньо висновок службового розслідування, який став підставою для видання оскаржуваного наказу про звільнення позивача зі служби та в якому викладена суть правової позиції та доводів відповідача по справі був отриманий позивачем 21.01.2026 року, а відповідний позов було пред`явлено в межах місячного строку з цієї дати, а саме 22.02.2026 року.

Таким чином, на переконання представника позивача, первинний місячний строк для звернення до суду, який розпочався 05.01.2026 року та сплив 04.02.2026 року, було пропущено позивачем з поважної причини, а саме в зв`язку з необхідністю отримання ним самого висновку службового розслідування, на підставі якого було видано вказаний наказ, без ознайомлення з яким підготовка позову була об`єктивно неможливою. При цьому позов було пред`явлено до суду в межах місячного строку з дати отримання вказаного висновку службового розслідування, а саме з 21.01.2026 року.

Розглянувши подану заяви, вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку звернення позивачем до суду з позовною заявою, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352, який набрав чинності з 19.07.2022, частини 1 і 2 статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Статтею 234 КЗпП України визначено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2025 від 11.12.2025 частину 1 статті 233 КЗпП України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.

Отже, чинною залишається частина 2 статті 233 КЗпП України, згідно якої із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

05.01.2026 року позивач отримав засобами поштового зв`язку листа відповідача з наказом про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції № 2086 від 22.12.2025 року та наказом про звільнення зі служби в поліції № 879 від 26.12.2025 року.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 22.02.2026 року, отже, з урахуванням вищезазначеного, позивачем пропущено місячний строк з моменту отримання (вручення) копії наказу про звільнення до дати звернення до суду.

Суд звертає увагу на те, що початок перебігу місячного строку відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України у даному випадку розпочався з моменту отримання (вручення) копії наказу про звільнення 05.01.2025 року.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, суд виходить з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Поряд з наведеним суд звертає увагу, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Так, обставиною звернення до суду з порушенням строку позивач зазначає не ознайомлення з висновком службового розслідування.

Суд зазначає, що відсутність матеріалів службового розслідування дійсно може бути поважною обставиною пропуску строку звернення до суду, проте отримання останніх не породжує «вторинного» строку звернення, оскільки початок перебігу такого пов`язаний виключно з моменту отримання (вручення) копії наказу про звільнення 05.01.2025 року.

Матеріали службового розслідування на адвокатський запит представника позивача направлені відповідачем електронною поштою представнику 20.01.2026?року о 14:01 год. згідно копії відповідно електронного листа.

Представником направлено зворотнє електронне повідомлення про отримання матеріалів службового розслідування 20.01.2026?року о 18:10 год.

Суд враховує, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 року у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Суд звертає увагу, що обставина щодо не можливості звернення з позовною заявою до отримання матеріалів службового розслідування, на яку посилається представник позивача, діяла до 21.01.2026 року.

Водночас з дати отримання висновку службового розслідування представник позивача звернувся до суду лише через місяць та не вказано жодної обставини, що зумовила не можливість звернення до 04.02.2025 року (в межах місячного строку з моменту отримання наказу про звільнення).

Станом на дату постановлення даної ухвали сплив встановлений судом строк на усунення недоліків позовної заяви, клопотання про продовження строку для усунення недоліків позову суду не надано.

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частини 2 статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладені у заяві доводи представника позивача та встановлені обставини, суд вказає на пропуск позивачем строку звернення до суду з позовною заявою без поважних причин.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 143, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Парненко В.С.