Справа № 160/28124/25
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2026-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2026 року м. Дніпросправа № 160/28124/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Лозицька І.О.) в адміністративній справі №160/28124/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Завод монтажних виробів до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

29.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю Завод монтажних виробів звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми Р Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 10.07.2025, яким було збільшено товариству суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 643703,75грн, в тому числі: 514963,00грн за податковими зобов`язаннями та 128740,75грн за нарахованими штрафними (фінансовими) санкціями повністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про незгоду з оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки податковий орган фактично встановлюючи перевіркою порушення товариством норм податкового законодавства, виходив з факту недотримання/порушення норм податкового законодавства саме контрагентами-постачальниками позивача. Крім того, позивач зазначає, що висновки, викладені в акті перевірки, є помилковими, необґрунтованими та такими, що зроблені в результаті неправильного застосування норм чинного законодавства України. Вважає заявлені господарські операції є реальними.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року позов задоволений.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга містить висновки акту перевірки щодо фактичних обставин справи, а також доводи про ненадання належної оцінки доводам податкового органу. Так висновки податкового органу за результатами проведеної перевірки обґрунтовані тим, що господарські операції між позивачем та контрагентами не мали реального характеру, й, незважаючи на обсяг та зміст наданих позивачем документів, фактично ним здійснено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій. Так за перевіряємий період позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «САБВУРІ ОПТ» () за період з 01.11.2022 по 30.11.2022, з ТОВ «БУДМАТ ТРЕЙДИНГ» () за період з 01.06.2024 по 30.06.2024, з ТОВ «ТЕХБУД МАНУФАКТУРА» ( ) за період з 01.09.2024 по 30.09.2024, з ТОВ «БЕСТДІЛ ЦЕНТР» () за період з 01.10.2024 по 31.10.2024 року. Скаржник вважає, що перевірко встановлено, а під час розгляду справи її висновки не спростовані, з приводу того, що за перевіряємий період між учасниками схем постачання товару від контрагентів-постачальників ТОВ «БУДМАТ ТРЕЙДИНГ», ТОВ «ТЕХБУД МАНУФАКТУРА», ТОВ «БЕСТДІЛ ЦЕНТР» до позивача відбувалося лише документальне оформлення документів для поставки, без її фактичного здійснення. Єдиною метою документального оформлення цих операцій є не настання реальних економічних вигод, а лише мінімізація податкових зобов`язань ТОВ «ЗАВОД МОНТАЖНИХ ВИРОБІВ». Вказані порушення призвели до завищення податкового кредиту на суму ПДВ у загальному розмірі 514963,0грн, у тому числі: 132403,0грн - за червень 2024; 156 480,0грн - вересень 2024; 226080,0грн - жовтень 2024, та заниження ПДВ до сплати до бюджету у сумі 514963,0грн.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначено, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо недоведеності відповідачем правомірності та обґрунтованості прийнятого спірного рішення. Позивач стверджує, що як перевіряючим так і суду надані всі належні документи на підтвердження здійснення господарських операцій, а судом першої інстанції була надана належна оцінка всім обставинам справи, доводам сторін та поданих доказів. Також позивач зазначає, що на момент здійснення господарських операцій з ТОВ «ЗМВ» та виписки податкових накладних контрагенти не відповідали критеріям ризиковості та не перебували в переліку ризикових.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ ЗМВ (), з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ САБВУРІ ОПТ () за період з 01.11.2022 по 30.11.2022, з ТОВ БУДМАТ ТРЕЙДИНГ () за період з 01.06.2024 по 30.06.2024, з ТОВ ТЕХБУД МАНУФАКТУРА () за період з 01.09.2024 по 30.09.2024, з ТОВ БЕСТДІЛ ЦЕНТР () за період з 01.10.2024 по 31.10.2024 та всіх звітних періодів, в яких було задекларовано податковий кредит по взаємовідносинам з цими контрагентами, за результатами якої складено акт від 23.05.2025 №2353/04-36-07-05/00109487.

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України, в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 514963грн, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 514963,0грн, в т. ч. за червень 2024 року на суму 132403,0грн, за вересень 2024 року на суму 156480,0грн, за жовтень 2024 року на суму 226080,0грн (ряд 18 Декларації).

Не погодившись із висновками акта перевірки, ТОВ ЗМВ подано до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області заперечення за вих. №426 від 17.06.2025 на акт перевірки, в якому позивач просив переглянути результати перевірки та скасувати акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ ЗМВ №2353/04-36-07-05/00109487 від 23.05.2025 у повному обсязі, та за результатами розгляду цих заперечень не приймати податкове повідомлення-рішення про донарахування податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій.

Листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Про результати розгляду заперечень №63182/6/04-36-07-05 від 03.07.2025 висновки акта перевірки визнано правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства, а заперечення залишено без задоволення.

На підставі висновків акта перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.07.2025 № (форма Р), яким ТОВ ЗМВ збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 643703,75грн, в тому числі 514963,00грн за податковими зобов`язаннями та 128740,75грн за нарахованими штрафними (фінансовими) санкціями.

За результатами адміністратиивного оскарження цього податкового повідомлення-рішення, скарга товариства залишена без задоволення, а рішення без змін (рішення ДПС України №26810/6/99-00-06-01-01-06 від 16.09.2025).

Позивач не погодившись з рішенням податкового органу звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірне рішення дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та не надання відповідачем належних доказів і не наведення обгрунтованих доводів на підтвердження законності спірного рішення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Спірним у справі є правомірність і обґрунтованість вищевказаного податкового повідомлення-рішення.

Так податковий орган визначаючи про завищення товариством податкового кредиту та заниження податку на додатну вартість дійшов висновку, що між учасниками схем постачання товару контрагентів-постачальників - ТОВ «БУДМАТ ТРЕЙДИНГ», ТОВ «ТЕХБУД МАНУФАКТУРА», ТОВ «БЕСТДІЛ ЦЕНТР» до ТОВ «ЗАВОД МОНТАЖНИХ ВИРОБІВ» відбувалося лише документальне оформлення документів для поставки, без її фактичного здійснення.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені у статті 198 ПК України.

Відповідно до пункту198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), визначений у ст. 200 ПК України.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій із придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Водночас, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об`єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.

Згідно доктрини реальності господарської операції, яка застосовується у судовій практиці Верховного Суду, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.

Нормами ПК України презюмується вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що у перевіреному періоді Товариство з обмеженою відповідальністю Завод монтажних виробів мало господарські взаємовідносини з ТОВ САБВУРІ ОПТ () за період з 01.11.2022 по 30.11.2022, ТОВ БУДМАТ ТРЕЙДИНГ () за період з 01.06.2024 по 30.06.2024, ТОВ ТЕХБУД МАНУФАКТУРА () за період з 01.09.2024 по 30.09.2024, ТОВ БЕСТДІЛ ЦЕНТР () за період з 01.10.2024 по 31.10.2024.

Податковий органі у перевіркии по суті стверджує про нераельність господарських операції між позивачем та ТОВ «БУДМАТ ТРЕЙДИНГ», ТОВ «ТЕХБУД МАНУФАКТУРА», ТОВ «БЕСТДІЛ ЦЕНТР».

Так з матеріалів справи вбачається, що 16.05.2024 між ТОВ ЗМВ (покупець) та ТОВ БУДМАТ ТРЕЙДИНГ (постачальник) було укладено Договір поставки №0031 (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачальник зобов`язується поставляти і передавати у власність покупцю визначену цим Договором продукцію, а покупець зобов`язується приймати цю продукцію та своєчасно здійснювати її оплату.

27.05.2024 сторонами Договору складено та підписано Специфікацію №1, якою обумовлено умови поставки товару на суму 402736,80 грн, з ПДВ, яка є невід`ємною частиною Договору.

ТОВ БУДМАТ ТРЕЙДИНГ виставлено рахунок на оплату №0624-102 від 04.06.2024 на суму 402736,80 грн, з ПДВ.

Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною №074 від 04.06.2024 на суму 402736,80 грн, з ПДВ; транспортування товару до покупця підтверджено товарно-транспортною накладною №074/1 від 04.06.2024.

Факт оплати позивачем поставленого товару підтверджено платіжними інструкціями №2866 від 20.06.2024 на суму 52500,00 грн, з ПДВ, №3832 від 29.01.2025 на суму 350236,80 грн, з ПДВ,

Специфікацію №2 від 03.06.2024 сторонами Договору обумовлено умови поставки товару на суму 391680,00 грн, з ПДВ, яка є невід`ємною частиною Договору.

ТОВ БУДМАТ ТРЕЙДИНГ виставлено рахунок на оплату №0624-118 від 10.06.2024 на суму 391680,00 грн, з ПДВ.

Факт поставки товару підтверджується видатковою накладною №082 від 10.06.2024 на суму 391680,00 грн, з ПДВ; транспортування товару до покупця підтверджено товарно-транспортною накладною №082/1 від 10.06.2024.

Факт оплати позивачем поставленого товару підтверджено платіжними інструкціями №2882 від 26.06.2024 на суму 51000,00 грн, з ПДВ, №3833 від 29.01.2025 на суму 62680,00 грн, з ПДВ, №3838 від 31.01.2025 на суму 135000,00 грн, з ПДВ, №3952 від 24.02.2025 на суму 143000,00 грн, з ПДВ.

За наслідком цієї господарської операції ТОВ БУДМАТ ТРЕЙДИНГ були складені та направлені на реєстрацію до ДПС України податкові накладні від 04.06.2024 №28 на загальну суму 335614,00 грн, у т. ч. ПДВ 67122,80 грн, та від 10.06.2024 №37 на загальну суму 326400,00 грн, у т. ч. ПДВ 65280,00 грн, які зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, що містяться у матеріалах справи.

Придбані товари ТОВ ЗМВ використано у виробничій діяльності та списано згідно актів списання №№СпТ-000057, СпТ-000058, СпТ-000059 від 30.06.2024, №№СпТ-000113, СпТ-000114, СпТ-000115 від 31.08.2024, №СпТ-000201 від 31.12.2024.

Вироблену з поставлених товарів продукцію ТОВ ЗМВ реалізовано кінцевим споживачам ТОВ НВО СЗХНО, згідно видаткових накладних №РН-0000054 від 13.06.2024, №РН-0000136 від 05.12.2024, №РН-0000137 від 11.12.2024, ТОВ Інтеренергосервіс, згідно видаткових накладних №РН-0000055 від 21.06.2024, №РН-0000056 від 21.06.2024, ТОВ Завод Укренергочормет, згідно видаткових накладних №РН-0000058 від 25.06.2024, №РН-0000059 від 25.06.2024, ПрАТ Черкаське Хімволокно, згідно видаткової накладної №РН-0000085 від 06.08.2024, Філії Теплоелектроцентраль ТОВ ДВ Нафтогазвидобуваюча компанія, згідно видаткової накладної №РН-0000087 від 13.08.2024, ТОВ ПБК Тітан, згідно видаткової накладної №РН-0000089 від 21.08.2024.

Також згідно матеріалам справи ТОВ ТЕХБУД МАНУФАКТУРА (постачальник) виставлено ТОВ ЗМВ (покупець) рахунок на оплату №0924-17 від 23.09.2024 товару на суму 938880,00 грн, з ПДВ.

Факт поставки товару за виставленим рахунком на оплату підтверджено видатковими накладними №0924-212 від 23.09.2024 на суму 449280,00 грн, з ПДВ та №0924-213 від 23.09.2024 на суму 489600,00 грн, з ПДВ; транспортування товару покупцю підтверджено товарно-транспортною накладною №0924-212 від 23.09.2025.

Факт оплати позивачем поставленого товару підтверджується платіжними інструкціями №4347 від 13.05.2025 на суму 108880,00 грн, з ПДВ, №4359 від 15.05.2025 на суму 125000,00 грн, з ПДВ, №4403 від 26.05.2025 на суму 302000,00 грн, з ПДВ, №4416 від 28.05.2025 на суму 206000,00 грн, з ПДВ, №4441 від 03.06.2025 на суму 197000,00 грн, з ПДВ.

За наслідком зазначеної господарської операції ТОВ ТЕХБУД МАНУФАКТУРА були складені та направлені на реєстрацію до ДПС України податкові накладні від 23.09.2024 №201 на загальну суму 408000,00 грн, у т. ч. ПДВ 81600,00 грн, та від 23.09.2024 №202 на загальну суму 374400,00 грн, у т. ч. ПДВ 74880,00 грн, які зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, що містяться у матеріалах справи.

Придбані товари ТОВ ЗМВ використано у виробничій діяльності та списано згідно актів списання №№СпТ-000064, СпТ-000065, СпТ-000066 від 30.01.2025, №СпТ-000070 від 30.04.2025, №№СпТ-000204, СпТ-000205 від 30.10.2024, №СпТ-000071 від 31.05.2025, №СпТ-000072 від 30.06.2025.

Вироблену з поставлених товарів продукцію ТОВ ЗМВ реалізовано кінцевим споживачам ТОВ НВО СЗХНО, згідно видаткових накладних №РН-0000001 від 06.01.2025, №РН-0000002 від 17.01.2025, ТОВ Завод Укренергочормет, згідно видаткової накладної №РН-0000004 від 20.01.2025, ТОВ Флексол, згідно видаткової накладної №РН-0000009 від 27.01.2025, ТОВ Інтеренергосервіс, згідно видаткових накладних №РН-0000041 від 02.04.2025, №РН-0000048 від 18.04.2025, АТ ДТЕК Західенерго, згідно видаткової накладної №РН-0000053 від 07.05.2025, АТ ДТЕК Дніпропенерго, згідно видаткової накладної №РН-0000074 від 16.06.2025, ТОВ Сойл-Сервіс, згідно видаткової накладної №РН-0000117 від 31.10.2024.

Також згідно матервалам справи ТОВ БЕСТДІЛ ЦЕНТР (постачальник) виставлено ТОВ ЗМВ (покупець) рахунок на оплату №10-14 від 21.10.2024 товару на суму 1356480,00 грн, з ПДВ.

Факт поставки товару за виставленим рахунком на оплату підтверджено видатковими накладними №058 від 21.10.2024 на суму 443520,00 грн, з ПДВ, №062 від 22.10.2024 на суму 456192,00 грн, з ПДВ, №065 від 23.10.2024 на суму 456768,00 грн, з ПДВ; транспортування товару покупцю підтверджено товарно-транспортними накладними №058-1 від 21.10.2024, №062-1 від 22.10.2024, №065-1 від 23.10.2024.

Факт оплати позивачем поставленого товару підтверджується платіжними інструкціями №3441 від 05.11.2024 на суму 224480,00 грн, з ПДВ, №3533 від 18.11.2024 на суму 310000,00 грн, з ПДВ, №3547 від 20.11.2024 на суму 168000,00 грн, з ПДВ, №3615 від 05.12.2024 на суму 85000,00 грн, з ПДВ, №3628 від 09.12.2024 на суму 280000,00 грн, з ПДВ, №3637 від 10.12.2024 на суму 185000,00 грн, №3651 від 12.12.2024 на суму 104000,00 грн.

За наслідком зазначеної господарської операції ТОВ БЕСТДІЛ ЦЕНТР були складені та направлені на реєстрацію до ДПС України податкові накладні від 21.10.2024 №50 на загальну суму 369600,00 грн, у т. ч. ПДВ 73920,00 грн, від 22.10.2024 №51 на загальну суму 380160,00 грн, у т. ч. ПДВ 76032,00 грн, від 23.1.2024 №52 на загальну суму 380640,00 грн, у т. ч. ПДВ 76128,00 грн, які зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, що містяться у матеріалах справи.

Придбані товари ТОВ ЗМВ використано у виробничій діяльності та списано згідно актів списання №№СпТ-000067, СпТ-000068, СпТ-000069 від 28.02.2025, №№СпТ-000202, СпТ-000203 від 31.12.2024, №СпТ-000066 від 31.01.2025, №СпТ-000071 від 31.05.2025.

Вироблену з поставлених товарів продукцію ТОВ ЗМВ реалізовано кінцевим споживачам ТОВ НВО СЗХНО, згідно видаткових накладних №РН-0000001 від 06.01.2025, №РН-0000002 від 17.01.2025, №РН-0000015 від 07.02.2025, №РН-0000133 від 02.12.2024, №№РН-0000144, РН-0000145 від 16.12.2024, ТОВ Інтеренергосервіс, згідно видаткових накладних №РН-0000012 від 04.02.2025, №РН-0000016 від 11.02.2025, АТ ДТЕК Західенерго, згідно видаткової накладної №РН-0000053 від 07.05.2025.

Таким чином, проаналізувавши зазначені господарські операції, які відповідач вважав нереальними, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про не підтвердження контролюючим органом своєї позиції, яка стала підставою для висновку про заниження суми податку на додану вартість та завищення податкового кредиту, оскільки встановлені обставини свідчать про фак поставки товару, його оплату позивачем так і про факт використання придбаного товару позивачем у власній господарській діяльності.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що з наданих позивачем первинних документів, копії яких долучено до матеріалів справи, можливо встановити зміст та обсяг господарських операцій, в них визначено найменування придбаного товару, його кількість та вартість, визначено сторони господарських операцій. Тобто, вказані документи, у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій.

Аргументи податкового органу зводяться на інформації податкового органу, яка свідчила б про відсутність можливості здійснити господарську операцію (відсутність доказів по ланцюгу придбання товарів, послуг, незначна кількість персоналу, неподання звітності, відсутність законного джерела походження продукції, відсутність даних зберігання товарів).

З приводу доводів скаржника щодо недоведеності факту постачання та придбання позивачем товару, у зв`язку із неможливістю встановлення походження такого товару за ланцюгом постачання, то суд апеляційної інстанції вважає їх помилковими, оскільки відносини постачальників позивача із третіми особами у ланцюгах постачання, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.

Суд також зауважує, що ймовірні порушення з боку контрагента позивача не можуть впливати на права та обов`язки добросовісного платника податків, такий платник податків не може нести відповідальність за невиконання контрагентами податкових зобов`язань.

Щодо зауважень контролюючого органу до оформлення товарно-транспортних накладних, колегія суддів зазначає, що наявність певних недоліків в оформлення документів не може бути беззаперечним доказів відсутнсті здійснення господарської операції при наявності фактів, що підтверджують її здійснення.

Доводи податкового органу про відсутність сертифікатів на продукцію колегія суддів вважає безпідставними, оскільки сертифікаційні документи на товар, які, в свою чергу, не містять відомостей про учасників та умови господарської операції з поставки, не можуть слугувати підтвердженням або спростуванням реальності господарської операції; сертифікати якості не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, що фіксують рух активів. А тому, навіть їх відсутність не має вирішального значення для встановлення фактичного руху активів у процесі виконання поставок.

Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Посилання податкового органу на ту обставину, що контрагент ів позивача віднесено до ризикових платників податків є безпідставні, оскільки це не свідчить про те, що платник податків, який укладав договори з таким контрагентом, знав про характер діяльності свого контрагента. Отже, вказаний аргумент податкового органу не є вичерпним доказом нереальності операцій.

Щодо наявності кримінальних проваджень стосовно ТОВ ТЕХБУД МАНУФАКТУРА, на що посилався відповідач, то ця інформація не є належним, допустимим і достатнім доказом за відсутності вироку суду.

Аргументи податкового органу ґрунтуються на тому, що контрагенти позивача є такими, що імовірно порушує норми податкового законодавства.

Проте ймовірні порушення з боку контрагента позивача не можуть впливати на права та обов`язки добросовісного платника податків, такий платник податків не може нести відповідальність за невиконання контрагентами податкових зобов`язань.

Проте на переконання колегія суддів контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами. А суду першої інстанції надані позивачем докази на підтвердження виконання господарських операції за умовами укладених договорів з контрагентами.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року в адміністративній справі №160/28124/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 29 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак