Справа № 640/23027/21
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Дубекспо" до Головного управління ДПС у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення пені, інфляційних втрат та суми користування коштами, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року позивач - ПП "Дубекспо" звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, яким просив:

- стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Дубекспо" суму пені за період із 01 червня 2021 року по 31 липня 2021 року щодо протермінування бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 56935,80 грн;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Дубекспо" суму інфляційних втрат за період із 01 червня 2021 року по 31 липня 2021 року у розмірі 3873,96 грн;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Дубекспо" суму, за користування чужими грошовими коштами за період із 01 червня 2021 року по 31 липня 2021 року у розмірі 6469,98 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-IX та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року №399, справу №640/23027/21 передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року прийнято адміністративну справу №640/23027/21 до провадження, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року вирішено здійснювати розгляд справи №640/23027/21 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року позовні вимоги задоволено повністю.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року стягнуто з Головного управління ДПС у м. Києві на користь Приватного підприємства "Дубекспо" витрати на професійну правничу допомогу у справі №640/23027/21 у розмірі 3 028,00 грн.

Не погодившись з додатковим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи.

Апелянт наголосив, що сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною зі складністю справи, враховуючи подання позивачем раніше аналогічних позовів за інші періоди. Крім того наданий позивачем звіт не відображає фактичного обсягу наданих послуг, а лише містить загальні формулювання без конкретизації часу витраченого на підготовку процесуальних документів чи аналіз матеріалів справи.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року позовні вимоги задоволено повністю.

04 листопада 2025 року представником позивача через систему "Електронний суд" направлено до Одеського окружного адміністративного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно з якою останній просив розглянути вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 7800,00 грн.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2025 року стягнуто з Головного управління ДПС у м. Києві на користь Приватного підприємства "Дубекспо" витрати на професійну правничу допомогу у справі №640/23027/21 у розмірі 3 028,00 грн.

Приймаючи додаткове рішення у справі №640/23027/21 про часткове задоволення заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду даної справи є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого саме адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Як вбачається з зі змісту позовної заяви позивачем було заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7800,00 грн.

Згідно з ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2).

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7).

Частина 3 ст. 139 КАС України встановлює, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Так Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду, зокрема у постановах від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, від 18 січня 2024 року у справі №9901/459/21, вказувала, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У п.п. 134-135 постанови від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Також усталеною є практика Верховного Суду стосовно того, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час (зокрема, але не виключно постанови Верховного Суду від 07 січня 2025 року у справі № 120/19027/23, від 24 грудня 2024 року у справі № 380/25725/21, від 07 листопада 2024 року у справі № 500/51/24, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19, від 11 грудня 2019 року у справі № 2040/6747/18).

У цій справі судом першої інстанції встановлено, що представництво інтересів ПП "Дубекспо" у справі здійснював адвокат Гошко В.І. що підтверджується ордером на надання правничої допомоги серії КС №883104 від 09 серпня 2021 року.

Також матеріали справи містять Договір про надання правової (адвокатської) допомоги №9 від 09 серпня 2021 року, відповідно до п. 1 якого адвокат зобов`язується здійснювати представництво інтересів клієнта пов`язаних із справою, яка має місце за позовом ПП "Дубекспо" до ГУ ДПС у м. Києві про стягнення заборгованості у вигляді пені, інфляційних втрат та користування чужими коштами за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість за період з 01 червня 2021 року по 31 липня 2021 року в Окружному адміністративному суді міста Києва.

Згідно з п. 4.1 договору адвокат надає свої послуги на платній основі, сума винагороди визначена у актах виконаних робіт. Сторони зазначили, що розмір оплати визначається у відповідності до витраченого часу в годинах. Сторони взяли за відправну точку розмір мінімальної плати станом на 01 січня 2020 року 6500,00 грн. Таким чином, вартість однієї години дорівнює 2600,00 грн, яка розрахована від мінімальної заробітної плати із коефіцієнтом 40%.

Згідно з актом виконаних робіт від 09 серпня 2021 року №1 адвокатом надані наступні послуги:

- підготовка позиції та складення позовної заяви ПП "Дубекспо" про стягнення заборгованості з бюджету у вигляді пені, інфляційних втрат та користування чужими коштами за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість, а також розрахунок за період з 01 червня 2021 року по 31 липня 2021 року по справі в Окружному адміністративному суді міста Києва (3 год.) - 7800,00 грн.

Відповідно до звіту про виконану роботу від 09 серпня 2021 року №1 адвокат Гошко В.І. підготував правову позицію, склав позовну заяву де визначив позовні вимоги та зробив розрахунок пені, інфляційних втрат, боргових, на що витрачено 3 год.

Також позивачем було надано квитанцію до прибуткового касового ордера від 09 серпня 2021 року №9 відповідно до якої адвокатом прийнято від ПП "Дубекспо" кошти в сумі 7800,00 грн.

Велика Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Враховуючи матеріали справи, суд першої інстанції вважав, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду даної справи є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого саме адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Також суд першої інстанції зазначив про наявність підстав для зменшення заявлених позивачем витрат та стягнення з Головного управління ДПС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в загальній сумі 3028,00 грн, оскільки саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним до предмета спору, наданої адвокатом правничої допомоги та відповідає вимогам "розумності" та "співмірності".

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Приватного підприємства "Дубекспо" до Головного управління ДПС у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення пені, інфляційних втрат та суми користування коштами задоволено частково:

- стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Дубекспо" пеню за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість за період із 01 червня 2021 року по 31 липень 2021 року у розмірі 56935,80 грн;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

- стягнуто на користь Приватного підприємства "Дубекспо" понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 854,04 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

З урахуванням викладеного, враховуючи що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року скасовано рішення суду першої інстанції та задоволено частково позовні вимоги ПП "Дубекспо", з урахуванням частини задоволених позовних вимог наявні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу визначений додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду до 2000,00 грн.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи скасування Шостим апеляційним адміністративним судом рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві задовольнити частково, а додаткове рішення суду першої інстанції змінити в резолютивній частині визначивши розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 252, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - задовольнити частково.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року змінити в резолютивній частині, виклавши другий абзац в наступній редакції:

"Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві () на користь Приватного підприємства "Дубекспо" () витрати на професійну правничу допомогу у справі №640/23027/21 у розмірі 2000,00 грн.".

В іншій частині додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку