Справа № 420/5386/26
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2026-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/5386/26

Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.,

повний текст судового рішення

складено 02.03.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Вікінг» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Вікінг» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Вікінг» з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці від 01.12.2025 року №738.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Вікінг» у відкритті провадження по справі за його позовом до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування наказу.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Вікінг» подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року у справі №420/5386/26 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт вважає зазначену ухвалу незаконною, необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням норм процесуального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для її скасування.

Крім того, в апеляційній скарзі вказано, що видання наказу Одеської митниці від 01.12.2025 року №738 без чіткого дотримання визначеної Митним кодексом України процедури та без зазначення конкретних підстав для видачі такого наказу, свідчить про незаконність даного наказу та є правовою підставою для його скасування.

30.03.2026 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Одеської митниці, в якому зазначено, що наказ 01.12.2025 року №738 як акт індивідуальної дії вже реалізований і не створює самостійних правових наслідків, а можливі порушення при його виданні можуть бути використані лише як аргументи при оскарженні кінцевих рішень, прийнятих за результатами такої перевірки.

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.12.2025 року Одеською митницею було видано наказ №738, на підставі якого у період з 15.12.2025 року по 22.12.2025 року було призначено проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «ВК «ВІКІНГ» з дотримання вимог законодавства України з питань митної справи.

За результатами перевірки Одеською митницею було складено акт від 02.01.2026 року №01/26/7.10-19/32165482 «Про результати документальної невиїзної ТОВ «ВК «ВІКІНГ» дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при ввезенні на митну територію України товарів, митне оформлення яких здійснено за митними деклараціями, наведеними у Додатку №1 «Узагальнений перелік митних декларацій» до акту перевірки, який є його невід`ємною частиною».

11.02.2026 року Одеською митницею на підставі акту від 02.01.2026 року №01/26/7.10-19/32165482 прийнято податкові повідомлення-рішення №№UA21, UA20.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, наголосив, що наказ про проведення перевірки є актом індивідуальної дії, який реалізовано шляхом його застосування, у зв`язку з чим його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року №9-рп/2008 в справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Так, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 вересня 2021 року у справі №816/228/17 зазначено, що у разі, якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

При цьому вказано, що підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Отже, Велика Палата Верховного Суду у справі №816/228/17 дійшла висновку, що переданий на вирішення суду у вказаній справі спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції акцентує, що оскаржуваний наказ, як акт індивідуальної дії, реалізовано його застосуванням, оскільки контролюючим органом проведено перевірку на підставі цього наказу та складено за її результатами акт перевірки від 02.01.2026 року 01/26/7.10-19/32165482 та як наслідок прийнято податкові повідомлення-рішення №№UA21, UA20.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неналежності розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки скасування оскаржуваного наказу не може призвести до відновлення порушеного права позивача та належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішень, які прийняті за результатами перевірки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Вікінг» залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 березня 2026 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко