Справа № 520/11497/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2026-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 р. Справа № 520/11497/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Русанової В.Б. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 05.03.26 по справі № 520/11497/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Лан"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Лан" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, оформлене листом №11555/6/20-40-04-13-06 від 12.03.2025, яким анульовано реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОФІРМИ "ЛАН", , як платника єдиного податку четвертої групи та не підтверджений статус Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОФІРМИ "ЛАН", , як платника єдиного податку на 2025 рік;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, підтвердити Товариству з обмеженою відповідальністю АГРОФІРМІ "ЛАН", 64712, Харківська область, Ізюмський район, с. Мечебилове, вулиця Центральна, 1, , статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, відновити реєстрацію в Реєстрі платників єдиного податку Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОФІРМИ "ЛАН", 64712, Харківська область, Ізюмський район, с. Мечебилове, вулиця Центральна, 1, , як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2025, про що надати відповідну довідку.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення Головного управління ДПС у Харківській області, оформлене листом №11555/6/20-40-04-13-06 від 12.03.2025, яким анульовано реєстрацію позивача як платника єдиного податку четвертої групи та не підтверджений його статус, як платника єдиного податку на 2025 рік, є протиправним та таким, що порушує його права. Вказує, що протягом 20.02.2025 - 26.02.2025 здійснив подання (дійсно, частково несвоєчасне) податкових декларацій (звітної та загальної, а також розрахунку частки сільгосптоваровиробництва) з усіма додатками, а 05.03.2025 - подання уточнених податкових декларацій (звітної та загальної) з усіма додатками, які прийняті Державною податковою службою України без зауважень, відповідно факт саме неподання позивачем встановленої податкової звітності відсутній. Однак, відповідач всупереч чинному законодавству ототожнив "несвоєчасне подання податкової декларації" з "неподанням податкової декларації", в результаті чого прийняв необґрунтоване та безпідставне рішення, викладене ним в листі №11555/6/20-40-04-13-06 від 12.03.2025, при цьому прийняв таке рішення без проведення жодної перевірки (камеральної, документальної, тощо).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Харківській області, оформлене листом №11555/6/20-40-04-13-06 від 12.03.2025, яким не підтверджений статус Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Лан" () як платника єдиного податку на 2025 рік.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області підтвердити Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Лан" () статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік та відновити реєстрацію в Реєстрі платників єдиного податку, як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2025, про що надати відповідну довідку.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Лан" сплачену суму судового збору у розмірі 3028 грн 00 коп.

Не погодившись з вказаним висновком, відповідачем ГУ ДПС у Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що відповідно до інформації наявної в інформаційних системах ДПС України, ТОВ АФ "Лан" не надано розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва та загальну податкову декларацію з податку на 2025 рік контролюючому органу за своїм місцезнаходженням у терміни, визначені пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України. З урахуванням наведеного, товариству не підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, про що повідомлено рішенням у формі листа від 12.03.2025 №11555/06/20-40-04-13-06. Також вказує, що правомірність рішення ГУ ДПС у Харківській області узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17.04.2025 по справі №520/17030/23.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Лан" є виробником сільськогосподарської продукції (рослинництво i тваринництво) та тривалий час має статус платника єдиного податку четвертої групи.

Позивачем зазначено, що на виконання приписів п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України ним через електронний кабінет платника податків подано:

- 20 лютого 2025 року податкову декларацію (з відміткою "Звітна") з єдиного податку на 2025 рік, Додаток №1 "Відомості про наявність земельних ділянок", Додаток №3 "Розрахунок мінімального податкового зобов`язання на 2025 рік". Вказані документи прийняті контролюючим органом без зауважень, про що позивачеві надійшла квитанція №2 від 20.02.2025 про прийняття пакету документів Державною податковою службою;

- 24 лютого 2025 року розрахунок (звітний) частки сільськогосподарською товаровиробництва за 2024 рік. Цей розрахунок прийнятий контролюючим органом без зауважень, про що позивачеві надійшла квитанція №2 від 24.02.2025 про прийняття пакету документів Державною податковою службою;

- 26 лютого 2025 року податкову декларацію (з відміткою - Загальна/Звітна) з єдиного податку на 2025 рік, Додаток №1 "Відомості про наявність земельних ділянок", Додаток №3 "Розрахунок мінімального податкового зобов`язання на 2025 рік". Вказані документи прийняті контролюючим органом без зауважень, про що позивачеві надійшла квитанція №2 від 26.02.2025 про прийняття пакету документів Державною податковою службою;

- 05 березня 2025 року податкову декларацію (з відміткою - уточнююча загальна/ уточнююча) з єдиного податку на 2025 рік, Додаток №1 "Відомості про наявність земельних ділянок", Додаток №3 "Розрахунок мінімального податкового зобов`язання на 2025 рік". Вказані документи прийняті контролюючим органом без зауважень, про що позивачеві надійшла квитанція №2 від 05.03.2025 про прийняття пакету документів Державною податковою службою;

- 05 березня 2025 року податкову декларацію (з відміткою - уточнююча) з єдиного податку на 2025 рік, Додаток №1 "Відомості про наявність земельних ділянок", Додаток №3 "Розрахунок мінімального податкового зобов`язання на 2025 рік". Вказані документи прийняті контролюючим органом без зауважень, про що позивачеві надійшла квитанція №2 від 05.03.2025 про прийняття пакету документів Державною податковою службою.

Таким чином, позивач на виконання свого обов`язку та з метою підтвердження на 2025 рік свого статусу як платника єдиного податку надіслав до Державно податкової служби України:

- звітну податкову декларацію з єдиного податку з додатками - прийнята ДПС 20.02.2025;

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - прийнята ДПС 24.02.2025;

- загальну податкову декларацію з єдиного податку з додатками - прийнята ДПС 26.02.2025;

- загальну податкову декларацію уточнюючу з додатками - прийнята ДПС 05.03.2025;

- звітну податкову декларацію уточнюючу з додатками - прийнята ДПС 05.03.2025.

Всі подані декларації та додатки прийняті контролюючим органом, про що щодо кожної декларації надійшла відповідна квитанція №2 про прийняття документів органами Державної податкової служби України.

Матеріалами справи підтверджено, що 19.03.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірмою "Лан" отримано поштове відправлення, яке містило лист №11555/6/20-40-04-13-06 від 12.03.2025 Головного управління ДПС у Харківській області.

Вказаним листом №11555/6/20-40-04-13-06 від 12.03.2025 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до частини 5 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України однією з підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи є неподання повного пакету податкової звітності з обов`язковими додатками, передбаченої підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України. Також вказано, що відповідно до інформації наявної в інформаційних системах ДПС України, ТОВ АГРОФІРМА "ЛАН" не надано розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичної особи) та загальну податкову декларацію з податку на 2025 рік контролюючому органу за своїм місцезнаходженням у терміни, визначені п.п. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України. На підставі викладеного повідомлено, що товариству не підтверджено статус платника єдиного податку на 2025 рік, а поданій товариством звітності для підтвердження статусу платника єдиного податку на 2025 рік буде присвоєна ознака "історія подання".

Також, відповідач листом №11555/6/20-40-04-13-06 від 12.03.2025 повідомив позивача про прийняття рішення про анулювання статусу ТОВ АГРОФІРМИ "ЛАН" як платника єдиного податку четвертої групи та про непідтвердження статусу ТОВ АГРОФІРМИ "ЛАН" як платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік.

Вважаючи прийняте рішення контролюючого органу протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюється, зокрема система оподаткування, податки і збори.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно із положеннями п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За приписами пп. 4 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, четверта група сільськогосподарські товаровиробники юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно із пунктами 299.1 та 299.2 ст. 299 Податкового кодексу України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування встановлюється ст. 298 Податкового кодексу України, пунктом 298.8 якої передбачено, що порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.4 цієї статті.

Щорічне підтвердження статусу платника єдиного податку, умови та порядок такого підтвердження встановлено правилами підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Згідно із пп. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку 4 групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 299.1 ст. 299 Податкового кодексу України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Положеннями п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення, а в разі смерті фізичної особи - підприємця - з дати смерті такої фізичної особи; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків; 5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу; 6) набуття платником податку статусу резидента Дія Сіті - в останній день календарного кварталу, в якому платник податку набув статус резидента Дія Сіті; 7) втрати платником єдиного податку третьої групи статусу електронного резидента (е-резидента); 8) наявність щодо платника податку та/або його засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції": щодо платників першої і другої груп - в останній день місяця, у якому прийнято таке рішення; щодо платників третьої і четвертої груп - в останній день кварталу, у якому прийнято таке рішення.

Отже, законодавцем чітко розмежовані поняття переходу на спрощену систему оподаткування та щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку. Водночас, підставою набуття сільськогосподарським підприємством статусу платника єдиного податку є наявність частки сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) період, що дорівнює або перевищує 75 %. В той же час, однією з підстав анулювання реєстрації платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу є неподання таким платником податкової звітності, передбаченої підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 Податкового кодексу України.

Водночас, норми Податкового кодексу України передбачають підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку або підстави, за існування яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи, але не містять положень, відповідно до яких платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України, не може бути, або втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постановах від 24.01.2019 у справі №814/1394/15 та від 08 грудня 2021 року у справі № 580/2725/19.

В той же час, наслідки неподання або несвоєчасного подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності визначені статтею 120 Податкового кодексу України та тягнуть за собою накладення штрафу у визначених Законом розмірах.

Судовим розглядом підтверджено, що товариство тривалий час має статус платника єдиного податку четвертої групи, зазначені обставини відповідачем не спростовані.

Відтак, позивач станом на лютий 2025 р. (період подання документів для підтвердження статусу платника єдиного податку 4 групи) мав статус платника єдиного податку четвертої групи, а отже останній, звертаючись у лютому 2025 року із переліком документів до податкового органу, не вчиняв дій, спрямованих на перехід на спрощену систему оподаткування, а натомість здійснював щорічне підтвердження статусу платника єдиного податку.

Для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік позивачем до контролюючого органу 20.02.2025, 24.02.2025, 26.02.2025 та 05.03.2025 засобами електронного зв`язку подано звітну податкову декларацію з єдиного податку з додатками, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва, загальну податкову декларацію з єдиного податку з додатками, загальну податкову декларацію уточнюючу з додатками, звітну податкову декларацію уточнюючу з додатками.

Водночас, вважаючи, що позивачем у складі документів для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік не подано розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) та загальну податкову декларацію з податку на 2025 рік контролюючому органу за своїм місцезнаходженням, відповідач не підтвердив підприємству статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, про що повідомив позивача листом від 12.03.2025 № 11555/6/20-40-04-13-06.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що звітні документи подано позивачем до контролюючого органу з пропуском строку, визначеного пп.298.8.1 п.298.8 ст.298 Податкового кодексу України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в межах спірних правовідносин має місце саме несвоєчасне подання ТОВ Агрофірма "Лан" передбаченої законодавством податкової звітності для підтвердження статусу платника єдиного податку на 2025 рік в повному обсязі, а не подання такої декларації взагалі, а тому не виникли і передумови для застосування до позивача наслідків, передбачених приписами ст.299 Податкового кодексу України.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 24.01.2019 у справі №814/1394/15 та від 10.12.2019 №806/499/16 зазначено, що податковим законодавством не передбачено пропуск встановленого пп. 298.8.1 п.298.8 ст. 298 Податкового кодексу України строку подання пакету документів для підтвердження статусу платника єдиного податку у якості підстави для непідтвердження такого статусу у відповідному періоді та виключення з реєстру платників.

Відтак, посилання контролюючого органу на неподання розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) та загальної податкової декларації з податку на 2025 рік контролюючому органу засвоїм місцезнаходженням у строк, встановлений Податковим кодексом України, як на підставу для відмови в підтверджені статусу платника єдиного податку, є необгрунтованими, оскільки положеннями Податкового кодексу України у такому випадку встановлено повноваження контролюючого органу щодо прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку, а не підтвердження чи відмови у підтвердженні статусу такого платника.

Водночас, направлений на адресу позивача лист від 12.03.2025 № 11555/6/20-40-04-13-06 не містить в собі інформації про прийняття відповідачем стосовно позивача рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку податковим органом. Доказів прийняття такого рішення не надано відповідачем до суду першої та апеляційної інстанції.

У свою чергу, відповідачем не встановлено саме неподання позивачем у повному обсязі необхідних для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік документів або наявність у них неточностей.

Однак, як свідчить зміст листа від 12.03.2025 №11555/6/20-40-04-13-06, поданій позивачем звітності для підтвердження статусу платника єдиного податку на 2025 рік буде присвоєна ознака "Історія подання".

Колегія суддів зазначає, що правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) визначено Порядком № 5.

Відповідно до п.4 підрозділу 4 Наказу № 5, якщо після подання Документа звітності платник подає до граничного строку подання новий Документ звітності із виправленими показниками, поданий раніше Документ звітності стає недіючим та отримує ознаку стану обробки "Історія подання".

Документи звітності зі статусом "Повністю введено", які набули ознаки стану обробки "Вважається неподаним", "Історія подання", "Видалений", після настання граничного строку сплати грошового зобов`язання за такими Документами звітності, автоматично обробляються ІКС ДПС в частині виключення з обліку раніше рознесених до ІКП сум грошових зобов`язань. Вказане виключення проводиться датою отримання такої ознаки стану обробки та з використанням відповідних первинних показників оперативного обліку.

Крім того, ознаку стану обробки "Історія подання" отримують Документи звітності, щодо яких за рішенням суду або підрозділів податкового органу вищого рівня, відповідальних за адміністрування платежів, у підсистемі, що забезпечує обробку податкової звітності та платежів, передбачено скасування реєстрації (ідентифікацію недіючими).

Однак, жоден із наведених випадків, який дозволяв би контролюючому органу присвоїти звітності позивача статус "Історія подання" не мав місця у спірних правовідносинах, оскільки позивач після спливу граничного строку подав розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва та загальну податкову декларацію з єдиного податку з додатками. При цьому, уточненої виправленої звітності позивачем станом на 20.02.2025 не подавалось, рішень суду або підрозділів податкового органу вищого рівня щодо скасування реєстрації звітності позивача не було, що свідчить про відсутність підстав для встановлення звітності позивача статусу "Історія подання".

Крім того, відповідач не наділений повноваженнями не визнавати звітність, у зв`язку з пропущенням платником податку строку на її подачу, встановленого пп.298.8.1 п.298.8 ст.298 Податкового кодексу України.

Колегія суддів враховує, що обставини невідповідності позивача вимогам пп. 4 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України можуть бути встановлені лише за наслідками виїзної документальної перевірки.

Відповідно до п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України у разі виявлення контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності останнього вимогам пп. 4 п.291.4 та п.291.5-1 ст.291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу.

Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Отже, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Водночас, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної виїзної документальної перевірки такого платника податку та встановлених в ході останньої порушень, які свідчать про неможливість перебування платника податків на спрощеній системі оподаткування за критеріями, визначеними у пп. 4 п.291.4 ст.291 Податкового кодексу України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що документи, необхідні для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи згідно із пп.298.8.1 п.298.8 ст.298 Податкового кодексу України позивачем подані до контролюючого органу, хоча і з запізненням, та прийняті контролюючим органом, що підтверджується квитанціями.

Доводи відповідача на неподання позивачем звітності в повному обсязі саме 20.02.2025, як на підставу для відмови у підтверджені статусу платника єдиного податку колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на обставини того, що положеннями Податкового кодексу України у такому випадку встановлено повноваження контролюючого органу щодо прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку, а не підтвердження чи відмови у підтвердженні статусу такого платника.

Також слід зазначити, що лист від 12.03.2025 №11555/6/20-40-04-13-06 Головного управління ДПС у Харківській області не є рішенням контролюючого органу про анулювання реєстрації платника єдиного податку, оскільки не містить висновку відповідача про таке анулювання. Водночас, доказів прийняття контролюючим органом відносно позивача такого рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку до суду першої та апеляційної інстанції не надано.

Щодо посилання відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.04.2025 у справі № 520/17030/23 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не є релевантними та не впливають на можливість їх застосування. Так, в межах розгляду справи № 520/17030/23 наданий контролюючим органом лист містив висновки із відповідними обґрунтуваннями щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку, що не є подібним до обставин цієї справи. Крім того, у справі № 520/17030/23 платником податку до контролюючого органу взагалі не було подано звітності, а саме загальної податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи за 2023 рік. Натомість, у межах розгляду цієї справи позивачем до контролюючого органу подавався весь необхідний перелік документів, хоча і з запізненням.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Харківській області, оформленого листом №11555/6/20-40-04-13-06 від 12.03.2025, яким не підтверджений статус Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Лан", як платника єдиного податку на 2025 рік, як такого, що має безпосередній вплив на стан суб`єктивних прав та обов`язків особи, відносно якої його складено та порушує її права.

При цьому, належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській області підтвердити Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Лан" статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік та відновити реєстрацію в Реєстрі платників єдиного податку, як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2025, про що надати відповідну довідку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів зазначає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

При цьому, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи.

Аналогічні висновки застосовує Верховний Суд, зокрема у постановах від 27.05.2025 по справі № 160/27436/23, від 02.07.2025 по справі №380/5471/24.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормавтиних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 по справі № 520/11497/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.Б. Русанова Я.В. П`янова