Справа № 320/18392/26
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2026-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

04 травня 2026 року 320/18392/26

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подачі позовної заяви в межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними і скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 30.04.2025 звернувся через підсистему «Електронний суд» до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Заява зареєстрована у Київському окружному адміністративному суді 01.05.2026.

Просив:

- зупинити стягнення у виконавчих провадженнях № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 та будь-яких інших провадженнях, відкритих на підставі ВП № НОМЕР_4;

- зупинити дію записів про арешт коштів на всіх рахунках ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладених у межах вказаних проваджень, та зобов`язати банки відновити доступ до коштів (включаючи зарплатні рахунки);

- заборонити відповідачам вчиняти будь-які дії щодо примусового списання коштів до набрання рішенням суду у основній справі законної сили.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що наявність постанов у похідних виконавчих провадженнях від завершеного ВП НОМЕР_4 створює ризик примусового стягнення коштів з позивача, що може спричинити істотну матеріальну шкоду та унеможливити ефективне виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Вказує на очевидність ознак протиправності постанов у виконавчих провадженнях НОМЕР_2 та НОМЕР_3, оскільки у судовому порядку скасувано постанову старшого виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Каплуновської Марії Олександрівни про накладення штрафу від 10.04.2024 у ВП НОМЕР_4.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд звертає увагу на таке.

За правилами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За нормами статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

При цьому, частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для задоволення судом поданої заявником заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного з наслідків, передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із системного аналізу зазначених положень убачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника має бути очевидною.

Отже метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку суб`єкта владних повноважень, щоб забезпечити заявнику реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на його користь, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Перевіривши зазначені в клопотанні про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності викладеним нормам та обставинам, суд доходить висновку про необґрунтованість клопотання про забезпечення позову та про відсутність підстав для його задоволення, оскільки вжиття заходів забезпечення позову вимагатиме фактично розглянути спір по суті, з установленням всіх фактичних обставин справи.

Важливим для врахування є те, що у межах розгляду цього клопотання, судом не може даватись оцінка правомірності/протиправності оскаржуваним постановам, оскільки встановлення очевидності ознак їх протиправності без розгляду справи по суті, є неприпустимим, адже саме під час розгляду спору по суті, учасниками справи надаються відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції, забезпечується принципи змагальності та рівності учасників справи.

Слід відмітити, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав уважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Разом із тим, у разі забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у наведених заявником виконавчих виконавчих провадженнях, суд фактично надасть правову оцінку їх правомірності до розгляду справи по суті, що у свою чергу не відповідає завданням адміністративного судочинства.

До того ж, до заяви про забезпечення позову заявником не надано жодних доказів, що відповідачем почали вчинятися дії щодо стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження тощо.

Суд констатує, що така обов`язкова умова для забезпечення позову, як наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності, як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Отже на цьому етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності відповідних постанов. Крім того, встановлення ознак їх протиправності є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, ураховуючи предмет позову, що є неприпустимим на цій стадії судового процесу.

Також суд зазначає, що всі наведені заявником обставини у позовній заяві потребують доказування, крім того, їх не можна вважати такими, що очевидно призведуть до заподіяння шкоди правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі або свідчать про очевидність ознак протиправності оскаржуваних постанов відповідача.

Між тим, суд звертає увагу на неналежне та нечітке формулювання вимог у межах заяви про забезпечення позову, зокрема, юридично недопустимим є постановляння ухвали про забезпечення позову, шляхом "зупинення стягнення у виконавчих провадженнях НОМЕР_2, НОМЕР_3 та будь-яких інших провадженнях, відкритих на підставі ВП НОМЕР_4".

За вказаних обставин у сукупності суд доходить висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову за відсутності доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні клопотання про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали надіслати (видати) особі, яка подала заяву.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Скрипка І.М.