Справа № 855/4/26
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2026-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 квітня 2026 року

м. Київ

справа №855/4/26

адміністративне провадження № А/990/6/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді- Уханенка С. А.,

суддів - Білак М.В., Жука А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Часник А.О.

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Наріжної Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні як суд апеляційної інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Вищого антикорупційного суду про визнання рішення, дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2026 року (суддя-доповідач - Кузьмишина О.М., судді : Карпушова О.В., Ключкович В.Ю.),

УСТАНОВИВ:

І. Рух справи

1. У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду, як суду першої інстанції, з позовом до Вищого антикорупційного суду, в якому просив:

- постановити ухвалу, якою зобов`язати Вищий антикорупційний суд здійснити обов`язкову реєстрацію в ЄСІТС та/або її окремих підсистемах (модулях) скарги ОСОБА_1 , зареєстрованої Вищим антикорупційним судом від 25 серпня 2025 року за вх.№38235/25-Вх у день надходження документів;

- визнати протиправним і скасувати протокол автоматизованого визначення слідчого судді від 25 серпня 2025 року у справі №991/8656/25;

- здійснити повторний автоматизований розподіл справи №991/8656/25, а справу призначити до нового розгляду та задовольнити скаргу у повному обсязі.

1.1. Позов обґрунтовано тим, що у серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно з поданою ним заявою про вчинення стосовно нього кримінальних правопорушень та, одночасно, просив надати йому належним чином засвідчені протоколи. Посилаючись на те, що відповідачем не було належним чином оформлено та передано його заяву, просив суд задовольнити позов.

2. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2026 року як судом першої інстанції відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищого антикорупційного суду про визнання рішення, дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії, за пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у зв`язку з тим, що спір, з яким звернувся позивач, не є публічно-правовим. Суд указав, що оскаржувані рішення, дії та бездіяльність вчинені судом під час здійснення правосуддя, а тому заявлені вимоги не можуть бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

3. Предметом оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції, постановлена ним як судом першої інстанції, про відмову у відкритті провадження у справі.

ІІ. Провадження у Верховному Суді

4. 16 березня 2026 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду, як до суду апеляційної інстанції, апеляційну скаргу на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2026 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просив: задовольнити апеляційну скаргу, передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, переглянути і скасувати оскаржене судове рішення та задовольнити позов.

5. Скаргу обґрунтовано тим, що ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2026 року у справі № 855/4/26 є необґрунтованою, а її висновки такими, що не відповідають визначеному статтею 2 КАС України завданню адміністративного судочинства щодо вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

5.1. Також ОСОБА_1 указує, що ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2026 року у справі № 855/4/26 не відповідає вимогам статті 242 КАС України, оскільки її постановлено з порушенням правил інстанційної, предметної та територіальної юрисдикції (підсудності) неповноважним, на його думку, складом суду, визначеного в результаті несанкціонованого втручання в роботу Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. Отже судове рішення є незаконним, обставини, що мають значення для справи установлено неправильно, а висновки якими керувався суд не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування указаного судового рішення.

5.2. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд, окрім іншого повинен встановити причини, які зумовили виникнення спору на думку позивача та мету, яку переслідує позивач звертаючись до суду, і чи існують альтернативні способи захисту порушеного або оспорюваного права чи інтересу.

6. Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 20 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі.

7. Підставою відкриття апеляційного провадження є необхідність перевірки правильності застосування судом норм процесуального права щодо відмови у відкритті провадження у цій справі.

8. У відзиві на апеляційну скаргу ВАКС просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду, посилаючись на те, що Шостий апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 04 березня 2026 року вмотивовано указав, що визначення складу суду, автоматизованого розподілу справ, процесуальних ухвал, дотримання правил підсудності здійснюється виключно у порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом, шляхом апеляційного або касаційного перегляду, подання відводу судді або в дисциплінарному порядку. Відповідач указує, що адміністративний суд не наділений повноваженнями здійснювати паралельний контроль за процесуальною діяльністю судів, оскільки це суперечило б принципу незалежності судової влад, а спір, з яким звернувся позивач, не є публічно-правовим, а тому заявлені вимоги не можуть бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

9. 16 квітня 2026 року до Верховного Суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив, в якій позивач висловив незгоду з аргументами ВАКС, з посиланням, зокрема, на те, що відзив подано особою, яка не уповноважена вчиняти дії від імені ВАКС за своїм правовим статусом.

ІІІ. Джерела права й акти їхнього застосування. Позиція Верховного Суду

10. Перевіряючи правильність застосування судом норм процесуального права та аналізуючи доводи апеляційної скарги, а також, виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, Суд зазначає таке.

11. Частиною першою статті 2 КАС України установлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

12. Право на звернення до суду та способи судового захисту регламентовані статтею 5 КАС України відповідно до приписів пункту 3 частини першої якої, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їхній захист, шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

12. Правила віднесення справ до адміністративної юрисдикції, визначені Главою 2 «Адміністративна юрисдикція» КАС України, положення якої розмежовують предметну, інстанційну та територіальну юрисдикцію різних адміністративних справ.

13. Умови диференціації юрисдикції судів визначені положеннями параграфу 2 « Інстанційна юрисдикція» Глави 2 «Адміністративна юрисдикція» КАС України, які визначають розмежування повноважень між адміністративними судами різних рівнів щодо розгляду справ у першій, апеляційній та касаційній інстанціях залежно від суб`єктного складу сторін, характеру публічно-правового спору та стадії судового процесу.

14. Верховний Суд указує, що інстанційна юрисдикція - це розмежування компетенції адміністративних судів різних рівнів щодо розгляду та вирішення адміністративних справ залежно від стадії судового провадження (перша, апеляційна чи касаційна інстанції). Тобто саме цей критерій визначає, який саме суд - місцевий, апеляційний чи Верховний - має розглядати справу на певній стадії та прийняти відповідне процесуальне рішення.

14.1. Дотримання судами принципу інстанційності в системі судоустрою під час вирішення процесуальних питань і ухвалення належним судом судового рішення у підсудній йому за інстанційною підсудністю справи, забезпечує дотримання, установленого законодавцем права оскарження такого рішення, за процедурою згідно з ієрархічною структурою системи судів та відповідно до їхніх повноважень.

14.2. Порушення цього правила свідчить про недотримання гарантій справедливого судочинства, оскільки розгляд справи неналежним судом є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на справедливий суд, наслідком чого є обов`язкове скасування судового рішення.

15. За умовами частини другої статті 22 КАС України апеляційному адміністративному суду в апеляційному окрузі, що включає місто Київ, як суду першої інстанції підсудні адміністративні справи:

1) щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності Центральної виборчої комісії (крім визначених частиною четвертою цієї статті), дій кандидатів на пост Президента України, їх довірених осіб;

2) про заборону політичної партії, передбачені статтею 289-3 цього Кодексу;

3) щодо оскарження рішень Національного агентства з питань запобігання корупції про відмову у наданні державного фінансування статутної діяльності політичної партії або про зупинення (припинення) державного фінансування статутної діяльності політичної партії;

4) про припинення релігійної організації, передбачені статтею 289-9 цього Кодексу.

16. Частиною третьою статті 22 КАС України установлено, що апеляційним адміністративним судам як судам першої інстанції підсудні справи за позовами про примусове відчуження з мотивів суспільної необхідності земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені.

Апеляційним адміністративним судам як судам першої інстанції підсудні адміністративні справи:

1) у спорах за позовами про примусове відчуження з мотивів суспільної необхідності земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені;

2) у спорах за участю суб`єктів владних повноважень щодо проведення аналізу концептуальної записки щодо здійснення публічно-приватного партнерства, проведення аналізу ефективності здійснення публічно-приватного партнерства;

3) у спорах щодо оскарження законності укладення договору публічно-приватного партнерства, концесійного договору, законності змін, внесених до договору публічно-приватного партнерства, концесійного договору;

4) у спорах щодо оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері проведення конкурентних процедур з відбору приватного партнера, концесіонера.

17. Таким чином, законодавцем установлено вичерпний перелік категорій справ, які підсудні апеляційному адміністративному суду як суду першої інстанції і нормами Кодексу визначені межі компетенції апеляційного адміністративного суду як суду першої інстанції. Тому позови до інших суб`єктів або з вимогами, що не передбачені статтею 22 КАС України, суду апеляційної інстанції як суду першої інстанції не підсудні.

18. Як убачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 звертається до ВАКС з позовними вимогами про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо реєстрації його скарги на порушення, на його думку, порядку автоматизованого визначення слідчого судді від 25 серпня 2025 року у справі №991/8656/25.

Указані позовні вимоги не підсудні Шостому апеляційному адміністративному суду як суду першої інстанції, а отже судом апеляційної інстанції постановлено ухвалу з порушенням правил статті 22 КАС України, оскільки таке судове рішення він може ухвалити лише щодо обмеженої категорії справ, де він визначений судом першої інстанції за нормами КАС України.

19. Згідно з частиною другою статті 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

20. Таким чином, за загальним правилом, судами, які вирішують адміністративні справи у першій інстанції, є місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди). І лише у встановлених процесуальним законом випадках певні категорії спорів підсудні апеляційному адміністративному суду як суду першої інстанції.

21. У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив свою адресу: АДРЕСА_1 . Указана інформація також міститься в автоматизованої системи документообігу суду.

22. У відповідності до пункту 2 частини першої статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Тому з огляду на предметну юрисдикцію цього спору та місце реєстрації позивача, відповідно до положень частини першої статті 25 КАС України та на підставі абзаці 5 частини другої, розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» належним судом є Київський окружний адміністративний суд.

23. Частиною третьою статті 312 КАС України установлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

24. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

25. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

26. На підставі викладеного апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2026 року - скасуванню, із направленням справи до Київського окружного адміністративного суду, як належного суду першої інстанції.

27. За наведених обставин, Верховний Суд не вирішує клопотання щодо передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

28. З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність підстав, наведених у статтях 139, 140 КАС України, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 3, 294, 310, 312, 320 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2026 року скасувати, а справу № 855/4/26 направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

3. Судові витрати не розподіляються.

4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.А. Уханенко

Судді: М. В. Білак

А. В. Жук