Справа № 460/1349/24
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2026-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року

м. Київ

справа №460/1349/24

адміністративне провадження № К/990/53911/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Кравчука В.М. та Шарапи В.М., розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Рівненській області

про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Рівненській області

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року (ухвалене суддею-доповідачем Дудар О.М.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року (ухвалену колегією суддів у складі: головуючої судді Хобор Р.Б., суддів: Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.),

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі - скаржник, ГУНП в Рівненській області), в якому просив:

- визнати протиправною відмову ГУНП в Рівненській області у зарахуванні вислуги років в податковій міліції та пільгової вислуги років до календарної вислуги років та до стажу служби в поліції;

- зобов`язати ГУНП в Рівненській області зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу за період служби в органах податкової міліції за період з 28 липня 2001 року по 01 листопада 2005 року з розрахунку 1 рік служби в органах податкової міліції за 1 рік служби в національній поліції, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 09 червня 2006 року по 19 лютого 2010 року, з 14 вересня 2012 року по 30 червня 2015 року з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби в підрозділах Державної служби боротьби з економічною злочинністю (далі - ДСБЕЗ);

- зобов`язати ГУНП в Рівненській області здійснити перерахунок та зарахувати позивачу до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням вислуги в пільговому обчисленні, сформованої за період служби в органах податкової міліції за період з 28 липня 2001 року по 01 листопада 2005 року з розрахунку 1 рік служби в органах податкової міліції за 1 рік служби в національній поліції, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 09 червня 2006 року по 19 лютого 2010 року, з 14 вересня 2012 року по 30 червня 2015 року з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби в підрозділах Державної служби боротьби з економічною злочинністю, та встановити надбавки, надання додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років, з урахуванням періоду пільгової вислуги років, відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

2. Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно не зарахував позивачу до календарної вислуги років період проходження служби в податковій міліції з 28 липня 2001 року по 01 листопада 2005 року з розрахунку один рік за кожен рік служби, а також не врахував пільгову вислугу років за періоди з 09 червня 2006 року по 19 лютого 2010 року та з 14 вересня 2012 року по 30 червня 2015 року з розрахунку один рік служби за півтора року служби в підрозділах ДСБЕЗ, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року, позов задоволено повністю.

4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що правовий статус служби в податковій міліції відповідно до законодавства, чинного на момент її проходження, прирівнювався до служби в органах внутрішніх справ, а відтак відповідні періоди підлягають зарахуванню до стажу служби в поліції. Такий висновок обґрунтовано положеннями статті 78 Закону №580-VIII, статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ), а також нормами Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04 грудня 1990 року №509-ХІІ (далі - Закон №509-ХІІ) та Податкового кодексу України, які визначали порядок проходження служби особами начальницького складу податкової міліції.

5. Крім того, суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що пільгове обчислення вислуги років (1,5 року за кожен рік служби в підрозділах ДСБЕЗ) підлягає врахуванню при визначенні права на пенсію, оскільки відповідні правила були чинними на момент проходження служби, що відповідає принципу незворотності дії нормативно-правових актів (стаття 58 Конституції України). Посилаючись на правові позиції Верховного Суду (зокрема, постанову об`єднаної палати Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а), суди зазначили, що для набуття права на пенсію за Законом №2262-ХІІ враховується сукупність календарної та пільгової вислуги років. У зв`язку з цим відмова відповідача у зарахуванні відповідних періодів визнана протиправною, а відповідача зобов`язано вчинити дії щодо оформлення документів для призначення пенсії.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, Головне управління Національної поліції в Рівненській області, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

7. На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суди першої і апеляційної інстанцій неправильно застосували положення статті 58 Конституції України, статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), статей 12, 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі - Закон №2262-XII), пунктів 1, 2, 3, постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року №393 (далі - постанова КМУ №393), наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Переліку посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця» від 20 липня 2006 року №722 (далі - наказ МВС №722), наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів МВС» від 12 серпня 2011 року №546 (далі - наказ МВС №546) та не врахували висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 14 листопада 2023 року у справі №600/3836/22-а, від 18 жовтня 2023 року у справі №360/17/23, від 26 жовтня 2023 року у справі №140/7147/20.

8. Скаржник наполягає, що служба в податковій міліції не входить до вичерпного переліку періодів служби, які зараховуються до стажу служби в поліції згідно зі статтею 78 Закону №580-VIII. На його думку, суди помилково застосували до цих правовідносин постанову КМУ №393, яка регулює виключно питання пенсійного забезпечення, а не проходження служби в поліції.

9. Скаржник зазначає, що постанова КМУ №393 не може застосовуватися для обчислення стажу служби в поліції (для надбавок), оскільки це регулюється виключно Законом №580-VIII. Аналогічний висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2023 року у справі №140/7147/20.

10. Скаржник також зазначає, що суди безпідставно зобов`язали Головне управління Національної поліції в Рівненській області направити документи для призначення пенсії, зарахувавши пільговий стаж до календарного, оскільки у позивача відсутні необхідні 25 календарних років вислуги. Скаржник наголошує, що після змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №119, чітко розмежовано поняття календарної та пільгової вислуги: календарна дає право на призначення пенсії, а пільгова впливає лише на її розмір. Оскільки позивач звернувся з рапортом у листопаді 2023 року (вже під час дії нових норм), пільгова вислуга не може компенсувати нестачу календарної.

11. Висновок про те, що необхідною умовою для призначення пенсії є саме наявність календарної вислуги років, а пільгова вислуга враховується лише для визначення розміру пенсії (згідно з чинним законодавством), викладено у постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі №360/17/23 та від 14 листопада 2023 року у справі №600/3836/22-а.

12. Скаржник звертає увагу на порушення норм матеріального права судами, які зарахували позивачу пільговий стаж (1,5 місяці за 1 місяць служби) у підрозділах боротьби з економічною злочинністю за період з 14 вересня 2012 року по 30 червня 2015 року, оскільки наказ МВС №722, який передбачав таке пільгове обчислення, втратив чинність 26 вересня 2011 року на підставі наказу МВС №546. Тому правових підстав для пільгового обчислення після 26 вересня 2011 року не існувало.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

13. Касаційна скарга надійшла до Суду 22 грудня 2025 року.

14. Ухвалою Верховного Суду від 30 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 460/1349/24, витребувано адміністративну справу та запропоновано учасникам справи надати відзив на касаційну скаргу.

15. Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 20 квітня 2026 року.

16. При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.

Позиція інших учасників справи

17. Від позивача 06 лютого 2026 року надійшов відзив на касаційну скаргу Управління, в якому зазначено, що доводи скаржника є необґрунтованими, ґрунтуються на вибірковому та помилковому тлумаченні норм матеріального права, не відповідають фактичним обставинам справи, а висновки судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими.

18. Позивач наголошує, що служба в органах податкової міліції підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції як тотожна за своїм правовим статусом службі в органах внутрішніх справ, що узгоджується з положеннями статті 78 Закону №580-VIII, а також із нормами Закону №2262-ХІІ, який визначає умови та порядок пенсійного забезпечення. Крім того, позивач вказує на правомірність зарахування пільгової вислуги років відповідно до статей 12, 17, 17-1 Закону №2262-ХІІ та постанови КМУ №393, підкреслюючи, що пільгове обчислення вислуги застосовується при визначенні права на пенсію, а не виключно її розміру, з урахуванням судової практики Верховного Суду.

19. Також у відзиві зазначено, що звуження обсягу соціальних гарантій є недопустимим, що випливає зі статті 17 Конституції України та правових позицій Конституційного Суду України, а тому відмова у зарахуванні спірних періодів служби та пільгового стажу є протиправною. У зв`язку з наведеним позивач просить суд відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити без змін судові рішення попередніх інстанцій.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

20. Суди попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановили, що згідно з витягом з послужного списку особової справи підполковника поліції ОСОБА_1 від 17 жовтня 2023 року №2800/116/12/01-2023, ОСОБА_1 проходив службу:

в Збройних Силах України: з 21 листопада 1999 року по 14 квітня 2001 року (наказ в/ч від 22 листопада 1999 року №305);

в органах внутрішніх справ:

з 28 липня 2001 року по 05 травня 2003 року - помічник оперуповноваженого чергової частини міжрайонного головного відділу податкової міліції ДПІ у м. Рівне УПМ ДПА в Рівненській області (наказ ДПА від 28 липня 2001 року №34-0);

з 05 травня 2003 року по 17 липня 2004 року - помічник оперуповноваженого комендантського відділення головного відділу податкової міліції ДПІ в Рівненській області (наказ ДПА від 05 травня 2003 року №27-0);

з 17 липня 2004 року по 01 листопада 2005 року - помічник оперуповноваженого комендантського відділення міжрайонного головного відділу податкової міліції Рівненської ОДПІ УПІМ ДПА в Рівненській області (наказ ДПА від 17 липня 2004 року №51-0);

з 09 грудня 2005 року по 09 червня 2006 року - молодший інспектор супроводу служби супроводження та охорони спеціальних вантажів відділу спеціальної міліції при УМВС України в Рівненській області (наказ УМВС від 09 грудня 2005 року №231 о/с);

з 09 червня 2006 року по 21 листопада 2006 року - оперуповноважений державної служби боротьби з економічною злочинністю відділення міліції по обслуговуванню Рівненської АЕС відділу спеціальної міліції при УМВС України в Рівненській області (наказ УМВС від 09 червня 2006 року №106 о/с);

з 21 листопада 2006 року по 19 лютого 2010 року - оперуповноважений групи державної служби боротьби з економічною злочинністю відділу спеціальної міліції при УМВС України в Рівненській області (наказ УМВС від 21 листопада 2006 року №203 о/с);

з 19 лютого 2010 року по 14 вересня 2012 року - заступник начальника відділу спеціальної міліції по роботі з персоналом при УМВС України в Рівненській області (наказ УМВС від 14 вересня 2012 року №21 о/с);

з 14 вересня 2012 року по 11 червня 2013 року - старший оперуповноважений сектору Державної служби боротьби економічною злочинністю Рівненського міського відділу УМВС України в Рівненській області (наказ УМВС від 14 вересня 2012 року №212 о/с);

з 11 червня 2013 року по 27 квітня 2015 року - старший оперуповноважений сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю Рівненського міського відділу УМВС України в Рівненській області (наказ УМВС від 11 червня 2013 року №166 о/с);

з 27 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року - оперуповноважений сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю Рівненського міського відділу УМВС України в Рівненській області (наказ УМВС від 27 квітня 2015 року №130 о/с);

з 30 червня 2015 року по 06 листопада 2015 року - старший оперуповноважений міжрайонного відділу №1 управління протидії злочинності у сфері економіки УМВС України в Рівненській області (наказ УМВС від 30 червня 2015 року №204 о/с);

з 07 листопада 2015 року по 01 червня 2016 року - старший оперуповноважений управління захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України (наказ від 11 листопада 2015 року №166 о/с);

з 01 червня 2016 року по 21 березня 2017 року - оперуповноважений управління захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України (наказ ДЗЕ НПУ від 01 червня 2016 року №125 о/с);

з 21 березня 2017 року по 01 лютого 2018 року - оперуповноважений відділу протидії злочинам у паливно-енергетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології управління захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України (наказ ДЗЕ НПУ від 21 березня 2017 року №112 о/с);

з 01 лютого 2018 року по 01 серпня 2018 року - інспектор тренінгового центру Головного управління Національної поліції в Рівненській області (наказ ГУНП від 12 лютого 2018 року №25 о/с);

з 01 серпня 2018 року по 02 січня 2019 року - заступник начальника управління логістики матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Рівненській області - начальник відділу капітального будівництва, пожежної безпеки та державного нагляду за охороною праці (наказ ГУНП від 01 серпня 2018 року №162 о/с);

з 02 січня 2019 року по 04 серпня 2020 року - заступник начальника управління логістики матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Рівненській області - начальник відділу капітального будівництва, пожежної безпеки та державного нагляду за охороною праці (наказ ГУНП від 02 січня 2019 року №1 о/с);

з 04 серпня 2020 року по 19 лютого 2021 року - старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області (наказ ГУНП від 10 серпня 2020 року №257 о/с);

з 19 лютого 2021 року по 31 травня 2021 року - старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області (наказ ГУНП від 19 лютого 2021 року №57 о/с);

з 31 травня 2021 року по 25 жовтня 2021 року - старший оперуповноважений сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (наказ ГУНП від 31 травня 2021 року №169 о/с);

з 25 жовтня 2021 року по 21 березня 2023 року - старший спеціаліст-криміналіст слідчого відділення відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області (наказ ГУНП від 29 жовтня 2021 року №208 о/с);

з 21 березня 2023 року по теперішній час (до 17 жовтня 2023 року - дня видачі цього списку) - старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області (наказ ГУНП від 21 березня 2023 року №64 о/с).

15 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Рівненській області із рапортом щодо зарахування до календарної вислуги років служби в податковій поліції та пільгової вислуги за період служби в органах ДСБЕЗ.

21. Листом від 12 грудня 2023 року №7011/116/05/12-2023 Головне управління Національної поліції в Рівненській області повідомило ОСОБА_1 про те, що, враховуючи чинні норми законодавства України, обчислення вислуги років на пільгових умовах для визначення розміру пенсії буде враховано під час звільнення позивача зі служби в поліції, при наявності вислуги років для призначення пенсії, визначеної статтею 12 Закону № 2262-ХІІ.

22. Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 24 січня 2024 року №16 о/с підполковник поліції ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

23. У зв`язку з цим ОСОБА_1 25 квітня 2025 року було подано Управлінню заяву "про перерахунок вислуги років, зарахувавши пільгову вислугу в календарну для виходу на пенсію та підготовку пакету документів для подачі в Управління Пенсійного фонду в Рівненській області для призначення пенсії по вислузі років".

24. Листом від 16 травня 2025 року № Головне управління Національної поліції в Рівненській області повідомило ОСОБА_1 про те, що, оскільки на день звільнення зі служби в поліції вислуга в календарному обчисленні становила менше 25 календарних років, що не відповідає вимогам статті 12 Закону № 2262-ХІІ, відсутні підстави для зарахування періодів служби на пільгових умовах для визначення розміру пенсії, створення розрахунку вислуги років для призначення пенсії, підготовки та надання грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення підрозділом фінансового забезпечення Управління.

25. Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи

26. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

27. Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

28. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

29. Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме - бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

30. Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року відповідають не повністю, а викладені у касаційній скарзі доводи є частково обґрунтованими з огляду на таке.

31. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

32. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

33. Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

34. Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

35. Водночас, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

36. У статті 1, частині першій статті 2 Конституції України встановлено, що Україна проголошена суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію.

37. Відповідно до частини другої статті 3 Основного Закону України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

38. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; зокрема, закони приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

39. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

40. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

41. За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

42. Крім конституційних гарантій, право на соціальний захист в Україні ґрунтується також на міжнародних зобов`язаннях держави, зокрема на положеннях Європейської соціальної хартії (European Social Charter) (переглянутої), вчиненої у м. Страсбурзі 03 травня 1996 року та ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» (далі - Хартія).

43. Відповідно до пункту 3 статті 12 Хартії з метою забезпечення ефективного здійснення права на соціальне забезпечення Сторони зобов`язуються докладати зусиль для поступового підвищення системи соціального забезпечення на більш високий рівень.

44. Разом з тим зміст і межі конкретних умов пенсійного забезпечення визначаються насамперед національним законодавством, яке підлягає застосуванню судом у цій справі.

45. Аналізуючи наведені положення у їх системному взаємозв`язку з доводами касаційної скарги та встановленими судами попередніх інстанцій обставинами справи, колегія суддів зазначає, що ключовими у цій справі є питання правильного застосування норм матеріального права, які регулюють зарахування періодів служби в органах податкової міліції до стажу служби в поліції, визначення умов набуття права на призначення пенсії за вислугу років, зокрема співвідношення календарної та пільгової вислуги років, а також порядок обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, і правові наслідки такого зарахування для реалізації позивачем права на соціальне забезпечення.

46. Таким чином, спірні правовідносини охоплюють, з одного боку, питання включення періоду проходження служби в органах податкової міліції та ДСБЕЗ до стажу служби в поліції, що дає право на відповідні соціальні гарантії, а з іншого - питання правового значення такого стажу у контексті визначення умов призначення пенсії за вислугу років.

47. Оцінюючи доводи касаційної скарги щодо правомірності зарахування позивачу періоду служби в органах податкової міліції до стажу служби в поліції, колегія суддів зазначає таке.

48. Закон України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

49. Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

50. Частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

51. Як установлено судами попередніх інстанцій, позивач у період з 28 липня 2001 року по 01 листопада 2005 року (з 28 липня 2001 року по 05 травня 2003 року - помічник оперуповноваженого чергової частини міжрайонного головного відділу податкової міліції ДПІ у м. Рівне УПМ ДПА в Рівненській області (наказ ДПА від 28 липня 2001 року №34-о/с); з 05 травня 2003 року по 17 липня 2004 року - помічник оперуповноваженого комендантського відділення головного відділу податкової міліції ДПІ в Рівненській області (наказ ДПА від 05 травня 2003 року №27-о/с); з 17 липня 2004 року по 01 листопада 2005 року - помічник оперуповноваженого комендантського відділення міжрайонного головного відділу податкової міліції Рівненської ОДПІ УПМ ДПА в Рівненській області (наказ ДПА від 17 липня 2004 року №51-о/с)), перебував на службі в органах податкової міліції.

52. Відповідно до статті 19 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року №509-ХІІ (далі - Закон №509-ХІІ, який був чинний на момент проходження позивачем служби), податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

53. У статті 21 Закону № 509-XII, яка визначала повноваження податкової міліції, зазначено, що податкова міліція відповідно до покладених на неї завдань: приймає і реєструє заяви, повідомлення та іншу інформацію про злочини і правопорушення, віднесені до її компетенції, здійснює в установленому порядку їх перевірку і приймає щодо них передбачені законом рішення; здійснює відповідно до закону оперативно-розшукову діяльність, досудову підготовку матеріалів за протокольною формою, а також проводить дізнання та досудове (попереднє) слідство в межах своєї компетенції, вживає заходів до відшкодування заподіяних державі збитків; виявляє причини і умови, що сприяли вчиненню злочинів та інших правопорушень у сфері оподаткування, вживає заходів до їх усунення; забезпечує безпеку діяльності органів державної податкової служби та їх працівників, а також захист працівників від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням ними службових обов`язків; запобігає корупції та іншим службовим порушенням серед працівників державної податкової служби; збирає, аналізує, узагальнює інформацію щодо порушень податкового законодавства, прогнозує тенденції розвитку негативних процесів кримінального характеру, пов`язаних з оподаткуванням.

54. Так, частиною першою статті 24 Закону №509-XII визначено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

55. Окрім того, статтею 26 цього Закону було визначено, що держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

56. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні" від 05 липня 2012 року №5083-VI визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про державну податкову службу в Україні" серед іншого, доповнено Податковий кодекс України розділом XVIII-2 ("Податкова міліція").

57. Статтею 348 Податкового кодексу України (тут і далі - у редакції до 25 вересня 2021 року) було визначено, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Завданнями податкової міліції є: запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у сфері оподаткування та бюджетній сфері, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук осіб, які переховуються від слідства та суду за кримінальні та інші правопорушення у сфері оподаткування та бюджетній сфері; запобігання і протидія корупції у контролюючих органах та виявлення її фактів; забезпечення безпеки діяльності працівників контролюючих органів, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

58. Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України, особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

59. Пунктом 356.1. статті 356 Податкового кодексу України передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

60. Крім того, відповідно до преамбули Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV, дія цього Статуту поширюється, зокрема, на осіб начальницького складу податкової міліції, які зобов`язані неухильно додержуватися його вимог.

61. Наведене свідчить про те, що законодавець не лише прирівняв порядок проходження служби в податковій міліції до служби в органах внутрішніх справ, але й поширив на таких осіб однаковий режим дисциплінарної відповідальності, що є складовою єдиного правового статусу служби.

62. Таким чином, системний аналіз наведених норм матеріального права, зокрема положень Закону №580-VIII, Закону №509-XII, Податкового кодексу України, а також Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, дає підстави для висновку, що законодавець фактично прирівняв умови проходження служби, обсяг прав та обов`язків, а також гарантії соціального захисту осіб податкової міліції до відповідних елементів правового статусу осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

63. Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року в справі №826/16143/18, у якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

64. Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом також і в постановах від 20 жовтня 2022 року у справі №160/11127/20 та від 22 грудня 2022 року у справі №380/8659/20, де зроблено висновок про те, що у випадках, коли законодавством передбачено поширення на відповідну категорію осіб порядку та умов проходження служби, встановлених для органів внутрішніх справ, така служба за своїм правовим статусом прирівнюється до відповідної служби і підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII.

65. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що служба в органах податкової міліції за своїм правовим статусом є тотожною службі в органах внутрішніх справ, а відтак відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції.

66. Доводи касаційної скарги про те, що служба в податковій міліції не передбачена вичерпним переліком, визначеним статтею 78 Закону №580-VIII, не можуть бути прийняті судом касаційної інстанції, оскільки вони ґрунтуються на формальному тлумаченні цієї норми без урахування системного зв`язку із законодавством, яке регулювало правовий статус податкової міліції та прямо прирівнювало порядок проходження служби в ній до служби в органах внутрішніх справ.

67. Водночас Суд зауважує, що доводи касаційної скарги не обмежуються питанням зарахування періоду служби в органах податкової міліції до стажу служби в поліції, а стосуються також неправильного, на думку скаржника, застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права при вирішенні питання щодо пільгового обчислення вислуги років для визначення права позивача на призначення пенсії за вислугу років.

68. Перевіряючи такі доводи, колегія суддів виходить із такого.

69. За приписами статті 102 Закону № 580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом № 2262-ХІІ.

70. Так, умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ та поліції, визначає Закон № 2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

71. Статтею 1 Закону № 2262-XII встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

72. Згідно з пунктом «б» статті 1-2 Закону №2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

73. Стаття 2 Закону №2262-XII визначає, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

74. Згідно із пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

75. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

76. Частиною другою статті 17 Закону №2262-XII передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

77. Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

78. На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 1992 року №393 затвердив Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей.

79. Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №119, яка набрала чинності 19 лютого 2022 року, до зазначеного Порядку внесено зміни, зокрема доповнено його пунктом 2-1, яким прямо встановлено, що для призначення пенсій обчислення вислуги років здійснюється у календарному обчисленні.

80. Крім того, пункт 3 Порядку №393 (в редакції постанови КМУ №119) визначає, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяці у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

81. Отже, пункт 3 Порядку №393 (в редакції постанови КМУ №119) визначає види служби, які зараховуються на пільгових умовах лише для визначення розміру пенсії за вислугу років, а не для призначення такої пенсії.

82. Аналізуючи наведені норми матеріального права у їх системному взаємозв`язку, колегія суддів вказує на існування двох різних правових вимірів вислуги років:

- вислуга років для призначення пенсії відповідно до статті 12 Закону №2262-ХІІ;

- вислуга років для визначення розміру пенсії, призначеної відповідно до статті 12 Закону №2262-ХІІ.

83. Такий підхід узгоджується з правовою позицією, сформульованою Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 10 грудня 2024 року у справі №520/5695/23, де, серед іншого, зазначено що правове регулювання щодо права на призначення пенсії за вислугу років зазнало змін і, у зв`язку з такими змінами, як Закон №2262-ХІІ, так і Порядок №393 (в редакції постанови №119) виникнення права на таку пенсію пов`язують з наявністю певної вислуги років в календарному обчисленні, а не пільговому.

84. Ухвалюючи оскаржувані рішення, суди попередніх інстанцій не врахували внесених постановою КМУ № 119 до Порядку № 393 змін, а виходили з того, що право позивача на зарахування при обчисленні вислуги років на пільгових умовах часу проходження служби, зокрема у спеціальних підрозділах, визначається за нормами законодавства, чинними на момент виникнення відповідного права, тобто на момент проходження служби.

85. Водночас такий підхід не повною мірою узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10 грудня 2024 року у справі №520/5695/23, згідно з якими визначальним юридичним фактом для виникнення правовідносин щодо призначення пенсії за вислугу років є момент звернення особи до уповноваженого органу із заявою про оформлення та направлення документів для призначення пенсії.

86. Суд у цій справі вказав, що у рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

87. У рішенні Конституційного Суду України від 12 липня 2019 року № 5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини). Отже, у разі безпосередньої (прямої) дії закону в часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності. Якщо під час вирішення суб`єктом владних повноважень певного питання (в даній справі щодо наявності підстав для направлення до пенсійного органу документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років), до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.

88. Такого ж висновку, вирішуючи можливість застосування до спірних правовідносин нормативно-правового акта, який зазнав змін з моменту звернення позивача до суб`єкта владних повноважень, до моменту прийняття останнім рішення за результатами розгляду такого звернення, дійшов Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 803/1541/16.

89. З урахуванням викладеного колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання щодо наявності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років необхідно виходити з правового регулювання, чинного на момент реалізації такого права, тобто на момент звернення позивача із заявою про оформлення пенсійних документів.

90. Таким чином, у разі якщо таке звернення мало місце після 19 лютого 2022 року, тобто після набрання чинності постановою КМУ №119, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми, які передбачають обчислення вислуги років для призначення пенсії виключно у календарному обчисленні, без можливості зарахування пільгової вислуги років для набуття права на пенсію.

91. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 24 січня 2024 року №16о/с підполковник поліції ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції з посади старшого уповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

25 квітня 2025 року ОСОБА_1 було подано Головному управлінню Національної поліції в Рівненській області заяву про оформлення та направлення документів для призначення пенсії за вислугу років.

92. З урахуванням установлених судами попередніх інстанцій обставин справи колегія суддів зазначає, що позивач звернувся до відповідача із заявою про оформлення та направлення документів для призначення пенсії за вислугу років після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №119.

93. За таких обставин до спірних правовідносин підлягає застосуванню правове регулювання, чинне на момент такого звернення, яке передбачає обчислення вислуги років для призначення пенсії виключно у календарному обчисленні.

94. Таким чином, висновки судів попередніх інстанцій у цій частині про наявність у позивача права на призначення пенсії за вислугу років із урахуванням пільгового обчислення вислуги років не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не відповідають усталеній практиці Верховного Суду.

95. Колегія суддів також бере до уваги доводи касаційної скарги щодо відсутності правових підстав для застосування пільгового обчислення вислуги років за окремі періоди служби у зв`язку з втратою чинності наказом МВС України №722. Однак з огляду на висновок Суду про неможливість врахування пільгової вислуги років для набуття права на пенсію після внесення змін постановою КМУ №119, наведені доводи не впливають на правильність вирішення спору по суті.

96. Крім того, аналізуючи твердження скаржника про помилковість висновків судів попередніх інстанцій в частині зарахування окремих періодів служби до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, колегія суддів зазначає таке.

97. Відповідно до частин першої, другої статті 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

98. Пунктом 3 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС України, затвердженого наказом МВС України від 06 квітня 2016 року № 260, визначено, що до вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені частиною другою статті 78 Закону №580-VIII.

99. З аналізу наведених норм убачається, що визначення стажу служби в поліції для цілей встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки врегульовано спеціальними нормами Закону №580-VIII і не передбачає застосування інших нормативно-правових актів поза межами встановленого цим Законом переліку.

100. Оцінюючи твердження позивача, з якими погодилися суди попередніх інстанцій задовольняючи позовні вимоги в цій частині, про необхідність врахування вказаних періодів до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки на підставі положень Порядку № 393 в пільговому обчисленні, колегія суддів вказує таке.

101. Верховний Суд у постановах від 26 жовтня 2023 року у справі №140/7147/20, від 23 травня 2024 року у справі № 640/30284/20, посилаючись, зокрема, на позицію, викладену у постанові від 22 лютого 2023 року у справі №320/12166/20, дійшов висновку, що питання обчислення стажу служби в поліції для цілей встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки врегульовано виключно положеннями частини другої статті 78 Закону № 580-VIII, тоді як положення пунктів 1, 3 Порядку № 393 не регулюють таких правовідносин.

При цьому Верховний Суд наголосив, що Порядок № 393 прийнятий на виконання Закону №2262-XII та визначає правила обчислення вислуги років виключно для цілей призначення пенсії за вислугу років, а не для визначення стажу служби в поліції під час її проходження.

102. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 19 листопада 2019 року у справі №520/903/19, від 31 березня 2020 року у справі №520/2067/19, від 22 липня 2020 року у справі №520/5960/19, від 13 серпня 2020 року у справі №820/6656/16 та від 15 грудня 2021 року у справі №520/11545/19, у яких Суд послідовно виходив з того, що положення Порядку №393 можуть застосовуватися виключно при вирішенні питань пенсійного забезпечення, але не при обчисленні стажу служби в поліції для цілей нарахування надбавок та визначення тривалості відпусток.

103. Таким чином, системний аналіз наведених норм права та практики Верховного Суду дає підстави для висновку, що пільгове обчислення вислуги років не підлягає застосуванню при визначенні стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, оскільки таке обчислення передбачене виключно для цілей визначення розміру пенсії після її призначення.

104. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги в цій частині та вважає обґрунтованим посилання скаржника на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2023 року у справі №140/7147/20.

105. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів касаційної скарги та наявність підстав для скасування судових рішень у частині, якою відповідача зобов`язано зарахувати пільгову вислугу років до календарної вислуги років з метою набуття права на призначення пенсії за вислугу років, а також у частині, якою відповідача зобов`язано зарахувати пільгову вислугу років до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, як таких, що ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, із прийняттям у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову. Водночас у частині доводів касаційної скарги щодо відсутності підстав для зарахування періоду служби в органах податкової міліції до стажу служби в поліції такі доводи не знайшли свого підтвердження, а тому підстав для скасування судових рішень у цій частині не вбачається.

106. Суд вказує, що при вирішенні спорів, пов`язаних із зарахуванням періодів служби до стажу служби в поліції та визначенням права на пенсійне забезпечення, необхідно чітко розмежовувати їх правове регулювання. Зокрема, періоди служби в органах податкової міліції підлягають зарахуванню до стажу служби в поліції відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Закону № 580-VIII, оскільки за своїм правовим статусом така служба прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ. Водночас право на призначення пенсії за вислугу років визначається виключно на підставі календарної вислуги років, обчисленої відповідно до законодавства, чинного на момент звернення особи за реалізацією такого права, тоді як пільгова вислуга років може враховуватися лише при визначенні розміру пенсії та не може бути використана для набуття права на її призначення. Крім того, стаж служби в міліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, визначається виключно відповідно до положень статті 78 Закону № 580-VIII і не передбачає застосування норм Порядку № 393, який регулює питання пенсійного забезпечення. Таким чином, застосування норм, що регулюють пенсійне забезпечення, до правовідносин, пов`язаних із проходженням служби в поліції, є неприпустимим, а правильне вирішення спорів щодо призначення пенсії відповідним особам потребує розмежування правового значення календарної та пільгової вислуги років залежно від мети їх обчислення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

107. Відповідно до статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

108. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

109. За таких обставин колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню у частині задоволення позовних вимог щодо зарахування пільгової вислуги років до календарної вислуги років з метою набуття права на призначення пенсії за вислугу років, а також у частині зарахування вислуги років у пільговому обчисленні до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, а касаційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною відмови Головного управління Національної поліції в Рівненській області у зарахуванні пільгової вислуги років до календарної вислуги років з метою набуття права на призначення пенсії за вислугу років та зобов`язання зарахувати позивачу пільгову вислугу років, сформовану за періоди служби з 09 червня 2006 року по 19 лютого 2010 року та з 14 вересня 2012 року по 30 червня 2015 року, до календарної вислуги років для призначення пенсії, та зобов`язання здійснити перерахунок і зарахувати позивачу пільгову вислугу років до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді В.М. Кравчук

В.М. Шарапа