Справа № 160/4472/26
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2026-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 рокуСправа №160/4472/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування податкової консультації, зобов`язання вчинити певні дії,-
25 лютого 2026 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» через систему «Електронний суд» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової служби України, в якій просить:
визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України від 30.01.2026 №622/ІПК/99-00-21-03-02 ІПК в частині висновку щодо питання 1;
зобов`язати Державну податкову службу України надати ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» в письмовому та/або електронному вигляді нову індивідуальну податкову консультацію з порушеного питання з урахуванням висновків суду у даній справі.
В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» звернулося до Державної податкової служби України із заявою від 18.12.2025 вих.№18-12/2025 (реєстраційних вх. №7924/ІПК/6 від 23.12.2025) на отримання індивідуальної податкової консультації, в якій просило:
Державною податковою службою України 30.01.2026 року товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» надана індивідуальна податкова консультація №622/ІПК/99-00-21-03-02 ІПК, в якій повідомлено:
Щодо питання 1: Операції з постачання на митній території України Товарів підлягатимуть звільненню від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПКУ за умови, що:
- Товари належать до категорії товарів оборонного призначення, визначених пунктом 29 статті 1 Закону № 808, та класифікується за групами, товарними позиціями та підкатегоріями УКТ ЗЕД, перерахованими в абзацах «а» - «н» підпункту 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПКУ (з урахуванням зазначених у таких абзацах обмежень);
- постачання Товарів здійснюється у межах державного контракту;
- постачальник Товарів є виконавцем або співвиконавцем державного контракту (договору) у розумінні норм Закону №808;
- покупець є державним замовником у розумінні норм Закону №808.
У разі недотримання умов, визначених ПКУ та Законом №808, операції з постачання таких товарів на митній території України підлягають оподаткуванню ПДВ у загальновстановленому порядку.
Якщо Товари належать до товарів оборонного призначення, визначених такими згідно з пунктом 29 частини 1 статті 1 Закону №808 та при цьому постачальник Товарів є виконавцем державного контракту (договору), а покупець Товарів є державним замовником у розумінні норм Закону № 808, то операції з постачання Товарів на митній території України, що здійснюються у межах державних контрактів, підлягатимуть звільненню від оподаткування ПДВ незалежно від того, за рахунок яких джерел відбувається оплата Товарів.
Якщо Товариство здійснює постачання Товарів не в межах державного контракту (договору), то його операції з постачання таких Товарів не підпадатимуть під режим звільнення від оподаткування ПДВ, визначений підпунктом 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПКУ.
Щодо питання 2: Якщо операції товариства з постачання Товарів підлягають звільненню від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПКУ, то обов`язку щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за правилами, встановленими пунктом 198.5 статті 198 та статтею 199 розділу V ПКУ, у товариства не виникатиме.
ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України від 30.01.2026 №622/ІПК/99-00-21-03-02 ІПК, оскільки індивідуальна податкова консультація в частині висновку щодо питання 1 не відповідає приписам Податкового кодексу України, крім того, товариством до контролюючого органу був наведений достатній, повний та релевантний опис фактичних обставин, необхідних для застосування норми податкового законодавства, з приводу якої було поставлено питання, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до суду з даним позовом.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2026 року для розгляду адміністративної справи №160/4472/26 визначено суддю Олійника В.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
18.03.2026 року на адресу суду від представника Державної податкової служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
До ДПС України надійшло звернення ТОВ «НВО «АРСЕНАЛ» від 18.12.2025 №18-12/2025 (вх. ДПС №7924/ІПК/6 від 23.12.2025) про надання індивідуальної податкової консультації щодо особливостей оподаткування ПДВ операцій з постачання товарів оборонного призначення.
Відповідно до наданої у зверненні інформації, у липні 2025 року товариством було укладено тристоронній договір на виробництво та постачання товарів, одержувачем за яким є військова частина, платником - фізична особа волонтер, включена до реєстру волонтерів.
Товари, що поставляються класифікуються у товарній позиції 9306 90 10 00 згідно з УКТ ЗЕД, товариство просить надати індивідуальну податкову консультацію з таких питань:
1) чи звільняються від оподаткування ПДВ операції з постачання Товарів, які класифікуються у товарній позиції 9306 90 10 00 згідно з УКТ ЗЕД та відносяться до товарів оборонного призначення відповідно до пункту 29 частини першої статті 1 Закону України від 17 липня 2020 року № 808-IX «Про оборонні закупівлі» у межах тристороннього договору, за яким Товариство є постачальником, кінцевим отримувачем є військова частина, а платником - фізична особа волонтер?
2) чи застосовуються / не застосовуються положення пункту 198.5 статті 198 та статті 199 розділу V Кодексу до операцій, звільнених від оподаткування ПДВ відповідно до підпункту 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу (придбання металопрокату для виробництва Товарів у межах тристороннього договору, за яким Товариство є постачальником, кінцевим отримувачем є військова частина, а платником - фізична особа волонтер)?
ДПС України на звернення ТОВ «НВО «АРСЕНАЛ» надано індивідуальну податкову консультацію від 30.01.2026 №622/ІПК/99-00-21-03-02 ІПК з урахуванням фактичних обставин викладених у листі, яка внесена до Єдиного реєстру податкових консультацій.
Нормами податкового законодавства при наданні індивідуальної податкової консультації позбавлено ДПС України права вільно трактувати викладені платником податків обставини, запитувати уточнюючі данні або норми, які фактично вимагають консультації, оскільки це відповідальність заявника у реалізації ним права на отримання ІПК.
Згідно з підпунктами «а» і «б» пункту 185.1 статті 185 розділу V Кодексу об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/ послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 розділу V ПКУ розташоване на митній території України.
Підпунктом 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Кодексу визначено, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування ПДВ операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України товарів оборонного призначення, визначених такими згідно з пунктом 29 частини 1 статті 1 Закону №808, що класифікуються за групами, товарними позиціями та підкатегоріями УКТ ЗЕД, перерахованими в абзацах «а» - «н» підпункту 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Кодексу, у тому числі, що класифікуються за групою 93, крім включених до товарної позиції 9303 та товарної підкатегорії 9304 00 00 00, а також 9305 (лише призначених для виробів товарних позицій 9303 - 9304), 9306 90 90 00 та 9307 00 00 00.
У разі здійснення операцій, звільнених від оподаткування ПДВ відповідно до підпунктів 4 і 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Кодексу, положення пункту 198.5 статті 198 та статті 199 розділу V Кодексу не застосовуються щодо таких операцій (останній абзац пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Кодексу).
Враховуючи викладене та виходячи з аналізу норм Кодексу та інших нормативно-правових актів зазначених вище, опису питань і фактичних обставин, наявних у зверненнях, ДПС в ІПК щодо поставлених у запиті на ІПК було зроблено наступні висновки.
Операції з постачання на митній території України товарів підлягатимуть звільненню від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Кодексу за умови, що:
- товари належать до категорії товарів оборонного призначення, визначених пунктом 29 статті 1 Закону № 808, та класифікується за групами, товарними позиціями та підкатегоріями УКТ ЗЕД, перерахованими в абзацах «а» - «н» підпункту 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПКУ (з урахуванням зазначених у таких абзацах обмежень);
- постачання товарів здійснюється у межах державного контракту;
- постачальник товарів є виконавцем або співвиконавцем державного контракту (договору) у розумінні норм Закону №808;
- покупець є державним замовником у розумінні норм Закону №808.
Тож, у разі недотримання умов, визначених Кодексом та Законом №808, операції з постачання таких товарів на митній території України підлягають оподаткуванню ПДВ у загальновстановленому порядку.
Тому, якщо товари належать до товарів оборонного призначення, визначених такими згідно з пунктом 29 частини 1 статті 1 Закону №808 та при цьому постачальник Товарів є виконавцем державного контракту (договору), а покупець товарів є державним замовником у розумінні норм Закону №808, то операції з постачання товарів на митній території України, що здійснюються у межах державних контрактів, підлягатимуть звільненню від оподаткування ПДВ незалежно від того, за рахунок яких джерел відбувається оплата Товарів.
Якщо товариство здійснює постачання товарів не у межах державного контракту (договору), то його операції з постачання таких товарів не підпадатимуть під режим звільнення від оподаткування ПДВ, визначений підпунктом 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX Кодексу.
Отже ІПК №622 в частині висновку (щодо питання 1) про необхідність державного контракту, статусу державного замовника та статусу виконавця для застосування звільнення відповідно до підпункту 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу:
- відповідає буквальному змісту норми Кодексу;
- враховані висновки Верховного Суду від 15.01.2026 у справі №912/761/25; не порушує вимоги частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;
- встановлює умови застосування податкової пільги, які передбачені Кодексом та Законом України «Про оборонні закупівлі»;
- відповідає нормам податкового законодавства.
Якщо операції товариства з постачання товарів підлягають звільненню від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу, то обов`язку щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за правилами, встановленими пунктом 198.5 статті 198 та статтею 199 розділу V Кодексу, у товариства не виникатиме.
Виходячи з наведеного вище, індивідуальна податкова консультація від 30.01.2026 №622/ІПК/99-00-21-03-02 ІПК є максимально вичерпною, наданою ТОВ «НВО «АРСЕНАЛ» з урахуванням наведених ним фактичних обставин та, як результат, не підлягає скасуванню з підстав наведених в адміністративному позові.
При цьому, наведена у позові судова практика, а саме постанова Верховного Суду від 13.03.2025 № 440/6273/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня, а відтак не може братися до уваги як належний доказ існування певної правової позиції.
Згідно з нормами Кодексу ІПК за своєю суттю є роз`ясненням контролюючого органу щодо практичного використання окремих норм податкового законодавства.
При цьому, чинне законодавство не місить положень щодо виключного застосування платником податку індивідуальної податкової консультації при нарахуванні та сплати податкових зобов`язань.
Якщо платник не згоден з позицією ДПС викладеної в ІПК він має право діяти на власний розсуд, керуючись своїм розумінням норм закону.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал».
20.03.2026 року на адресу суду від товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача не погоджується з доводами відповідача, вважає їх необґрунтованими та помилковими, враховуючи наступне.
Відповідно до Закону України «Про Митний тариф України» група 93 УКТ ЗЕД охоплює «зброю, боєприпаси та їх частини і приладдя», товарна позиція 9306 «Бомби, гранати, торпеди, міни, ракети та аналогічне озброєння і їх частини; патрони, снаряди та інші боєприпаси і їх частини, включаючи дріб та пижі до патронів: патрони для гладкоствольної зброї та їх частини; кульки для пневматичної зброї», товарна підкатегорія 9306 90 10 00 - «для військових цілей».
Таким чином, ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» було надано вичерпну інформацію щодо товару, його класифікації та правової природи, необхідну для застосування пп. «ї» пп. 4 п. 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України.
У зверненні товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» до контролюючого органу був наведений достатній, повний та релевантний опис фактичних обставин, необхідних для застосування норми податкового законодавства, з приводу якої було поставлено питання.
Зокрема, ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» прямо зазначив:
- вид господарської операції (виробництво та постачання корпусів для БПЛА);
- належність товару до товарів оборонного призначення у розумінні пункту 29 частини першої статті 1 Закону України «Про оборонні закупівлі»;
- правову підставу застосування пільги пп. «ї» пп. 4 п. 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України;
- модель договірних відносин (тристоронній договір, де кінцевим отримувачем є військова частина Збройних Сил України, а платником - волонтер).
Таким чином, ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» чітко окреслено як норму права, що підлягає застосуванню, так і конкретну господарську ситуацію, у межах якої ця норма має застосовуватись.
При цьому твердження відповідача про необхідність зазначення додаткових обставин (наявність державного контракту, статус державного замовника, статус виконавця) не є юридично обґрунтованим, оскільки такі обставини не є обов`язковими для застосування пп. «ї» пп. 4 п. 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України.
Як було детально обґрунтовано позивачем, а також підтверджено правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.03.2025 у справі №440/6273/24 норма пункту 29 частини 1 статті 1 Закону України «Про оборонні закупівлі» чітко розмежовує:
- товари оборонного призначення, прямо перелічені у нормі (зокрема, озброєння, військова та спеціальна техніка, зброя і боєприпаси, спеціальні комплектувальні вироби для їх виготовлення та експлуатації, матеріали та обладнання, спеціально призначені для їх розроблення, виготовлення або використання, спеціальні технічні засоби, технічні засоби розвідки); та «будь-які інші товари» щодо яких встановлено додаткову умову закупівлі державним замовником.
Відповідно до підпункту 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX ПК України, який відсилає до пункту 29 частини 1 статті 1 Закону України «Про оборонні закупівлі» не містить та не передбачає вимоги щодо наявності державного контракту або статусу державного замовника щодо перелічених у цій нормі товарів.
Незважаючи на це, у спірній ІПК Державною податковою службою України фактично поставлено застосування податкової пільги у залежність від:
- наявності державного контракту; статусу державного замовника; статусу виконавця або співвиконавця такого контракту, чим штучно доповнено норму чинного законодавства новими умовами, які прямо не передбачені законом.
Отже, відсутність у зверненні ТОВ до Державної податкової служби України інформації про такі обставини не може вважатися недоліком звернення, оскільки ці обставини не входять до предмета правового регулювання норми щодо якої запитувалась консультація.
Більше того, відповідач у своїй ІПК фактично надав роз`яснення, однак це роз`яснення не відповідає змісту норми права, що підлягала застосуванню та суперечить як Податковому кодексу України, так і Закону України «Про оборонні закупівлі» у їх системному тлумаченні.
При цьому, позивач не оскаржує спірну ІПК з підстав її формальної неповноти (відсутності відповіді на всі питання чи неналежного опису обставин), на відміну від справ, на які посилається відповідач.
Таким чином, посилання Державної податкової служби України на правові позиції Верховного Суду у справах №820/8/18 та №804/4524/17 є не релевантними, оскільки позивач у своєму зверненні виклав фактичні обставини та правовідносини у яких виникла практична необхідність отримання податкової консультації.
Крім того, у даній справі спір стосується неправильного застосування норми матеріального права в наданій ІПК.
З урахуванням викладеного, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 року в задоволенні клопотання представника Державної податкової служби України про розгляд справи №160/4472/26 за правилами загального позовного провадження - відмовлено.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» є платником ПДВ.
У липні 2025 року ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» (Постачальник) було укладено трьохсторонній договір на виробництво та поставку товарів, одержувачем за яким є військова частина ЗСУ, платником - фізична особа волонтер, включена до реєстру волонтерів.
За умовами Договору постачальник зобов`язується у встановлені строки поставляти (передавати у власність) одержувача товар, що постачається згідно з погодженими сторонами Специфікаціями, з дотриманням вимог законодавства для здійснення останнім заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та виконання заходів правового режиму воєнного стану товари оборонного призначення, згідно код ДК 021:2015: «35300000-7- зброя, боєприпаси та супутні деталі», а Платник зобов`язується належним чином здійснити відповідні розрахунки за поставлений товар.
Одержувач гарантує, що товар набувається не для перепродажу, а постачається з метою підтримки ЗСУ в умовах воєнного стану.
Станом на дату звернення, Договір діє і Сторони дотримуються умов Договору щодо поставки Товару (корпус для БПЛА) та його оплати.
ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» звернулося до Державної податкової служби України із заявою від 18.12.2025 вих.№18-12/2025 (реєстраційних вх. №7924/ІПК/6 від 23.12.2025) на отримання індивідуальної податкової консультації, в якій просило:
Державною податковою службою України 30.01.2026 року товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» надана індивідуальна податкова консультація №622/ІПК/99-00-21-03-02 ІПК, в якій повідомлено:
Щодо питання 1: Операції з постачання на митній території України Товарів підлягатимуть звільненню від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПКУ за умови, що:
- Товари належать до категорії товарів оборонного призначення, визначених пунктом 29 статті 1 Закону №808, та класифікується за групами, товарними позиціями та підкатегоріями УКТ ЗЕД, перерахованими в абзацах «а» - «н» підпункту 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПКУ (з урахуванням зазначених у таких абзацах обмежень);
- постачання Товарів здійснюється у межах державного контракту;
- постачальник Товарів є виконавцем або співвиконавцем державного контракту (договору) у розумінні норм Закону №808;
- покупець є державним замовником у розумінні норм Закону №808.
У разі недотримання умов, визначених ПКУ та Законом №808, операції з постачання таких товарів на митній території України підлягають оподаткуванню ПДВ у загальновстановленому порядку.
Якщо Товари належать до товарів оборонного призначення, визначених такими згідно з пунктом 29 частини 1 статті 1 Закону №808 та при цьому постачальник Товарів є виконавцем державного контракту (договору), а покупець Товарів є державним замовником у розумінні норм Закону № 808, то операції з постачання Товарів на митній території України, що здійснюються у межах державних контрактів, підлягатимуть звільненню від оподаткування ПДВ незалежно від того, за рахунок яких джерел відбувається оплата Товарів.
Якщо Товариство здійснює постачання Товарів не в межах державного контракту (договору), то його операції з постачання таких Товарів не підпадатимуть під режим звільнення від оподаткування ПДВ, визначений підпунктом 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПКУ.
Щодо питання 2: Якщо операції товариства з постачання Товарів підлягають звільненню від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом 4 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПКУ, то обов`язку щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за правилами, встановленими пунктом 198.5 статті 198 та статтею 199 розділу V ПКУ, у товариства не виникатиме.
Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункт 52.2 статті 52 глави 3 розділу ІІ ПКУ).
ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України від 30.01.2026 №622/ІПК/99-00-21-03-02 ІПК, оскільки індивідуальна податкова консультація в частині висновку щодо питання 1 не відповідає приписам Податкового кодексу України, крім того, до контролюючого органу був наданий достатній, повний та релевантний опис фактичних обставин, необхідних для застосування норми податкового законодавства, з приводу якої було поставлено питання, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодексу України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.
Положеннями пункту 185.1 статті 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
Згідно з пунктом 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
Положеннями підпункту «а» пункту 193.1 статті 193 ПК України визначено, що ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: 20 відсотків.
Відповідно до пункту 194.1 статті 194 ПК України операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об`єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка та 7 і 14 відсотків, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті «а» пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною.
Пунктом 200.1 статті 200 вказаного Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно з пунктом 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Положеннями пункту 201.1 статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.
Відповідно до пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень ПК України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України товарів оборонного призначення, визначених такими згідно з пунктом 29 частини 1 статті 1 Закону України «Про оборонні закупівлі», що класифікуються за такими групами, товарними позиціями та підкатегоріями УКТ ЗЕД: групи 93, крім включених до товарної позиції 9303 та товарної підкатегорії 9304 00 00 00, а також 9305 (лише призначених для виробів товарних позицій 9303-9304), 9306 90 90 00 та 9307 00 00 00.
Згідно з пунктом 29 частини 1 статті 1 Закону України «Про оборонні закупівлі» товари оборонного призначення - озброєння, військова та спеціальна техніка, зброя і боєприпаси, спеціальні комплектувальні вироби для їх виготовлення та експлуатації, матеріали та обладнання, спеціально призначені для їх розроблення, виготовлення або використання, спеціальні технічні засоби, технічні засоби розвідки, засоби технічного та криптографічного захисту інформації, засоби спеціального зв`язку, космічна техніка військового та подвійного призначення, засоби індивідуального захисту (бронежилети всіх класів захисту, протиударні, кулезахисні шоломи, комплекти протиударного захисту тощо), спеціальні засоби (кайданки, кийки, засоби, споряджені речовинами сльозогінної, світлошумової дії тощо), спеціальні (спеціалізовані) транспортні засоби; комп`ютерна, оптична, вимірювальна та інша техніка; спеціальний формений одяг, необхідний для виконання завдань правоохоронними органами, структурними підрозділами органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, військовими формуваннями з правоохоронними функціями, товари подвійного використання для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони, розвитку обороноздатності держави та системи національної стійкості, а також будь-які інші товари, які закуповуються державними замовниками, визначеними згідно з пунктом 10 частини 1 цієї статті, для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони.
Дослідивши спірні правовідносини, суд вважає висновок ДПС України помилковим, оскільки застосування законодавцем у пункті 29 частини 1 статті 1 Закону України «Про оборонні закупівлі» словосполучення «а також» цілком очевидно призначене для поєднання у переліку однорідних за своїм змістом елементів, кожен з яких має визначати самостійний вид товару. Умова щодо закупівлі державним замовником міститься після слів «а також», отже, - поширюється лише на товари, що визначені після цих слів («а також»).
Як вбачається з тексту - «це будь-які інші товари, які закуповуються державними замовниками, визначеними згідно з пунктом 10 частини 1 статті, для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони». У цьому контексті також важливо зазначити, що прикметник «інші» означає ті, які не перелічені вище, - що додатково виключає вищенаведений перелік елементів з-під дії означеної умови.
Отже, будь-які інші товари, крім вже зазначених вище у пункті 29 статті 1 вказаного Закону, які закуповуються державними замовниками, визначеними згідно з пунктом 10 частини першої цієї статті, для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони відносяться до визначення товарів оборонного призначення для цілей Закону України «Про оборонні закупівлі».
Таким чином, суд вважає що звільняються від оподаткування ПДВ операції з постачання Товарів, які класифікуються у товарній позиції 9306 90 10 00 згідно з УКТ ЗЕД та відносяться до товарів оборонного призначення відповідно до пункту 29 частини першої статті 1 Закону України від 17 липня 2020 року № 808-IX «Про оборонні закупівлі» у межах вищевказаного договору.
При цьому вимоги про закупівлю товарів саме державними замовниками, визначеними згідно з пунктом 10 частини 1 цієї статті, для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони, стосуються будь-яких інших товарів, а не продукції, яку виготовляє позивач.
А отже, спірна індивідуальна податкова консультація в частині висновку щодо питання 1 не відповідає приписам Податкового кодексу України.
Правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 13.03.2025 року в справі №440/6273/24
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За змістом частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал».
Щодо судового контролю за виконанням рішення суду в даній справі, суд не вбачає на цей час підстав для встановлення такого контролю та зобов`язання відповідача надати звіт про виконання рішення суду.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 2662,40 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ "Приватбанк" від 24.02.2026 року.
Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у розмірі 100 000,00 грн., суд виходить з наступного.
Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вичерпний перелік видів судових витрат.
Згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати по підготовці справи до розгляду.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з частинами 1-7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
На підтвердження наданих послуг адвокатом до суду надано:
- копію ордеру на надання правничої допомоги серії АІ №2135619 від 24.02.2026 року;
- копію договору про надання правничої допомоги №19-02/2026 від 19.02.2026 року;
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №8482/10 від 31.07.2020 року на ім`я Терновської Юлії Миколаївни;
- копію додаткової угоди №1 від 19.02.2026 року до договору про надання правничої допомоги №19-02/2026 від 19.02.2026 року.
Як вбачається з наданих позивачем документів, витрати на професійну правову допомогу в цій справі позивачем та його представником оцінено в розмірі 100 000,00 грн.
Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
18.03.2026 року на адресу суду від представника Державної податкової служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача виклав заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зазначивши наступне.
Надані позивачем договір від 19.02.2026 №19-02/2026 та ордер адвоката підтверджують лише наявність повноважень адвоката, проте відповідно до статті 134 КАС України не є доказами обсягу та вартості фактично наданих послуг, що свідчить про необґрунтованість вимог про їх стягнення в означеному у позові розмірі.
Надмірний розмір витрат на правничу допомогу, який не відповідає критеріям реальності та необхідності, покладає на державу додатковий тягар.
Позивач, який декларує підтримку ЗСУ, як виробник товарів оборонного призначення, водночас вимагає від держави компенсації гонорару адвоката, що в десятки разів перевищує середню ринкову вартість підготовки аналогічного позову в письмовому провадженні з аналогічного предмету спору.
Позиція є суперечливою, позаяк підтримуючи обороноздатність з одного боку, позивач намагається отримати надмірні кошти з оборонного бюджету країни з іншого.
З огляду на суть спірних правовідносин, зазначена справа обумовлена винятковим значенням для відповідача, як органу, що здійснює контроль за надходженням податків та зборів до бюджету держави.
Тоді як, необґрунтоване скасування індивідуальної податкової консультації негативно впливає на формування податкової політики держави, зумовлює невірне трактування податкового законодавства, як наслідок - уникнення платником податків наслідків застосування спірної податкової консультації, зокрема невиконанням платником податків встановленого ст. 67 Конституції України обов`язку.
А тому під спірними правовідносинами слід розуміти можливе нанесення державному бюджету України збитків.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Арсенал» до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування податкової консультації, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України від 30.01.2026 №622/ІПК/99-00-21-03-02 ІПК в частині висновку щодо питання 1.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник