Справа № 640/1980/22
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2026-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 квітня 2026 рокум. ДніпроСправа № 640/1980/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень та повідомлень,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» (далі - позивач, ПАТ КБ «СТАНДАРТ») до Державної податкової служби України (далі відповідач 1, ДПС України), Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі відповідач 2, ГУ ДПС у м. Києві) з такими позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 03.12.2021 №27400/6/99-00-18-01-03-06;

- визнати протиправним та скасувати повідомлення ГУ ДПС в м. Києві від 15.09.2021 №198 за формою 27-ОПП про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ПАТ КБ «СТАНДАРТ», як таке, що суперечить чинному законодавству України;

- визнати протиправним та скасувати повідомлення ГУ ДПС в м. Києві від 25.02.2016 №126 про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ПАТ КБ «СТАНДАРТ», як таке, що суперечить чинному законодавству України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18.06.2015 № 385 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «СТАНДАРТ», виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення 19.06.2015 №120 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «СТАНДАРТ» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «СТАНДАРТ. В подальшому термін ліквідації ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» неодноразово продовжувався.

На виконання частини другої статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з метою завершення процедури ліквідації та припинення Банку як юридичної особи, своїм рішенням від 24.01.2019 № 160 виконавча дирекція Фонду затвердила ліквідаційний баланс та звіт про виконання ліквідаційної процедури ПАТ КБ «СТАНДАРТ». Тобто, Фонд в межах компетенції та на виконання своїх основних завдань вжив всіх необхідних заходів для виведення неплатоспроможного Банку з ринку та відповідно до статті 53 Закону 16.05.2019 було внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №2025385 про державну реєстрацію припинення ПАТ КБ «СТАНДАРТ» як юридичної особи, а отже ліквідаційна процедура була завершена, а Банк ліквідованим. Зазначають, що державну реєстрацію припинення ПАТ КБ «СТАНДАРТ» як юридичної особи було здійснено з дотриманням всіх необхідних процедур та у відповідності до чинного законодавства.

Проте, відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 640/15945/19 від 09.04.2020 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 640/15945/19 від 21.01.2021 за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі ГУ ДФС в м. Києві) до ПАТ КБ «СТАНДАРТ», державну реєстрацію припинення юридичної особи ПАТ КБ «СТАНДАРТ» () було відмінено, а запис про Банк в ЄДР відновлено зі статусом «в стані припинення». Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 15 липня 2021 року № 732 «Про деякі питання ліквідації ПАТ КБ «СТАНДАРТ» з 15 липня 2021 року визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ КБ «СТАНДАРТ» до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ КБ «СТАНДАРТ» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вирішено здійснювати Фондом безпосередньо.

Підставами задоволення позову ГУ ДФС в м. Києві до ПАТ КБ «СТАНДАРТ» про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи стало направлення державному реєстратору від імені ГУ ДФС в м. Києві повідомлення за формою 27-ОПП від 25.02.2016 №126 про заперечення проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ПАТ КБ «СТАНДАРТ», в якому було зазначено чотири підстави, а саме: 1) неможливість проведення документальної позапланової перевірки; 2) наявність податкового боргу в розмірі 34 407,50 грн.; 3) наявність об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням; 4) відсутність повідомлень від фінансових установ про закриття всіх рахунків такого платника податків, в тому числі відкритих через відокремлені підрозділи.

Не погоджуючись із зазначеним повідомленням ГУ ДФС в м. Києві від 25.02.2016 №126, 19.08.2021 ПАТ «КБ «СТАНДАРТ», повноваження під час ліквідації якого здійснюються Фондом безпосередньо, було направлено лист до ГУ ДПС в м. Києві з проханням провести внутрішню перевірку щодо обґрунтованості та актуальності повідомлення ГУ ДФС в м. Києві за формою 27-ОПП від 25.02.2016 №126 про наявність заперечення проти припинення юридичної особи ПАТ КБ «СТАНДАРТ».

28.09.2021 ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» було отримано лист - відповідь ГУ ДПС в м. Києві від 16.09.2021 за вихідним номером 26-15-12-12-19 без зазначення дати реєстрації такого листа. В листі від 16.09.2021 за вихідним номером 26-15-12-12-19 ГУ ДПС в м. Києві повідомив про те, що станом на 16.09.2021 по ПАТ КБ «СТАНДАРТ» (Код ) обліковується заборгованість у ГУ ДПС в м. Києві в розмірі 924 007,00 гривень та відповідно відсутні підстави для проведення заходів щодо зняття з обліку платника податків та відкликання заперечення за формою №27 ОПП.

Також ГУ ДПС в м. Києві до листа від 16.09.2021 за вихідним номером 26-15-12- 12-19 додав копію ще одного повідомлення від 15.09.2021 №198 про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ПАТ КБ «СТАНДАРТ», в якому було зазначено лише одну підставу такого заперечення: наявність податкового боргу, проте не було надано жодних роз`яснень чи скасовує це повідомлення попереднє, чи це додаткове заперечення до попереднього повідомлення.

Не погодившись з аргументами, викладеними у повідомленні Головного управління Державної податкової служби в місті Києві від 15.09.2021 №198 про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи, ПАТ «КБ «СТАНДАРТ», повноваження під час ліквідації якого здійснюються Фондом безпосередньо, було подано скаргу від 11.10.2021 № 212-49-2/21 на повідомлення ГУ ДПС в м. Києві від 15.09.2021 №198 та від 25.02.2016 №126.

За результатами розгляду скарги Державною податковою службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги від 03.12.2021 №27400/6/99-00-18-01-03-06, яким скаргу банку залишено без задоволення, копія вказаного рішення була отримана 07.12.2021.

Вважають, що до спірних правовідносин, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його вкладниками/кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України.

Також зазначають, що у випадку наявності податкового боргу, інших зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких вважається таким, що настав, а також тих, що безпосередньо пов`язані з ліквідаційною процедурою, відповідно до п. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», контролюючий орган має заявити свої вимоги до банку.

Органи державної податкової служби, як кредитор, у порядку та в строк визначені нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» мали право подати до ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» заяву на включення до реєстру кредиторів суми несплачених податкових зобов`язань в тому числі з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що виникли до дати ліквідації.

Проте, звертають особливу увагу, що ДПС України не зверталося з кредиторськими вимогами до ПАТ КБ «СТАНДАРТ» щодо сплати податків і зборів, що виникли до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку або ті, що виникли безпосередньо під час проведення ліквідації та відповідно зазначені вимоги відсутні в реєстрі акцептованих вимог ПАТ КБ «СТАНДАРТ».

Крім того, відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідаційна процедура банку вважається завершеною з моменту затвердження ліквідаційного балансу, а банк ліквідованим - з моменту внесення запису про припинення банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

На виконання частини другої статті 53 цього Закону з метою завершення процедури ліквідації та припинення банку як юридичної особи, своїм рішенням від 24.01.2019 № 160 виконавча дирекція Фонду затвердила ліквідаційний баланс та звіт про виконання ліквідаційної процедури ПАТ КБ «СТАНДАРТ».

Відтак, з моменту затвердження ліквідаційного балансу банку, на балансі банку більше обліковуються активи та грошові кошти, рахунки банку закриті, всі вимоги до банку, що не були задоволені вважаються погашеними.

Відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» органи ДПС забезпечують передачу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (далі Єдиний державний реєстр) відомостей про відсутність (наявність) заборгованості із сплати податків і зборів та відсутність (наявність) заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Відомості).

Форми Відомостей затверджені Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300 та Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.12.2014 за № 1553/26330: відомості про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати податків і зборів за ф. № 30-ОПП; відомості про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати єдиного внеску за ф. № 11-ЄСВ.

Водночас підпунктом 2 пункту 2 наказу Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України від 18.03.2016 № 759/5/371, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.03.2016 за № 446/28576 «Про інформаційну взаємодію між Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань й інформаційними системами Державної фіскальної служби України» (далі Наказ) було встановлено, що до запровадження обміну документами в електронній формі між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами ДПС щодо подання запитів державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і передачі до Єдиного державного реєстру відомостей про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати податків і зборів, про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування такі відомості передавалися ДФС до Єдиного державного реєстру з урахуванням технічних можливостей Єдиного державного реєстру та інформаційних систем ДФС, а саме: про наявність заборгованості зі сплати податків і зборів шляхом надсилання повідомлень про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи за формою № 27-ОПП або повідомлень про наявність податкового боргу та неможливість проведення спрощеної процедури державної реєстрації припинення юридичної особи за формою № 23-ОПП; про наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування шляхом надсилання повідомлень про наявність боргу зі сплати єдиного внеску та про неможливість проведення державної реєстрації припинення юридичної особи за формою № 5-ЄСВ; про відсутність заборгованості зі сплати податків і зборів шляхом надсилання повідомлень про відкликання заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи за формою № 28-ОПП; про відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування шляхом надсилання пові

Наказ втратив чинність та на сьогодні за результатами проведених заходів, пов`язаних з припиненням юридичних осіб, до Єдиного державного реєстру контролюючими органами направляються Відомості за ф. № 30-ОПП та за ф. № 11- ЄСВ. Процедури формування Відомостей визначені розділом 8 Порядку взаємодії між структурними підрозділами органів ДПС з питань реєстрації та обліку платників, затвердженого наказом ДПС від 09.12.2022 № 889 (далі Наказ № 889).

Пунктом 8.2 розділу 8 Наказу № 889 встановлено, що у формуванні відомостей про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати податків і зборів та єдиного внеску в межах компетенції задіяні такі структурні підрозділи: податкового аудиту, трансфертного ціноутворення, перевірок оподаткування фізичних осіб, підрозділи, за якими у межах компетенції закріплені процедури адміністрування за податками, зборами, платежами з юридичних осіб та фізичних осіб, по роботі з податковим боргом, правового забезпечення, контролю за підакцизними товарами, обліку платежів та моніторингу обліково-звітних показників. Такі заходи здійснюються на рівні головних управлінь ДПС в областях та м. Києві.

У разі якщо змінилися обставини, які були підставами для направлення до Єдиного державного реєстру відомостей про наявність заборгованості зі сплати податків і зборів або про наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску, то контролюючий орган формує та направляє до Єдиного державного реєстру нові відомості.

За результатами розгляду службової записки встановлено, що стосовно ПАТ «Комерційного банку «Стандарт» 15.09.2021 Головним управлінням ДПС у м. Києві до Єдиного державного реєстру було направлене повідомлення про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи за формою № 27-ОПП. Станом на час розгляду справи інші відомості контролюючим органом до Єдиного державного реєстру не направлялися.

Враховуючи викладене, інформація щодо з`ясування зміни обставин зазначених у повідомленні за ф. № 27-ОПП від 15.09.2021 наявна в Головного управління ДПС у м. Києві.

Відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що порядок зняття з обліку платників податків у контролюючих органах визначений ст. 67 Податкового кодексу України та розділом XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 із змінами і доповненнями (далі - Порядок № 1588).

Згідно з абзацом третім п. 11.1 розд. XI Порядку № 1588 банки повідомляють контролюючі органи щодо прийняття рішення про їх ліквідацію або реорганізацію з урахуванням порядку ліквідації (реорганізації) банків, встановленого Законом № 2121 та Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-УІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та відповідно до п. 11.4 розд. XI Порядку № 1588.

Так, п. 11.4 розд. XI Порядку № 1588 встановлено, що у разі ліквідації банку голова ліквідаційної комісії або уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку протягом десяти днів від дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії зобов`язаний подати до кожного з контролюючих органів, у яких перебувають на обліку банк, його відокремлені підрозділи, такі документи: заяву про ліквідацію або реорганізацію платника податків за формою № 8-ОПП; інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів; копію рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; копію рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про призначення повноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії за пропозицією Фонду гарантування-вкладів фізичних осіб або копію рішення загальних зборів банку про обрання ліквідаційної комісії у разі ліквідації банку за рішенням власників банку.

Згідно з п. 11.10 розд. XI Порядку № 1588 до завершення строку, визначеного для заявлення кредиторами своїх вимог, а також у день отримання запиту від суб`єкта державної реєстрації контролюючий орган передає до Єдиного державного реєстру (далі - ЄДР) у порядку інформаційної взаємодії між ЄДР та інформаційними системами Центрального контролюючого органу відомості: про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати податків і зборів за формою № ЗО - ОГНІ (додаток 14 до Порядку № 1588); про узгодження плану реорганізації юридичної особи за формою № 31 - ОПП (додаток 15 до Порядку № 1588) - у разі наявності податкового боргу при реорганізації юридичної особи.

Зазначають, що згідно з приписами п. 11.11 розд. XI Порядку № 1588, якщо припиняється юридична особа, яка перебуває на обліку в контролюючому органі за основним місцем обліку та одночасно в інших контролюючих органах перебуває на обліку за неосновним місцем обліку чи перебувають на обліку її відокремлені підрозділи, відомості про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати податків і зборів за формою № ЗО-ОПП формуються контролюючим органом за основним місцем обліку платника із урахуванням наявності (відсутності) заборгованості такого платника податків та/або його відокремлених підрозділів щодо сплати платежів на територіях адміністративно-територіальних одиниць, де платник та/або його відокремлені підрозділи перебувають на обліку за основним та неосновним місцем.

Так, станом на 15.09.2021, згідно із даними інформаційно - комунікаційних систем контролюючих органів, по ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» (код 36335426) обліковувалась заборгованість у сумі 63 181,86 грн. зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваного юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (КБК 18010400) по території обслуговування ТУ ДПС у Харківській області (Київський район м. Харкова) (код регіону - 2031).

Крім цього, у разі наявності заборгованості зі сплати податків і зборів відомості за формою № ЗО-ОПП разом із додатками надсилаються (видаються) комісії з припинення (ліквідаційній комісії, ліквідатору) або особі, відповідальній за погашення грошових зобов`язань або податкового боргу, що є такою згідно з п. 97.4 ст. 97 глави 9 розд. II ПК України, за їх зверненням.

Додатки до відомостей за формою № 3О-ОПП видаються тими контролюючими органами, які їх сформували (п. 11.11 розд. XI Порядку № 1588). Відомості про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати податків і зборів за формою № 30 - ОПП: є єдиним документом, що підтверджує відсутність (наявність) заборгованості з податків, зборів у випадках припинення юридичних осіб, визначених Законом України від 15 травня 2003 року № 755-ІУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» із змінами та доповненнями (далі - Закон № 755); не може використовуватись у випадках, передбачених іншими нормативно-правовими актами, крім визначених у Законі № 755 та нормативно-правових актах, прийнятих відповідно до Закону № 755 (п. 11.15 розд. XI Порядку № 1588).

Враховуючи вищевикладене, на виконання приписів Порядку № 1588, сформовано та направлено державному реєстратору повідомлення за формою № 27 - ОПП про наявність заперечення проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи по ПАТ «КБ «Стандарт» (код 36335426) від 15.09.2021 № 198.

Виходячи з того, що станом на 11.03.2025, по ПАТ «КБ «Стандарт» (код 36335426) обліковується заборгованість в розмірі 924 007,00 гривень у ТУ ДПС у м. Києві відсутні підстави щодо відкликання заперечення за формою № 27 - ОПП.

Враховуючи вищенаведене, вважають, що контролюючий орган діяв в межах визначених чинним законодавством.

Ухвалою суду від 27.02.2025 справу прийнято до провадження. Розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам, судом встановлено наступні фактичні обставини.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18.06.2015 № 385 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «СТАНДАРТ», виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення 19.06.2015 №120 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «СТАНДАРТ» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «СТАНДАРТ. В подальшому термін ліквідації ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» неодноразово продовжувався.

На виконання частини другої статті 53 Закону з метою завершення процедури ліквідації та припинення банку як юридичної особи, виконавча дирекція Фонду рішенням від 24.01.2019 № 160 затвердила ліквідаційний баланс та звіт про виконання ліквідаційної процедури ПАТ КБ «СТАНДАРТ». Тобто, Фонд в межах компетенції та на виконання своїх основних завдань вжив всіх необхідних заходів для виведення неплатоспроможного банку з ринку та відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 16.05.2019 було внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №2025385 про державну реєстрацію припинення ПАТ КБ «СТАНДАРТ» як юридичної особи, а отже ліквідаційна процедура була завершена, а банк ліквідованим.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 640/15945/19 від 09.04.2020 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 640/15945/19 від 21.01.2021 за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі ГУ ДФС в м. Києві) до ПАТ КБ «СТАНДАРТ», державну реєстрацію припинення юридичної особи ПАТ КБ «СТАНДАРТ» () було відмінено, а запис про банк в ЄДР відновлено зі статусом - в стані припинення. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 15 липня 2021 року № 732 «Про деякі питання ліквідації ПАТ КБ «СТАНДАРТ» з 15 липня 2021 року визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ КБ «СТАНДАРТ» до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ КБ «СТАНДАРТ» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вирішено здійснювати Фондом безпосередньо.

Підставами задоволення позову ГУ ДФС в м. Києві до ПАТ КБ «СТАНДАРТ» про відміну державної реєстрації припинення юридичної особи стало направлення державному реєстратору від імені ГУ ДФС в м. Києві повідомлення за формою 27-ОПП від 25.02.2016 №126 про заперечення проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ПАТ КБ «СТАНДАРТ», в якому було зазначено чотири підстави, а саме: 1) неможливість проведення документальної позапланової перевірки; 2) наявність податкового боргу в розмірі 34 407,50 грн.; 3) наявність об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням; 4) відсутність повідомлень від фінансових установ про закриття всіх рахунків такого платника податків, в тому числі відкритих через відокремлені підрозділи.

Не погоджуючись із зазначеним повідомленням ГУ ДФС в м. Києві від 25.02.2016 №126, 19.08.2021 ПАТ «КБ «СТАНДАРТ», повноваження під час ліквідації якого здійснюються Фондом безпосередньо, направлено лист до ГУ ДПС в м. Києві з проханням провести внутрішню перевірку щодо обґрунтованості та актуальності повідомлення ГУ ДФС в м. Києві за формою 27-ОПП від 25.02.2016 №126 про наявність заперечення проти припинення юридичної особи ПАТ КБ «СТАНДАРТ».

28.09.2021 ПАТ «КБ «СТАНДАРТ», повноваження під час ліквідації якого здійснюються Фондом безпосередньо, отримано лист - відповідь ГУ ДПС в м. Києві від 16.09.2021 за вихідним номером 26-15-12-12-19. В листі від 16.09.2021 за вихідним номером 26-15-12-12-19 ГУ ДПС в м. Києві повідомив про те, що станом на 16.09.2021 по ПАТ КБ «СТАНДАРТ» (Код ) обліковується заборгованість у ГУ ДПС в м. Києві в розмірі 924 007,00 гривень та відповідно відсутні підстави для проведення заходів щодо зняття з обліку платника податків та відкликання заперечення за формою №27 ОПП.

Також ГУ ДПС в м. Києві до листа від 16.09.2021 за вихідним номером 26-15-12- 12-19 додав копію ще одного повідомлення від 15.09.2021 №198 про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ПАТ КБ «СТАНДАРТ», в якому зазначено лише одну підставу такого заперечення: наявність податкового боргу.

Не погодившись з аргументами, викладеними у повідомленні Головного управління Державної податкової служби в місті Києві від 15.09.2021 №198 про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи, ПАТ «КБ «СТАНДАРТ», повноваження під час ліквідації якого здійснюються Фондом безпосередньо, подано скаргу від 11.10.2021 № 212-49-2/21 на повідомлення ГУ ДПС в м. Києві від 15.09.2021 №198 та від 25.02.2016 №126.

За результатами розгляду скарги Державною податковою службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги від 03.12.2021 №27400/6/99-00-18-01-03-06, яким скаргу банку залишено без задоволення, копія вказаного рішення була отримана 07.12.2021.

Вказані обставини та факти представниками сторін не заперечувались.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.04.2026 № 2669782 ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» перебуває в стані припинення, перебуває на обліку в ГУ ДПС в м. Києві.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців регулюються Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755- IV (далі - Закон №755-IV).

Частиною 1 ст.9 Закону №755-IV відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі:

1) відповідних заяв про державну реєстрацію;

2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій;

3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

Відповідно до ч.13 ст.17 Закону №755-IV передбачено, що для державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації на підставі рішення про припинення юридичної особи, прийнятого учасниками юридичної особи або відповідного органу юридичної особи, а у випадках, передбачених законом, - рішення відповідних державних органів, або судового рішення про припинення юридичної особи, не пов`язаного з її банкрутством, після закінчення процедури припинення, але не раніше закінчення строку заявлення вимог кредиторами, подаються такі документи: 1) заява про державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації; 2) довідка архівної установи про прийняття документів, що відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню.

Згідно з пунктом 1 частини 5 ст. 25 Закону №755-IV порядок проведення спрощеної процедури державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації включає проведення реєстраційної дії щодо початку проведення спрощеної процедури державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру - не пізніше наступного робочого дня з дати настання підстави, передбаченої частиною четвертою цієї статті.

Відповідно ч. 7 ст. 25 Закону №755-IV порядок проведення спрощеної процедури державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації включає:

1) проведення реєстраційної дії щодо початку проведення спрощеної процедури державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру - не пізніше наступного робочого дня з дати настання підстави, передбаченої частиною четвертою цієї статті;

2) державну реєстрацію припинення юридичної особи в результаті її ліквідації - не пізніше наступного робочого дня після отримання відомостей:

про відсутність заборгованості із сплати податків і зборів та відсутність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

про відсутність заборгованості із сплати страхових коштів до Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування.

Підстави для відмови у державній реєстрації визначені у ч.1 ст.28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», зокрема, документи для державної реєстрації припинення юридичної особи подані щодо юридичної особи, що ліквідується, стосовно якої надійшли відомості про наявність заборгованості із сплати податків і зборів та/або наявність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім банків, стосовно яких процедура ліквідації здійснюється відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (абз. 7 п. 11).

Отже, нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини визначено перелік документів, які необхідно подати для здійснення реєстраційної дії та встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації, зокрема, щодо юридичної особи, що ліквідується, стосовно якої надійшли відомості про наявність заборгованості із сплати податків і зборів та/або наявність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за виключенням банків щодо яких процедура ліквідації здійснюється відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (стаття 1).

Статтею 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п.п. 6, 17 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Статтею 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює заходи щодо проведення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку, у тому числі шляхом виконання плану врегулювання, здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Положеннями частини 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України 18.03.2016 № 759/5/371 затверджено Порядок інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань й інформаційними системами Державної фіскальної служби України.

Цей Порядок визначає механізм інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр) й інформаційними системами Державної фіскальної служби України, у тому числі обміну документами в електронній формі (далі - Інформаційна взаємодія).

Інформаційна взаємодія здійснюється на центральному рівні в електронній формі інформаційно-телекомунікаційними засобами з використанням засобів технічного та криптографічного захисту інформації відповідно до вимог законодавства з питань захисту інформації.

У пункті 9 цього Порядку зазначено, що підтвердження щодо отримання відомостей про проведені реєстраційні дії, документів в електронній формі з Реєстру формується Державною фіскальною службою України автоматично програмними засобами ведення реєстрів Державної фіскальної служби України та передається до Реєстру одночасно із завантаженням таких відомостей, документів до реєстрів Державної фіскальної служби України.

Також, частина 6 ст. 13 Закону № 755-ІV та п. 11.14 розділу XI Порядку обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, передбачають, що для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи контролюючий орган передає до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) у порядку інформаційної взаємодії між ЄДР та інформаційними системами ДФС відомості про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати податків і зборів за формою №27-01111.

Відповідно до абз. 2 пп. 2 п. 2 спільного наказу Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України № 759/5/371 від 18.03.2016 року "Про інформаційну взаємодію між Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань й інформаційними системами Державної фіскальної служби України", зареєстрованого в Мінюсті 25.03.2016 за № 446/28576, до запровадження обміну документами в електронній формі між Реєстром та інформаційними системами Державної фіскальної служби України щодо подання запитів державними реєстраторами юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і передачі до Реєстру відомостей про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати податків і зборів, про відсутність (наявність) заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, про узгодження плану реорганізації юридичної особи такі відомості передаються Державною фіскальною службою України до Реєстру з урахуванням технічних можливостей Реєстру та інформаційних систем Державної фіскальної служби України, а саме про наявність заборгованості зі сплати податків і зборів - шляхом надсилання повідомлень про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи за формою № 27-ОПП.

Тобто, вказаним Наказом визначено, що повідомлення за формою № 27-ОПП надсилається із обов`язковим зазначенням причин заперечень контролюючого органу щодо здійснення державної реєстрації припинення юридичної особи, а саме: наявність заборгованості зі сплати податків і зборів.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що єдиним обґрунтуванням підстав наявності заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи по ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» (код 36335426) від 15.09.2021 № 198 є те, що за позивачем обліковується заборгованість зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваного юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (КБК 18010400) по території обслуговування ТУ ДПС у Харківській області (Київський район м. Харкова) (код регіону - 2031) у сумі 63 181,86 грн.

Водночас, враховуючи, що ліквідація ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» здійснювалась в порядку Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то наявність податкової заборгованості не є підставою для пред`явлення заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи.

Враховуючи, що відповідачем 2 не наведено, а судом не встановлено наявності законодавчо визначених підстав для відмови у проведенні державної реєстрації припинення юридичної особи ПАТ «КБ «СТАНДАРТ», тому державна реєстрація припинення юридичної особи має бути здійснена відповідно до положень та в порядку Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що регулює спірні правовідносини.

Згідно з частиною 1 ст. 48 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження:

1) здійснює повноваження органів управління банку;

2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів;

4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України;

5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю;

6) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх. Цей пункт не застосовується до правочинів, зобов`язання за якими припиняються у процедурі ліквідаційного неттінгу, що здійснюється в порядку, встановленому статтею 54-1 цього Закону;

7) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обов`язковому зберіганню;

8) здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону;

9) здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом;

10) повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов`язань перед банком).

Положеннями частини 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Отже, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачена спеціальна процедура ліквідації банків, у якій відповідач не позбавлений права брати участь шляхом задоволення вимог кредиторів, у тому числі стягнення податкової заборгованості.

Водночас, ГУ ДПС у м.Києві не надано доказів в підтвердження звернення з кредиторськими вимогами до ПАТ КБ «СТАНДАРТ» щодо сплати податків і зборів, що виникли до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку або ті, що виникли безпосередньо під час проведення ліквідації та відповідно зазначені вимоги відсутні в реєстрі акцептованих вимог ПАТ КБ «СТАНДАРТ.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, то суд зауважує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 у справі № 160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № К (80)2, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Отже, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (рішення Верховного Суду у справі № 826/10085/16).

Здійснюючи судочинство, Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 17 грудня 2004 року у справі «Педерсен і Бодзгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних державних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належали б до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Водночас саме відповідачу чиним законодавством надано виключне право вчиняти дії щодо скасування повідомлення про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ПАТ КБ «СТАНДАРТ». Жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до пункту 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідач 2 безпідставно, у порушення положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» спрямовано заперечення проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи по ПАТ «КБ «СТАНДАРТ» від 15.09.2021 № 198, чим допустив дії, які порушили права позивача, за захистом яких він звернувся до суду з цим позовом.

За викладених вище обставин, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та обрання належного способу захисту порушеного права шляхом:

-зобов`язання ГУ ДПС в м. Києві вжити заходів щодо відкликання повідомлення від 15.09.2021 №198 за формою 27-ОПП про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ПАТ КБ «СТАНДАРТ», з урахуванням висновків суду.

Що стосується повідомлення ГУ ДПС в м. Києві від 25.02.2016 №126 про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ПАТ КБ «СТАНДАРТ», суд вважає за необхідне зазначити, що за встановлених обставин справи відсутні підстави для зобов`язання відповідача 2 вчинити дії щодо відкликання вказаного повідомлення, оскільки повідомлення від 15.09.2021 №198 за формою 27-ОПП про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ПАТ КБ «СТАНДАРТ» спрямовано після прийняття рішення Окружним адміністративним судом міста Києва по справі № 640/15945/19 від 09.04.2020 та зазначений вище спосіб захисту прави позивача є належним та ефективним. Таким чином, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасувати рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 03.12.2021 №27400/6/99-00-18-01-03-06, суд зазначає таке.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Суд не наділений правом оцінювати повноту дослідження контролюючим органом обставин, викладених позивачем у скарзі на рішення відповідача про відмову у задоволенні скарги.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства повноваження Державної податкової служби України щодо прийняття рішень за результатами розгляду скарг є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноважених органів.

Як слідує зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Отже, суд не може оцінювати повноту розгляду Державної податкової служби України скарги позивача та вмотивованість і обґрунтованість рішення про результати її розгляду.

При цьому, суд звертає увагу на те, що наслідком розв`язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб`єктивного права позивача. У разі незгоди з діями чи рішенням контролюючого органу вимога щодо скасування рішення про результати розгляду скарги не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача.

Вказане рішення, прийняте у порядку досудового врегулювання, не покладає на платника податків будь-якого обов`язку.

Таке рішення не створює для позивача юридичних наслідків, отже, за результатами вирішення спору в порядку адміністративного оскарження, та не є актом реалізації контролюючими органами повноважень у сфері управлінської діяльності.

Відтак у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин, з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин та меж заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з обранням належного способу захисту порушеного права.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 7443,00 грн.

Оскільки позов задоволено частково, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідача у розмірі 3721,50 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «СТАНДАРТ» (Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17, ) до Державної податкової служби України (м. Київ, Львівська пл., 8, ), Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправними та скасування рішень та повідомлень задовольнити частково.

Зобов`язати ГУ ДПС в м. Києві вжити заходів щодо відкликання повідомлення від 15.09.2021 №198 за формою 27-ОПП про наявність заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ПАТ КБ «СТАНДАРТ», з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «СТАНДАРТ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3721 (три тисячі сімсот двадцять одна) грн 50 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.О. Кисельова