Справа № 320/16827/26
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2026-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про роз`яснення судового рішення

28 квітня 2026 року 320/16827/26

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Колеснікової І.С., розглянувши заяву Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» про роз`яснення судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

22.04.2026 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника заявника Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» (заявник, товариство) про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій заявник просив суд застосувати заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом:

- зупинення примусового стягнення у виконавчому провадженні № 80829480, яке відкрито 22.04.2026 державним виконавцем Яковенком Владиславом Андрійовичем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі Наказу Антимонопольного комітету України № 32-Ю/26 від 17.04.2026 про стягнення штрафу у розмірі 2 432 403 190,00 грн з СП ТОВ «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД»;

- зупинення дії постанови державного виконавця Яковенка В.А. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.04.2026 у виконавчому провадженні № 80829480 в частині стягнення виконавчого збору;

- заборони Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчиняти дії на виконання виконавчого провадження № 80829480, відкритого 22.04.2026, які спрямовані на блокування (арешт) рахунків СП ТОВ «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД», відкритих у державних чи приватних банках та фінансових установах, з метою запобігання перешкоджання СП ТОВ «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» виконувати покладені на нього функції;

- заборони будь-яким банківським та фінансовим установам вчиняти дії на виконання виконавчого провадження № 80829480, відкритого 22.04.2026, спрямовані на блокування (арешт) грошових коштів СП ТОВ «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» та виконання постанов Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 вжито заходів забезпечення позову до подання позовної заяви СП ТОВ «Оптіма-Фарм, ЛТД» до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, зокрема вирішено:

- до набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду даної адміністративної справи по суті, зупинити примусове стягнення у виконавчому провадженні № 80829480, яке відкрито 22 квітня 2026 року державним виконавцем Яковенком Владиславом Андрійовичем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі Наказу Антимонопольного комітету України № 32-Ю/26 від 17 квітня 2026 року про стягнення штрафу у розмірі 2 432 403 190,00 грн (два мільярди чотириста тридцять два мільйони чотириста три тисячі сто дев`яносто гривень) з Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД».

- до набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду даної адміністративної справи по суті, зупинити дію постанови державного виконавця Яковенка В.А. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22 квітня 2026 року у виконавчому провадженні № 80829480 в частині стягнення виконавчого збору.

Разом з тим, 28.04.2026 від товариства на адресу суду надійшла заява про роз`яснення судового рішення, а саме вказаної ухвали суду від 23.04.2026 про забезпечення позову.

У вказаній заяві товариство просить роз`яснити зміст ухвали Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 у справі № 320/16827/26 про забезпечення позову, а саме:

- Чи означає зупинення судом примусового стягнення у виконавчому провадженні № 80829480 заборону вчинення будь-яких виконавчих дій, спрямованих на застосування заходів примусового виконання, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», у тому числі заборону накладення арешту та утримання під арештом коштів, що надходять на рахунки боржника після прийняття Ухвали, до моменту набрання законної сили рішенням суду або до скасування ухвали про забезпечення?

- Чи поширюється арешт, накладений державним виконавцем до набрання чинності ухвалою про забезпечення позову, на грошові кошти, що надходять на рахунки СП ТОВ «Оптіма-Фарм, ЛТД» після набрання цією ухвалою чинності, чи дія такого арешту обмежується виключно коштами, наявними на рахунках боржника на момент його накладення?

- Чи зобов`язані банківські установи після отримання ухвали про забезпечення позову, якою зупинено примусове стягнення у виконавчому провадженні № 80829480: 1) припинити виконання постанови державного виконавця про арешт коштів у частині нових надходжень на рахунки СП ТОВ «Оптіма-Фарм, ЛТД»; 2) забезпечити розблокування грошових коштів СП ТОВ «Оптіма-Фарм, ЛТД», що надійшли після прийняття ухвали про забезпечення позову?

Товариство мотивує подану заяву про роз`яснення судового рішення тим, що не дивлячись на наявність ухвали про забезпечення позову, банківські установи продовжують виконувати постанову виконавця про арешт коштів, прийняту у виконавчому провадженні №80829480, у повному обсязі, у тому числі арештовують кошти, що надходять на рахунки після прийняття ухвали суду про забезпечення позову.

Оцінюючи доводи заявника у контексті нормативного регулювання Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) питання роз`яснення судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає за можливе здійснювати розгляд заяви про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено ухвалу про забезпечення позову, роз`яснення якої просить здійснити заявник, тобто без повідомлення учасників справи.

При цьому, суд звертає увагу на те, що роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення.

Виходячи із системного тлумачення вказаних вище правових положень, роз`яснено може бути судове рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

У контексті наведеного суд звертає увагу, що наявні матеріали справи, а саме додане до заяви про роз`яснення судового рішення листування заявника з банківською установою, засвідчує наявність труднощів із розумінням змісту заяви про забезпечення позову, що підвищує ймовірність неправильного виконання такої ухвали.

Так, не дивлячись на наявність ухвали про забезпечення позову, якою, у тому числі зупинено примусове стягнення у виконавчому провадженні № 80829480, банківські установи, зокрема АТ «Райффайзен Банк», у відповідь на звернення заявника повідомляють про продовження виконання постанови виконавця про арешт коштів, що була прийнята у виконавчому провадженні № 80829480 раніше за ухвалу про забезпечення позову, у тому числі банківські установи продовжують арештовуватиме кошти, що надходять на рахунки заявника після прийняття відповідної ухвали суду.

Вказане, у контексті вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо наслідків зупинення примусового стягнення у виконавчому провадженні, про що буде зазначено нижче, свідчить про наявність визначених КАС України підстав для роз`яснення ухвали суду про забезпечення позову від 23.04.2026.

Як засвідчують фактичні обставини справи, 31.07.2025 Антимонопольний комітет України (АМКУ) ухвалив рішення № 370-р про накладення на СП ТОВ «Оптіма-Фарм, ЛТД» штрафу у розмірі 2 432 403 190, 00 грн.

17.04.2026 АМКУ видав наказ № 32-Ю/26 про примусове виконання зазначеного рішення.

22.04.2026 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 80829480 та постанови про арешт коштів СП ТОВ «Оптіма-Фарм, ЛТД» на суму 2 675 643 509, 00 грн, про арешт майна та про стягнення виконавчого збору.

Банківські установи, у яких відкриті рахунки заявника, зокрема АТ «Райффайзен Банк», отримали постанови про арешт і розпочали блокування рахунків товариства.

При цьому, після прийняття ухвали про забезпечення позову від 23.04.2026, зміст резолютивної частини якої було наведено вище, банки продовжили накладати арешт на кошти, що надходили на рахунки заявника після прийняття такої ухвали суду.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, стаття 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.

Отже, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» визначає банки та інші фінансові установи в якості органів та осіб, які виконують рішення щодо стягнення коштів, такі їх дії під час виконання відповідних рішень регулюються положеннями Закону України «Про виконавче провадження», і вони мають вчинятись у виключній відповідності до вимог зазначеного Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Стаття 34 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до частини 4 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадків, передбачених пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

У контексті наведеного нормативного регулювання суд зазначає, що зупинення судом примусового стягнення має своїм правовим наслідком зупинення вчинення виконавцем та іншими визначеними Законом України «Про виконавче провадження» суб`єктами примусового виконання рішень, у тому числі банками та іншими фінансовими установами, будь-яких дій, спрямованих на примусове виконання відповідного виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження.

При цьому, в аспекті питання арешту, накладеного виконавцем на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, такий арешт не знімається, проте, відповідно до вимог частини 4 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження», може бути застосований виключно до тих коштів, які були на таких рахунках до моменту зупинення примусового стягнення у виконавчому провадженні, адже після такого зупинення будь-які дії, спрямовані на примусове стягнення такого майна, не можуть здійснюватись в силу наведених положень Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зауважує, що арешт коштів, що надходять на рахунок після прийняття ухвали про забезпечення, є самостійною виконавчою дією реалізацією заходу примусового виконання щодо нових активів. Відповідно, подальше стягнення банками коштів з рахунків боржника є прямим порушенням Закону України «Про виконавче провадження» та ухвали суду про забезпечення позову, якою зупинено стягнення у межах відповідного виконавчого провадження.

Так, арешт коштів, які знаходяться на рахунку, та арешт коштів, що надходять протягом здійснення виконавчих дій, є реалізацією виконавчих дій - заходів примусового виконання, які можуть застосовуватись виключно в межах активного виконавчого провадження.

Оскільки, зупинення виконавчого провадження виключає можливість вчинення виконавчих дій, то зупинення вчинення виконавчих дій банківськими установами означає неможливість накладання арешту на грошові надходження, які надходять після зупинення вчинення виконавчих дій (як на існуючі, так і на нововідкриті рахунки).

Відповідно, арешт, накладений до зупинення примусового стягнення у виконавчому провадженні, поширюється лише на кошти, наявні на рахунках боржника на момент його накладення, і не застосовується до коштів, що надходять після зупинення примусового стягнення.

У розрізі обставин справи суд зазначає, що допускаючи протилежне тлумачення, банківські установи фактично стверджують, що судовий акт про забезпечення позову не впливає на жодні нові дії у виконавчому провадженні, що є помилковим і унеможливлює досягнення мети забезпечення позову як правового інституту.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для виконання на всій території України всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями.

Інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві спрямований на гарантування реального, а не декларативного захисту прав позивача до вирішення спору по суті.

Забезпечення позову має запобігати ситуаціям, коли виконання рішення в майбутньому може бути істотно ускладненим або неможливим.

При цьому суд наголошує, що забезпечення позову в межах даної адміністративної справи не впливає на подальше виконання рішення суду.

Таким чином, на думку суду, ухвала про забезпечення позову від 23.04.2026 зупиняє вчинення всіх виконавчих дій, у тому числі щодо примусового стягнення з рахунків заявника коштів, які надійшли після набрання нею законної сили.

Підсумовуючи вищевикладене, вбачається, що ухвала про забезпечення позову від 23.04.2026 підлягає роз`ясненню у спосіб, визначений резолютивною частиною даної ухвали суду, яка ґрунтується на наведених вище мотивах.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 248, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» про роз`яснення судового рішення задовольнити.

Роз`яснити ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 про забезпечення позову таким чином:

1. Зупинення судом примусового стягнення у виконавчому провадженні № 80829480, яке відкрито 22.04.2026 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем на підставі Наказу Антимонопольного комітету України № 32-Ю/26 від 17.04.2026 про стягнення штрафу у розмірі 2 432 403 190, 00 грн (два мільярди чотириста тридцять два мільйони чотириста три тисячі сто дев`яносто гривень) з Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД», має наслідком заборону вчинення будь-яких виконавчих дій, спрямованих на застосування заходів примусового виконання, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», у тому числі заборону накладення арешту та утримання під арештом коштів, що надходять на рахунки Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» після прийняття ухвали про забезпечення позову від 23.04.2026, до моменту набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду даної адміністративної справи по суті, або до скасування ухвали про забезпечення позову від 23.04.2026;

2. Арешт, накладений державним виконавцем до набрання законної сили ухвалою суду про забезпечення позову від 23.04.2026 у справі № 320/16827/26, не поширюється на грошові кошти, що надходять на банківські рахунки Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» після набрання цією ухвалою суду законної сили. Дія такого арешту обмежується виключно коштами, наявними на рахунках Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» до моменту набрання законної сили ухвалою суду про забезпечення позову від 23.04.2026 у справі № 320/16827/26.

3. Банківські установи після отримання ухвали суду про забезпечення позову від 23.04.2026 у справі № 320/16827/26, якою зупинено примусове стягнення у виконавчому провадженні № 80829480, зобов`язані:

- припинити виконання постанови державного виконавця про арешт коштів, прийнятої у межах виконавчого провадження № 80829480, у частині нових надходжень на рахунки Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД»;

- забезпечити розблокування грошових коштів Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД», що надійшли на його рахунки після набрання законної сили ухвалою суду про забезпечення позову від 23.04.2026 у справі № 320/16827/26.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Колеснікова І.С.