Справа № 260/64/26
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2026-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 травня 2026 року м. Ужгород№ 260/64/26
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої - судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВІС" до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РІВІС" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Львівської митниці, в якому просить: 1) Скасувати рішення Львівської митниці №UA209000/2025/100444/2 про коригування митної вартості товарів від 10.11.2025 року; 2) Визнати протиправною картку відмови Львівської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2025/003156 та скасувати її; 3) Скасувати рішення Львівської митниці №UA209000/2025/100446/2 про коригування митної вартості товарів від 10.11.2025 року; 4) Визнати протиправною картку відмови Львівської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2025/003164 та скасувати її.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними, так як декларантом під час митного оформлення товарів для підтвердження митної вартості (за ціною договору) митному органу надано усі основні документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Ці документи повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не містять розбіжностей чи ознак підробки, а відтак у митниці не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів. Однак, відповідачем прийняті рішення про коригування митної вартості товарів. При цьому, відповідач в самих рішеннях про коригування митної вартості товарів зазначає формальні фрази, які стосуються методів митної вартості товарів, але не конкретизує детальні причини та недоліки, через які той чи інший метод не застосувався. Виходячи з наведеного, на думку позивача, митний орган прийняв протиправні рішення про коригування митної вартості (за резервним методом). З вищезазначеними рішеннями та картками відмови позивач не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим і звернувся з даним позовом до суду.

Відповідач проти задоволення даного позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митним органом прийняті з дотриманням норм чинного законодавства, оскільки в документах, які надано декларантом до митного оформлення разом з митною декларацією, містяться розбіжності, а надані позивачем документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за дані товари. Отже, у зв`язку з тим, що в наданих декларантом до митного органу документах містилися розбіжності, а також з урахуванням ненадання декларантом до митного органу витребуваних документів, митницею правомірно прийнято спірні рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, у зв`язку з чим представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні даного адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачем з метою митного оформлення було подано до Львівської митниці митні декларації № 25UA77U9 та № 25UA51U0, з відповідними документами. На підставі даних митних декларацій декларанту було виставлено вимоги про надання додаткових документів.

Щодо митної декларації № 25UA77U9, позивачем на вимогу надано додаткові документи, а саме: рахунок-фактуру (інвойс) №Y18GDN2508 від 07.09.2025 р. на поставлені товари; зовнішньо-економічний контракт №RVS20231204 від 04.12.2023 р. з виробником-постачальником; бухгалтерську документацію (прибуткові/видаткові накладні, виписка по розрахунках з іноземним партнером); рахунок на оплату транспортних послуг № 2511020 від 03.11.2025 р.; рахунок на оплату транспортних послуг № 2511042 від 05.11.2025 р.; довідку про транспортні витрати №2095 від 06.11.2025 р.; довідку про розподіл транспортних витрат № 403 від 05.11.2025 р.; специфікацію №Y18GDN2508 від 07.11.2024 р. виробника-експортера; прайс-лист виробника-експортера; звіт про незалежну експертну оцінку № 706-11-225 від 06.11.2025 р. щодо вартості аналогічних поставлених товарів; експортну декларацію 15958305 від 08.09.2025 р. країни експортера (Китай); заявку імпортера ВН-0069218 від 02.09.2025 р. з деталізацією асортименту та кількості товарів; лист імпортера щодо призначення імпортованих товарів до бюджетного сегменту легкових автомобілів; інтернет посилання на сайти з пропозиціями аналогічних товарів на внутрішньому ринку; договір про організацію перевезень автомобільним транспортом № 1706/25/1-авто/ф від 17.06.2025 р.; договір про надання транспортно-експедиційних послуг № 28/10/2024 від 28.10.2025 р.; заявку на перевезення вантажів № 27 від 05.09.2025 р.; копію митної декларації № 23UA57U8 від 29.11.2023 р.; копію митної декларації № 25UA18U7 від 24.03.2024 р.

Щодо митної декларації № 25UA51U0, позивачем на вимогу також надано додаткові документи, а саме: рахунок-фактуру (інвойс) № WLD03-225134 від 20.09.2025 р. на поставлені товари; зовнішньо-економічний контракт № RVS20230125 від 25.01.2023 р. з виробником-постачальником; бухгалтерську документацію (прибуткові/видаткові накладні, виписка по розрахунках з іноземним партнером); рахунок на оплату транспортних послуг № 2511020 від 03.11.2025 р.; рахунок на оплату транспортних послуг № 2511042 від 05.11.2025 р.; довідку про транспортні витрати № 2095 від 06.11.2025 р.; довідку про розподіл транспортних витрат № 403 від 05.11.2025 р.; специфікацію №WLD03-225134 від 20.09.2025 р. виробника-експортера; прайс-лист виробника-експортера; звіт про незалежну експертну оцінку №709-11-225 від 07.11.2025 р. щодо вартості аналогічних поставлених товарів; експортну декларація 15958149 від 08.09.2025 р. країни експортера (Китай); заявку імпортера ВН-0065860 від 15.09.2025 р. з деталізацією асортименту та кількості товарів; лист імпортера щодо призначення імпортованих товарів до бюджетного сегменту легкових автомобілів; договір про організацію перевезень автомобільним транспортом №1706/25/1- авто/ф від 17.06.2025 р.; договір про надання транспортно-експедиційних послуг №28/10/2024 від 28.10.2025 р.; заявку на перевезення вантажів № 27 від 05.09.2025 р.; копію митної декларації № 24UA38U5 від 04.10.2024 р.; інтернет посилання на сайти з пропозиціями аналогічних товарів на внутрішньому ринку.

За результатами перевірки митних декларацій, відповідачем прийняті картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2025/003156 та № UA209230/2025/003164.

10.11.2025 року Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100444/2, у графі 33 якого зазначено наступне: «За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності: Товар постачається за прямими договором з виробником. Положенням п.4.1 від 04.12.2023 № RVS20231204 контракту передбачено, що якість товару повинна відповідати нормам, прийнятим по кожному виду товару в країні виробництва товару. Декларантом не наданий документ, що підтверджує такі норми, а також не надані документи підтверджуючи виробника товару та ТМ. Слід зазначити, що для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: копія ліцензії на виробництво товару; копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; копія сертифікату на систему якості товару; копія сертифікату продукції власного виробництва; копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Зазначені документи відсутні згідно графи 44 ЕМД. У гр. 2 ЕМД заявлено відомості про відправника товару RUIAN BOWIN IMP&EXP TRADE CO., LTD, оскільки в транспортних (перевізних) документах, зокрема, коносаменті від 11.09.2025 № XM250900039, CMR від 31.10.2025 № 2259615 відправником товару вказано компанію ZHEJIANG YA ZHI XING AUTOMOBILE COMPONENTS CO., LTD, що може свідчити про поставку товарів через посередників, а не безпосередньо від виробника, як зазначено в графі 44 ЕМД. Водночас інформація про RUIAN BOWIN IMP&EXP TRADE CO., LTD як виробника товару не підтверджуються жодним ТСД, що може свідчити про недостовірність декларування таких відомостей. Заявка на перевезення № 27 від 05.09.2025 до договору транспортного експедирування № 2112/18-03 від 21 грудня 2018 р. не містить підпису та печатки перевізника, що суперечить вимогам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999р., в якому передбачається що первинний обліковий документ повинен обов`язково містити в тому числі «особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції», що може свідчити про недостовірність заявлених документів та наявність іншого первинного облікового документа. Також відсутній і сам договір. Фактура від 07.09.2025 № Y18GDN2508 та пакувальний лист від 07.09.2025 № Y18GDN2508 не містять відомостей про особу, що підписала. Згідно наданого рахунку на перевезення № №2511042 зазначена «Експедиторська винагорода на території України». Згідно пункту 4 статті 306 Господарського кодексу України, транспортна експедиція є допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу. Законом України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» визначено, що транспортно-експедиторська діяльність це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Враховуючи викладене, плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів на комерційних умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в тому числі в разі надання послуги на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, є частина загальних витрат на транспортування, тому в межах вимог законодавства з питань державної митної справи (зокрема, п. 4, 10 статті 58 МКУ), Податкового кодексу України (п. 190.1 статті 190) є обов`язковою для включення до бази оподаткування таких товарів. Винагорода експедитора щодо надання послуг по експедируванню вантажу до місця ввезення на митну територію України документально не підтверджено та, відповідно, не включено до складу митної вартості товару. Якщо в рахунках на оплату транспортних витрат відсутній розподіл експедиторської винагороди за надання послуг за межами території України та на території України, то до транспортних витрат на доставку товару до митного кордону України враховується вся сума експедиторської винагороди зазначеної в рахунку ТЕО. Не включено усі числові значення митної вартості послуги з розвантаження, перевантаження та обробки товару в порту Gdansk. Разом з тим, згідно з графою 21 ДМВ, поданої до ЕМД декларантом не включено до заявленої митної вартості таку складову як витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов`язану з його транспортуванням до місця ввезення на митну територію України. Водночас інформація про вартість таких витрат відсутня у поданих документах. У експортній декларації країни відправлення 15958305 відсутня дата експорту та не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, тому не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту, та наявність інформації про Польщу як країну кінцевого призначення, (в розділі «Номер коносаменту») зазначено відомості про коносамент, який до митного оформлення не надано у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними; вказані умови поставки FOB, але не зазначений географічний пункт поставки товару. Не надано переклад та не зроблено верифікацію експортної митної декларації, відповідно до ст. 254 МКУ та вимог листа ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-ЕП.Так, згідно ст. 254 МКУ документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій подаються митному органу українською мовою, офіційно мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Дана вимога є імперативною, тобто чітко визначає дії декларанта під час подачі документів для митного оформлення і митного контролю і не допускає відхилень від вказаної поведінки. Листом ДМСУ від 08.10.2010 № 11/2-10.16/11627-еп визначено, що експортна митна декларація на товари походженням з КНР можуть використовуватися митними органами України як додаткова довідкова інформація за умови верифікації таких декларацій та їх перекладів на державну мову Українським національним комітетом Міжнародної Торгової Палати на підставі Угоди про співробітництво між Всекитайським комітетом сприяння міжнародній торгівлі (ССІТ)/Китайською Міжнародною Торговою Палатою (ССОІС) та Українським національним комітетом Міжнародної Торгової Палати від 29.12.2009. У даному випадку декларація країни відправлення складена на китайській мові та подана до митного контролю та митного оформлення без перекладу, тому неможливо підтвердити митну вартість товару даним документом. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів: (див.ел.повідомлення). Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом надано наступні додаткові документи: Висновок експертної організації 706-11-225 від 06.11.2025. У розділі «Заява оцінювача» п.5. вказано, що визначена в даному висновку вартість є орієнтовною (ймовірною величиною). Експертний висновок має містити обґрунтовані та конкретні результати, які можуть бути використані як доказ, оскільки експерт не встановив точну вартість, а лише припустив її рівень, то такий документ не може бути достовірним доказом для підтвердження вартості товару. Специфікація Y18GDN2508- Витяг з мережі Інтернет; Прайс лист (має адресний характер і не може бути використаний в якості цінової пропозиції у звичайній торгівельній практиці для широкого кола осіб); Заявка до контракту. Разом з тим, решти документів, які спростовують розбіжності виявлені митним органом декларантом на вимогу підрозділу митного оформлення не надано. Підсумовуючи викладене, декларантом: невірно проведено розрахунок митної вартості; не подано всі основні документи, визначені частиною другою статті 53 Кодексу; не забезпечено надання митному органу відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 Кодексу достовірних відомостей про визначення митної вартості товарів, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості: товару № 1 слугувала мд № 25UA68U4 від 10.09.2025 де митна вартість товару зі схожими характеристиками (частини та пристрої моторних транспортних засобів. радіатори для легкових а/м.) становить 9,26 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось.».

Також, 10.11.2025 року Львівською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100446/2, у графі 33 якого зазначено наступне: «Товар постачається за прямими договором з виробником. Положенням п. 4.1 від 25.01.2023 № RVS20230125 контракту передбачено що якість товару повинно відповідати нормам, прийнятим по кожному виду товару в країні виробництва товару. Декларантом не наданий документ, що підтверджує такі норми, а також не надані документи підтверджуючи виробника товару та ТМ. Слід зазначити, що для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: копія ліцензії на виробництво товару; копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; копія сертифікату на систему якості товару; копія сертифікату продукції власного виробництва; копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN. Зазначені документи відсутні згідно графи 44 ЕМД. У гр.2 ЕМД заявлено відомості про відправника товару RUIAN WALUDA TRADE CO., LTD, оскільки в транспортних (перевізних) документах, зокрема, коносаменті від 11.09.2025 № XM250900039, товарно-транспортній накладній (CMR) від 31.10.2025 № 2259615 відправником товару вказано компанію ZHEJIANG YA ZHI XING AUTOMOBILE COMPONENTS CO., LTD, що може свідчити про поставку товарів через посередників, а не безпосередньо від виробника, як зазначено в графі 44 ЕМД. Водночас інформація про RUIAN WALUDA TRADE CO., LTD як виробника товару не підтверджуються жодним ТСД документом, що може свідчити про недостовірність декларування таких відомостей. Заявка на перевезення № 27 від 05.09.2025 до договору транспортного експедирування № 2112/18-03 від 21 грудня 2018 р. - не містить підпису та печатки перевізника, що суперечить вимогам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999 р., в якому передбачається що первинний обліковий документ повинен обов`язково містити в тому числі «особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції», що може свідчити про недостовірність заявлених документів та наявність іншого первинного облікового документа. Також відсутній і сам договір. Поряд з цим, згідно коносаменту XM250900039 від 11.09.2025 товар завантажений на борт судна 11.09.2025. Експортна митна декларація № 15958149 від 08.09.2025. У той же час заявка на перевезення №27 яка включає вартість послуги по морському перевезенню вантажу, складена 05.09.2025 тобто надана заявка попередній характер та складена раніше фактичного здійснення перевезення. Відповідно зазначена у ній інформація не може однозначно підтверджувати фактичну вартість транспортних послуг, що включається до митної вартості товару. Експортна декларація країни відправлення 15958149 - не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару. Вищезазначена МД не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту, через відсутність в ній дати експорту, та наявність інформації про Польщу як країну кінцевого призначення, що, в свою чергу, не може підтверджувати факт експорту оцінюваних товарів саме на підставі такої митної декларації. У вищезазначеній МД у графі «номер коносаменту» зазначено номер інший номер коносаменту, який до митного оформлення не подавався. Відповідно до вимог п. 3.4 контракту визначено, що оплату за поставлений товар покупець має здійснювати шляхом перерахування вартості товару на основі попередніх інвойсів. Враховуючи те, що конкретно умови оплати не визначені жодним документом, у митного органу відсутня можливість здійснити контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, з огляду на те, що на момент митного оформлення оплата за оцінювані товари вже могла бути здійснена. Проте, даний документ не надано. У рахунку фактурі від 20.09.2025 № WLD03-225134 відсутня інформація про термін оплати товару. Згідно п. 2.1 контракту визначено що ціна товару який постачається, обумовлюється безпосередньо у кожному інвойсі на поставку, разом з тим у інвойсі відсутні умови поставки товару; при умовах поставки FOB Ningbo (Китай) експедитор повинен надавати послуги з розвантаження, перевантаження та обробки товару в порту Gdansk. Разом з тим, згідно з графою 21 декларації митної вартості, поданої до ЕМД декларантом не включено до заявленої митної вартості таку складову як витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов`язану з його транспортуванням до місця ввезення на митну територію України. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів (див.ел.повідомлення). Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом надано наступні додаткові документи: висновок експертної організації 709-11-225 від 07.11.2025. У розділі «Заява оцінювача» п.5 вказано, що визначена в даному висновку вартість є орієнтовною (ймовірною величиною), експертний висновок має містити обґрунтовані та конкретні результати, які можуть бути використані як доказ, оскільки експерт не встановив точну вартість, а лише припустив її рівень, то такий документ не може бути достовірним доказом для підтвердження вартості товару. Специфікація WLD03-225134, витяг з мережі Інтернет, прайс лист (має адресний характер і не може бути використаний в якості цінової пропозиції у звичайній торгівельній практиці для широкого кола осіб). Заявка до контракту. Разом з тим, решти документів, які спростовують розбіжності виявлені митним органом декларантом на вимогу підрозділу митного оформлення не надано. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару № 2 25UA06U від 06.10.2025 де митна вартість товару зі схожими характеристиками становить 6.16 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось.».

Не погоджуючись із зазначеними вище рішеннями про коригування митної вартості та відмовою в оформленні товару шляхом прийняття карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання їх протиправними та скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 частини 1 Митного кодексу України (далі - МК України), законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до статті 4 частини 1 пункту 24 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 52 частини 1 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно із статтею 53 частини 1 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно зі статтею 53 частиною 2 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до статті 53 частини 3 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із статтею 54 частиною 4 МК України у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Суд зазначає, що законодавством визначений чіткий перелік підстав, за наявності яких митний орган вправі витребовувати від декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів. Такими підставами, зокрема є наявність розбіжностей у документах; наявність ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вже зазначалося судом, для підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною контракту, разом з митними деклараціями позивачем подано: рахунок-фактуру (інвойс) №Y18GDN2508 від 07.09.2025 р. на поставлені товари; зовнішньо-економічний контракт №RVS20231204 від 04.12.2023 р. з виробником-постачальником; бухгалтерську документацію (прибуткові/видаткові накладні, виписка по розрахунках з іноземним партнером); рахунок на оплату транспортних послуг № 2511020 від 03.11.2025 р.; рахунок на оплату транспортних послуг № 2511042 від 05.11.2025 р.; довідку про транспортні витрати №2095 від 06.11.2025 р.; довідку про розподіл транспортних витрат № 403 від 05.11.2025 р.; специфікацію №Y18GDN2508 від 07.11.2024 р. виробника-експортера; прайс-лист виробника-експортера; звіт про незалежну експертну оцінку № 706-11-225 від 06.11.2025 р. щодо вартості аналогічних поставлених товарів; експортну декларацію 15958305 від 08.09.2025 р. країни експортера (Китай); заявку імпортера ВН-0069218 від 02.09.2025 р. з деталізацією асортименту та кількості товарів; лист імпортера щодо призначення імпортованих товарів до бюджетного сегменту легкових автомобілів; інтернет посилання на сайти з пропозиціями аналогічних товарів на внутрішньому ринку; договір про організацію перевезень автомобільним транспортом № 1706/25/1-авто/ф від 17.06.2025 р.; договір про надання транспортно-експедиційних послуг № 28/10/2024 від 28.10.2025 р.; заявку на перевезення вантажів № 27 від 05.09.2025 р.; копію митної декларації № 23UA57U8 від 29.11.2023 р.; копію митної декларації № 25UA18U7 від 24.03.2024 р.; рахунок-фактуру (інвойс) № WLD03-225134 від 20.09.2025 р. на поставлені товари; зовнішньо-економічний контракт № RVS20230125 від 25.01.2023 р. з виробником-постачальником; бухгалтерську документацію (прибуткові/видаткові накладні, виписка по розрахунках з іноземним партнером); рахунок на оплату транспортних послуг № 2511020 від 03.11.2025 р.; рахунок на оплату транспортних послуг № 2511042 від 05.11.2025 р.; довідку про транспортні витрати № 2095 від 06.11.2025 р.; довідку про розподіл транспортних витрат № 403 від 05.11.2025 р.; специфікацію №WLD03-225134 від 20.09.2025 р. виробника-експортера; прайс-лист виробника-експортера; звіт про незалежну експертну оцінку №709-11-225 від 07.11.2025 р. щодо вартості аналогічних поставлених товарів; експортну декларація 15958149 від 08.09.2025 р. країни експортера (Китай); заявку імпортера ВН-0065860 від 15.09.2025 р. з деталізацією асортименту та кількості товарів; лист імпортера щодо призначення імпортованих товарів до бюджетного сегменту легкових автомобілів; договір про організацію перевезень автомобільним транспортом №1706/25/1- авто/ф від 17.06.2025 р.; договір про надання транспортно-експедиційних послуг №28/10/2024 від 28.10.2025 р.; заявку на перевезення вантажів № 27 від 05.09.2025 р.; копію митної декларації № 24UA38U5 від 04.10.2024 р.; інтернет посилання на сайти з пропозиціями аналогічних товарів на внутрішньому ринку.

Відповідно до статті 54 частини 1 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (стаття 54 частина 2 МК України).

Відповідно до статті 54 частини 3 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з статтею 54 частиною 6 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (стаття 54 частина 7 МК України).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1 ) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраною декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товар умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного орган документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Відповідно до статті 54 частини 4 пункту 1 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягав сплаті за ці товари.

У справі №21-498а15 Верховний Суд України (постанова від 02.06.2015 р.) зазначив, що «митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Неподання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи с недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації».

Всупереч наведеному, в рішенні про коригування митної вартості відповідач вказав на наявність розбіжностей, які ніяким чином не впливають на числові показники митної вартості, а більше стосуються договірних відносин контрагентів, на які не мають розповсюджуватися повноваження державного органу. Визначені підстави для прийняття такого рішення не можуть являтися об`єктом митного контролю, а отже бути підставою в прийнятті рішення про коригування митної вартості.

Відповідно до статті 55 частини 1 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У відповідності до статті 55 частини 2 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту визначені статтею 57 Митного кодексу України.

Так, відповідно до статті 57 частини 1 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до статті 57 частини 2 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Судом встановлено, що позивачем були подані разом з митними деклараціями документи, які містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, згідно з вимогами частин 4, 5 статті 58 Митного кодексу України, відповідно до частини 2 статті 53 МК України.

Враховуючи вищенаведене, суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, яка підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 820/1780/18.

Частинами 1 та 3 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин 4, 5 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Щодо посилання відповідача про те, що у експортній декларації країни відправлення відсутня дата експорту та не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, тому не може бути взята до уваги, як документ, що підтверджує факт експорту, суд зазначає наступне.

Факт експорту оцінюваного товару підтверджується коносаментом № XM250900039, інвойсами № Y18GDN2508 від 07.10.2025 р. та № WLD03-225134 від 20.09.2025 р. на поставлені товари, та відповідними накладними.

Також, суд враховує пояснення позивача про те, що розбіжність між номером коносамента, зазначеним у митних деклараціях країн відправлення № 15958305 (Y18GDN2508), № 15958149 (WLD03-225134) та номером коносамента, поданим до митного оформлення в Україні (№ XM250900039), зумовлена тим, що в експортній декларації Китаю зазначено номер основного (лінійного) коносамента, оформленого морською лінією під час відвантаження контейнера.

Фактичне транспортування вантажу до України здійснювалося за коносаментом, який видав експедитор. Обидва документи стосуються одного і того ж контейнера, вантажу та маршруту, і містять однакові дані щодо відправника, одержувача, кількості місць і маси вантажу.

Таким чином, до митного контролю був пред`явлений міжнародний коносамент, на підставі якого фактично отримувався товар.

Крім того, слід зазначити, що відмінність у реквізитах коносаментів жодним чином не впливає на рівень заявленої митної вартості товару, оскільки умови постачання, вартість товару та транспортні витрати підтверджуються іншими документами - інвойсом, пакувальним листом, заявкою експедитору та платіжними документами.

Щодо твердження відповідача про те, що заявка на перевезення № 27 від 05.09.2025 р. до договору транспортного експедирування № 2112/18-03 від 21 грудня 2018 р., не містить підпису та печатки перевізника, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до договору № 2112/18-03 від 21 грудня 2018 року сторонами, а саме ТОВ «ФОРМАГ» (експедитор) та ТОВ «РІВІС» (клієнт) погоджено: п. 1.1. Відповідно до цього договору, Експедитор зобов`язується за плату і за рахунок Клієнта надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних і транзитних вантажів Клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу, в тому числі наданих митно-брокерських послуг. п. 2.4.2. Надати Експедитору заявку на надання транспортно-експедиторських послуг не менше. ніж за 5 (п`ять) робочих днів до заявленої дати готовності вантажу до відвантаження/прийому. Заявка повинна мати такі дані: маршрут перевезення; описання вантажу (найменування, код ТН ЗЕД, загальна вага нетто, загальна вага брутто); вид і спосіб упаковки; кількість вантажних місць, розміри і вагу одного вантажного місця, найменування вантажовідправника, вантажоодержувача та їх адреси; прізвище, ім`я, по батькові відповідального за відвантаження/одержання вантажу представника вантажовідправника вантажоодержувача та засоби зв`язку з ним, і місце, дату й час завантаження/доставки вантажу, інструкції з оформлення товарно-транспортної документації. Перелік даних, які повинні бути в заявці, не є вичерпним і може бути доповнений Експедитором на його розсуд. Заявка може бути направлена Експедитору з використанням факсимільного і електронного зв`язку, при цьому вона має силу оригіналу, однак Клієнт самостійно і за свій рахунок протягом 3 (трьох) робочих днів зобов`язаний надати Експедитору оригінал цієї заявки.

Отже, на підставі вищезазначеного вбачається, що для узгодження заявки накладання підписів уповноважених осіб не передбачено.

Таким чином, вказане твердження відповідача жодним чином не впливає на митну вартість товару, оскільки з долучених документів, можливо встановити вартість усіх складових митної вартості.

Стосовно твердження відповідача про те, що згідно гр. 21 декларації митної вартості, декларантом не включено до заявленої митної вартості таку складову, як витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваного товару, пов`язану з його транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, суд зазначає наступне.

До митного контролю разом із митною декларацією подавалися документи про транспортні витрати, а саме: рахунок на оплату транспортних послуг № 2511020 від 03.11.2025 р., рахунок на оплату транспортних послуг № 2511042 від 05.11.2025 р., довідка про транспортні витрати № 2095 від 06.11.2025 р., довідка про розподіл транспортних витрат №403 від 05.11.2025 р., договір про організацію перевезень автомобільним транспортом № 1706/25/1-авто/ф від 17.06.2025 р., договір про надання транспортно-експедиційних послуг №28/10/2024 від 28.10.2024 р.

Дана довідка про транспортні витрати № 2095 від 06.11.2025 р. містить відомості про суми, які варто сплатити за всі транспортні витрати.

Згідно договору № 2112/18-03 транспортного експедирування між ТОВ «Рівіс» та ТОВ «Формаг» від 21 грудня 2018 року, в пункті 2.2.3 зазначається, що на виконавця покладаються обов`язки пов`язані із здійснюванням прийманням, накопиченням, сортуванням, складанням, навантаженням, розвантаженням, зберігання та перевезення товару.

Тобто, згідно із даним договором витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів входять у вартість всіх транспортно-експедиторських послуг, отже розмежування даного виду транспортних витрат не обов`язкове.

Довідки містять інформацію про вартість перевезення товару за весь маршрут від постачальника до покупця.

З наведеного вбачається, що надані декларантом довідки про транспортні витрати є належними доказами розміру витрат на перевезення, а тому відповідач неправомірно їх проігнорував.

Також, з матеріалів справи вбачається, що поставка товару здійснювалась на умовах FOB (Інкотермс 2010).

За Правилами Інкотермс FОВ у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна в узгоджену дату або в межах обумовленого терміну в названому порту відвантаження відповідно до звичаїв порту, а також виконати митні формальності, необхідні для вивозу. Покупець повинен за свій рахунок зафрахтувати судно і своєчасно сповістити продавця про терміни, умови та місце навантаження, назву, часу прибуття судна.

Ціна FОВ (FОВ price) означає, що контрактна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також суму вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) у порт призначення. Згідно базису поставки FOB Інкотермс продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту.

Таким чином, ціна FOB складається з: закупівельної ціни товару; упаковки, маркування; отримання ліцензій та дозволів; держмита та інших митних зборів, податків (імпортні та експортні); витрат на транспортування в порт відправлення; завантаження та розміщення товару на кораблі.

Суд звертає увагу, що ТОВ «РІВІС» надано необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

У свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Стосовно перекладу митної декларації країни відправлення, суд зазначає, що відповідно до ст. 254 МК України, митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Однак митна декларація країни постачальника, в силу ст. 53 МК України, є не обов`язковим документом для здійснення розмитнення товарів.

В митній декларації країни постачальника, арабськими цифрами зазначено код товару, якій відповідає Українському класифікатору товарів, кількість і вартість товару, що імпортується. Крім цього, англійською мовою продубльовано отримувача товару. За таких умов, відсутня необхідність в перекладі МД українською мовою.

Також, в пункті 3 частини другої статті 53 МК України зазначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

В цьому випадку, відповідачем неправомірно не враховано інформацію щодо ціни, вартості та умов поставки товарів, які містяться в інвойсах № Y18GDN2508 від 07.09.2025 року та № WLD03-225134 від 20.09.2024 року.

Аналіз та оцінка всіх поданих декларантом документів відповідачу, зокрема свідчить про відсутність розбіжностей в міжнародних первинних бухгалтерських документах, за якими має визначатися митна вартість товарів та її складові. Всі вищевказані документи відповідають один одному.

Умови оплати безпосередньо ціни товару, в тому числі умови щодо строку оплати ціни (вартості) товару, не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Розбіжності в документах, на підставі яких здійснюється коригування митної вартості товарів, повинні мати вплив на визначення числового значення їх митної вартості. Неістотні ж недоліки в рахунку-фактурі, який містить відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання числового значення митної вартості товару, який підлягає відображенню в митній декларації, оскільки він містить повну інформацію, яка дає змогу ідентифікувати господарську операцію. Окремі неточності, які не мають впливу на визначення числового значення митної вартості товару і дають змогу ідентифікувати вартісні показники зовнішньоекономічної операції, не можуть ставити під сумнів добросовісність декларанта під час визначення митної вартості товару.

Суд також звертає увагу, що у відповідності до МК України у рішенні про коригування митної вартості має зазначатися послідовність застосування методів визначення митної вартості та обґрунтованих причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У постанові Верховного Суду від 07 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625 Верховний Суд вказує, що загальні посилання на норми МК України, зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень.

Натомість, в рішеннях про коригування митної вартості товарів, митний орган зазначає формальні фрази, які стосуються методів митної вартості товарів, але не конкретизує детальні причини та недоліки, через які той чи інший метод не застосувався.

Резюмуючи вищенаведене суд вказує, що відповідачем, в порушення частини третьої статті 53 Митного кодексу України не доведено, що подані документи для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Окрім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження обґрунтованості виникнення сумнівів у заявленій позивачем митній вартості товару за ціною договору. Отже, правильність заявлення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування першого методу не спростовано відповідачем.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що Львівська митниця, як суб`єкт владних повноважень не надала суду достатні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються її заперечення, тому, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що відповідачем неправомірно прийняті рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100444/2 та № UA209000/2025/100446/2 від 10.11.2025 року, тому такі підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги позивача про скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 11 статті 264 МК України орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 54 МКУ орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Із наведених положень випливає, що однією з підстав для відмови у прийнятті митної декларації є неправильність визначення декларантом митної вартості товарів.

Отже, скасування судом рішення органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів є підставою для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а тому враховуючи, що судом рішення про коригування митної вартості № UA209000/2025/100444/2 та № UA209000/2025/100446/2 від 10.11.2025 року визнано протиправними та такими, що підлягають скасуванню, тому відповідно і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2025/003156 та № UA209230/2025/003164, також підлягають визнанню протиправними та відповідно скасуванню.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та аналізуючи наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 13 312,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВІС" (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія, буд. 1, к. 58, ) до Львівської митниці (Львівська область, м. Львів, вул. Костюшка Т., буд. 1, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці № UA209000/2025/100444/2 про коригування митної вартості товарів від 10.11.2025 року.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови Львівської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2025/003156.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці № UA209000/2025/100446/2 про коригування митної вартості товарів від 10.11.2025 року.

5. Визнати протиправною та скасувати картку відмови Львівської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2025/003164.

6. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВІС" (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія, буд. 1, к. 58, ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (Львівська область, м. Львів, вул. Костюшка Т., буд. 1, ) судові витрати у розмірі 13 312,00 грн. (тринадцять тисяч триста дванадцять гривень).

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька