Справа № 420/41168/25
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2026-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Родник Плюс"" фірма (вул.Промислова, 5, м.Вишневе, Київська область, 08132) до Одеської митниці (вул.Івана та Юрія Лип, 21-А, м.Одеса, 65078) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Родник Плюс"" фірма до Одеської митниці за результатом якого позивач просить:

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2025/000052 від 14.10.2025;

зобов`язати Одеську митницю застосувати для ТОВ «Агропромислова Фірма «Родник Плюс» пільгу із сплати вивізного (експортного) мита, передбачену статтею 1-1 Закону України Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур до Товару шляхом оформлення аркуша коригування до митної декларації №25UA12U1 від 24.10.2025;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби на користь ТОВ «Агропромислова Фірма «Родник Плюс» (код ЄРПОУ 37112925) понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 20 313,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.08.2025 між ТОВ «Агропромислова Фірма «Родник Плюс» (продавець) та компанією Expograin (покупець, країна реєстрації - Великобританія) було укладено контракт №SB/210825-OR/1. З метою завершення процедури митного оформлення ТОВ «АПФ «Родник Плюс» подала до митного органу додаткову декларацію до періодичної митної декларації №25UA32U3 від 14.10.2025. Проте, 14.10.2025 ТОВ «АПФ «Родник Плюс» отримала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2025/000052 від 14.10.2025. Не погодившись з Карткою відмови, ТОВ «АПФ «Родник Плюс» звернулася зі скаргою на Картку відмови №10112025/2 від 10.11.2025 до Державної митної служби України. 17.11.2025 ТОВ «АПФ «Родник Плюс» отримало рішення Державної митної служби України №15/15-03-02/13/6603 від 17.11.2025, яким було залишено скаргу ТОВ «АПФ «Родник Плюс» без задоволення.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними і вважаючи, що має право на пільги встановлені Законом № 4536-ІХ та Законом № 1033-XIV, звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що на момент вивезення товару за межі митної території України механізм документального підтвердження, необхідного для надання звільнення від сплати вивізного (експортного) мита сільськогосподарським товаровиробникам при здійсненні експорту власно вирощеної сільськогосподарської продукції та сільськогосподарським кооперативам, які експортують сою, ріпак та кользу, що вирощені членами цього кооперативу, визначений постановою № 1256, був відсутній, що унеможливлювало практичне застосування положень Закону № 4536.

До суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

До суду від представника відповідача надійшли заперечення, згідно яких представник, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, просить суд відмовити у задоволенні позову позивача.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Родник Плюс"", є сільськогосподарським товаровиробником, , було зареєстровано 10.06.2010. Розмір статутного капіталу юридичної особи складає 100 000 000,00.. Основним видом діяльності ТОВ "Агропромислова фірма "Родник Плюс"" за КВЕД є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Також, Позивач здійснює діяльність за іншими кодами КВЕД, а саме 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур; 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід; 01.45 Розведення овець і кіз; 01.46 Розведення свиней; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 01.63 Післяурожайна діяльність; 01.64 Оброблення насіння для відтворення; 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів; 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.23 Оптова торгівля живими тваринами; 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням; 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування; 77.33 Надання в оренду офісних машин і устаткування, у тому числі комп`ютерів; 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.; 82.92 Пакування; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.10 Складське господарство; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 38.21 Оброблення та видалення безпечних відходів.

21.08.2025 між ТОВ «Агропромислова Фірма «Родник Плюс» (продавець) та компанією Expograin (покупець, країна реєстрації - Великобританія) було укладено контракт №SB/210825-OR/1 (далі - Контракт).

Відповідно до п.1.1 Контракту продавець зобов`язується передати у встановлений Контрактом термін товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах контракту.

Положеннями п.1.2 Контракту передбачено, що товар який постачається за Контрактом є соя українського походження врожаю 2024 року, насипом (далі - Товар).

Згідно п.2.1 Контракту загальна кількість товару що поставляється 800 метричних тон +/-10% на вибір Продавця. Остаточна кількість товару визначається під час завантаження транспортних засобів у місці призначення.

Відповідно до п.4.1 Контракту ціна за одиницю товару становить 396 доларів США за метричну тону.

На виконання положень Контракту ТОВ «АПФ «Родник Плюс» надала на адресу компанії Expograin рахунок-проформу №1 від 28.08.2025, згідно якого взяла на себе зобов`язання здійснити постачання 880 метричних тон товару.

16.09.2025 між ТОВ «АПФ «Родник Плюс» та компанією Expograin було укладено додаткову угоду №1 до Контракту, якою було встановлено нову ціну за одиницю товару в розмірі 395,4 доларів США за метричну тону та зменшено загальну кількість товару що поставляється до 710 метричних тон +/-10% на вибір Продавця.

На виконання умов Контракту, ТОВ «АПФ «Родник Плюс» подала до відділ митного оформлення № 1 митного поста "Придунайський" Одеської митниці (далі митниця, митний орган) періодичну митну декларацію №25UA67U0 від 16.09.2025.

Товар, згідно вищевказаних митних декларацій перетнув митний кордон України 29.09.2025.

З метою завершення процедури митного оформлення ТОВ «АПФ «Родник Плюс» подала до митного органу додаткову декларацію до періодичної митної декларації №25UA32U3 від 14.10.2025.

Товар: СОЯ, УКРАЇНСЬКОГО ПОХОДЖЕННЯ, ВРОЖАЮ 2024 РОКУ, НЕ ДЛЯ СІБВИ, НАСИПОМ-880 MT. ТОРГІВЕЛЬНА МАРКА: НЕМА ДАНИХ. ВИРОБНИК: тов АПФ "РОДНИК ПЛЮС".

Разом з вищевказаною додатковою митною декларацією ТОВ «АПФ «Родник Плюс» подала до митного органу наступні товаросупровідні документи (в дужках зазначається код класифікатора документів під яким відповідно ідентифікуються документи у п. 44. митної декларації):

- рахунок фактура (інвойс) №1 від 07.10.2025 (0380);

- коносамент (Bill of lading) №2 від 29.09.2025 (0705);

- вантажна відомість (Cargo Manifest) б/н від 29.09.2025 (0785);

- декларація про походження товару (Declaration of origin) №1 від 10.10.2025 (0862);

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 16.09.2025 (4103);

- зовнішньоекономічний договір (контракт) №SB/210825-OR/1 від 21.08.2025 (4104);

- експертний висновок про походження товару, виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами, що підтверджує право сільськогосподарського товаровиробника на пільгу зі сплати вивізного (експортного) мита, передбачену статтею 1 1 Закону України "Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур" №UAD57700R1030 від 13.10.2025 (8053);

- довідка про походження зерна №1/1 від 28.08.2025 (9000);

- інші некласифіковані документи (9000);

- податкова накладна №1 від 03.09.2025 (9402);

Проте, 14.10.2025 ТОВ «АПФ «Родник Плюс» отримала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2025/000052 від 14.10.2025 (далі Картка відмови).

На підставі Картки відмови митний орган відмовив у митному оформленні (випуску) товарів згідно митної декларації ТОВ «АПФ «Родник Плюс» подала до митного органу додаткову декларацію до періодичної митної декларації № 25UA32U3 від 14.10.2025 з таких підстав:

«порушення вимог ст.257, ст.260, ст.264 МК України, п.1 розд.ІІ «Порядку…», затвердженого наказом Мінфіну від 30.05.2012 №651 (зі змінами), а саме: невірно заповнені графи 37, 47, В митної декларації. ЗУ від 16.07.2025 №4536-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям ЗУ «Про інтегроване запобігання та контроль промислового забруднення» та з метою удосконалення окремих положень податкового законодавства» внесені зміни до ЗУ «Про ставки вивізного мита (експортного мита) на насіння деяких видів олійних культур». Зокрема, запроваджено справляння вивізного (експортного) мита на соєві боби, подрібнені або не подрібнені (товарна позиція 1201 згідно з УКТЗЕД) та насіння ріпаку або кользи, подрібнене або не подрібнене (товарна позиція 1205 згідно з УКТЗЕД) у розмірі 10% від митної вартості товарів. Сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощено сільськогосподарську продукцію, вирощену членами такого кооперативу, звільняються від сплати вивізного (експортного) мита. Термін «Сільськогосподарський виробник» вживається у значенні, наведеному у Податковому кодексі України. Постановою КМУ від 03.10.2025 №1256 «Деякі питання підтвердження власного вирощування окремих видів сільськогосподарської продукції для цілей експорту» яка набрала чинності 05.10.2025, встановлено, що сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТЗЕД, а також сільськогосподарські кооперативи, які експортують зазначену сільськогосподарську продукцію, вирощену членами таких кооперативів (далі -експортери), митні органи, Торгово-промислова палата України та регіональні торгово-промислові палати визнають, що експортний висновок про походження товару, виданий експортеру Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою (далі експортний висновок), є документом, що підтверджує право такого експортера на пільгу зі сплати вивізного (експортного) мита, передбачену ст.11 ЗУ «Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур». Відповідно до ст.260 МК України для пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, що вивозяться за межі митної території України за періодичною митною декларацією, застосовуються заходи тарифного й нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, чинні на день пропуску цих товарів через митний кордон України. Пропуск товару за МД № 25UA67U0 від 16.09.2025 у кількості 695600 кг., здійснений 29.09.2025, про що свідчить наданий до митного оформлення коносамент від 29.09.2025 №2, тобто до моменту набрання чинності Постанови КМУ від 03.10.2025 «Деякі питання підтвердження власного вирощування окремих видів сільськогосподарської продукції для цілей експорту».

З метою митного оформлення товару ТОВ «АПФ «Родник Плюс» подала до митного органу нову митну декларацію №25UA12U1 від 24.10.2025, за якою сплатила до державного бюджету України вивізне (експортне) мито у розмірі 1152336.09 грн.

Не погодившись з Карткою відмови, ТОВ «АПФ «Родник Плюс» звернулася зі скаргою на Картку відмови №10112025/2 від 10.11.2025 до Державної митної служби України.

17.11.2025 ТОВ «АПФ «Родник Плюс» отримало рішення Державної митної служби України №15/15-03-02/13/6603 від 17.11.2025, яким було залишено скаргу ТОВ «АПФ «Родник Плюс» без задоволення.

Вважаючи картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2025/000052 від 14.10.2025 протиправною позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.

Надаючи юридичну оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі, врегульовано нормами Митного кодексу України (далі - МК України).

Відповідно до п.п.23,24 ч.1 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно ст.49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на митні органи.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Відповідно до ч.1 ст.198 МК України митному органу в пункті пропуску через державний кордон України згідно із статтею 335 цього Кодексу подаються документи, що містять відомості про товари, достатні для їх ідентифікації та необхідні для прийняття рішення про пропуск їх через митний кордон України.

Згідно ч.1 ст.248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта.

Згідно п.6 ч.8 ст.257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів.

Відповідно до ч.ч.5, 6, 8, 9, 10 ст.264 МК України з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації.

Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант та митний представник несуть відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Відповідно до ч.1 статті 270 МК України правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

За змістом п.2 ч.1 ст.292 МК України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.

Відповідно до ч.5 ст.301 МК України визначено, що повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо:

1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом;

2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим;

3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі;

4) митну декларацію змінено або визнано недійсною;

5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом «а» пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу;

6) платником податків подано митному органу документи, які підтверджують наявність у нього на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Відповідно до норм статті 4 МК України, до складу митних платежів, серед іншого, входить мито.

Відповідно до ст.273 МК України, вивізне мито встановлюється законом на українські товари, що вивозяться за межі митної території України.

Законом України від 10.09.1999 № 1033-XIV «Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур» (далі Закон № 1033-XIV) затверджено ставки вивізного (експортного) мита на окремі види олійних культур.

Законом України від 16 липня 2025 року № 4536-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про інтегроване запобігання та контроль промислового забруднення» (далі Закон № 4536-ІХ) внесені зміни до Закону України «Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур» (далі Законом № 1033-XIV), які набрали чинності 04.09.2025. Зокрема, запроваджено справляння вивізного (експортного) мита на соєві боби, подрібнені або не подрібнені (товарна позиція 1201 згідно з УКТЗЕД) та насіння ріпаку або кользи, подрібнене або не подрібнене (товарна позиція 1205 згідно з УКТЗЕД) у розмірі 10 відс. від митної вартості товарів.

Статтею 1-1 Закону № 1033-XIV (в редакції Закону № 4536-IX станом на 04.09.2025) передбачено, що сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД, звільняються від сплати вивізного (експортного) мита. Термін "сільськогосподарський товаровиробник" вживається у значенні, наведеному в Податковому кодексі України.

Наказом Міністерства фінансів від 5 вересня 2025 року № 455 «Про внесення зміни до Класифікатора звільнень від сплати вивізного мита» доповнено Класифікатор звільнень від сплати вивізного мита, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20 вересня 2012 року № 1011, новою позицією такого змісту: /11 / Сільськогосподарська продукція, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД, власно вирощена сільськогосподарськими товаровиробниками, а також членами сільськогосподарських кооперативів / 063 / Закон України від 10 вересня 1999 року № 1033-XIV "Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур", стаття 1-1.

Статтею 14.1.235 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що сільськогосподарський товаровиробник це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Відповідно до положень ст. 291.4. ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, зокрема: четверта група - сільськогосподарські товаровиробники: а) юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Судом встановлено, що основним видом економічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Родник Плюс"" є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11). Також Позивач здійснює діяльність за іншими кодами КВЕД, зокрема 01.19 - вирощування інших однорічних і дворічних культур.

ТОВ "Агропромислова фірма "Родник Плюс"" перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС у Київській області.

Відповідно до наявних в матеріалах справи Відомостей про наявність земельних ділянок, ТОВ "Агропромислова фірма "Родник Плюс"" має у користуванні землі сільськогосподарського призначення.

Відповідно до Експертного висновку про походження товару №UAD57700R1030 від 13.10.2025 р. Чернівецької торгово-промислової палати, підприємство ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОДАЛЬНІСТЮ «АГРОПРОМИСЛОВА ФІРМА «РОДНИК ПЛЮС», 08132, Київська область, місто Вишневе, вулиця Промислова, будинок 5.

ТОВ "АПФ "РОДНИК ПЛЮС" є сільськогосподарським товаровиробником, та здійснює свою діяльність на орендованих земельних ділянках на території Снятинської громади Коломийського району ІваноФранківської області. У ТОВ "АПФ "РОДНИК ПЛЮС" наявний весь цикл виробництва продукції, який включає вирощування, збір, очищення, сушіння та зберігання. Середньооблікова чисельність персоналу у 2024 році складала 180 чоловік, у 2025 році 152 чоловіка.

У своїй діяльності ТОВ "АПФ "РОДНИК ПЛЮС" використовує обладнання: комбайни, трактори, сідельний тягач, причепи та напівпричепи, телескопічний навантажувач, борони, культиватори, плуги, жатки, сівалки, машини для захисту с/г культур, обладнання для внесення добрив, перевантажувальний бункер накопичувач, зерносушка, установка для очистки зерна.

Згідно наданих ТОВ "АПФ "РОДНИК ПЛЮС" під сою засіяно 330,18 га, з яких зібрано 12 262,10 ц сої.

Згідно коносаменту № B/L 2 від 29.09.2025 р. та підтвердження про перетин кордону від 29.09.2025 р. ТОВ "АПФ "РОДНИК ПЛЮС" відвантажено 695,600 мт сої.

Звітна документація надавалась разом з ЕМД №25UA32U3 від 14.10.2025 до Одеської митниці декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару.

Отже, з урахування викладеного, ТОВ "АПФ "РОДНИК ПЛЮС" є сільськогосподарським товаровиробником, який в силу набрання чинності Законом № 4536-ІХ, звільнений від сплати вивізного (експертного) мита на поставлений товар.

Таким чином з 04.09.2025 року ТОВ "АПФ "РОДНИК ПЛЮС" звільнено від сплати вивізного (експортного) мита, передбаченого статтею 1-1 Закону 1033-XIV.

Згідно з пп.17.1.4 п.17.1 ст.17 ПК України платник податків має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом.

За змістом п.п.30.1-30.4 ст.30 ПК України податкова пільга передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги (крім податкових пільг з податку на додану вартість) чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.

Здійснюючи експорт товару з території України ТОВ "АПФ "РОДНИК ПЛЮС", як сільськогосподарських товаровиробник, який експортує власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодом 1205 згідно з УКТ ЗЕД був звільненим від сплати вивізного (експортного) мита.

Щодо твердження відповідача у відзиві, що на момент вивезення товару за межі митної території України механізм документального підтвердження, необхідного для надання звільнення від сплати вивізного (експортного) мита сільськогосподарським товаровиробникам при здійсненні експорту власно вирощеної сільськогосподарської продукції та сільськогосподарським кооперативам, які експортують сою, ріпак та кользу, що вирощені членами цього кооперативу, визначений постановою № 1256, був відсутній, що унеможливлювало практичне застосування положень Закону № 4536, суд зазначає наступне.

03.10.2025 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1256 «Деякі питання підтвердження власного вирощування окремих видів сільськогосподарської продукції для цілей експорту», якою визначено, що сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТЗЕД, а також сільськогосподарські кооперативи, які експортують зазначену сільськогосподарську продукцію, вирощену членами таких кооперативів (далі - експортери), митні органи, Торгово-промислова палата України та регіональні торгово-промислові палати визнають, що експертний висновок про походження товару, виданий експортеру Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою (далі - експертний висновок), є документом, що підтверджує право такого експортера на пільгу із сплати вивізного (експортного) мита, передбачену статтею 1-1 Закону України «Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур».

Отже, урядом було прийнято рішення щодо визначення чіткого переліку документів, які має подати експортер на підтвердження свого статусу сільськогосподарського виробника та отримання пільги зі сплати такого мита через місяць після запровадження вивізного (експортного) мита та пільг по його сплаті.

Між тим, реалізація права на пільгу, закріпленого в Законі, не може ставитися в залежність від наявності чи відсутності підзаконного регулювання та затвердженого механізму підтвердження походження товару, адже відсутність порядку реалізації права на звільнення від сплати вивізного мита не анулює саму пільгу. Позивач не повинен нести відповідальність за відсутність необхідних процедурних актів, і відсутність механізму підтвердження походження товару не може призводити до покладання на суб`єктів правових відносин додаткових обов`язків.

Щодо підстав прийняття оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2025/000052 від 14.10.2025, а саме, щодо того, що вивезення товару «соя українського походження врожаю 2024 року, не для сівби» за межі митної території України здійснювалось 29.09.2025 за періодичною митною декларацією №25UA67U0 від 16.09.2025, про що свідчить наданий до митного оформлення коносамент №2 від 29.09.2025 та були надані митному органу відправником до набрання законної сили Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2025 року № 1256, суд вважає їх необґрунтованими з тих самих підстав - відсутність затвердженого Урядом механізму підтвердження походження товару, не скасовує права позивача на користування пільгами встановленими Законом.

Стосовно твердження митниці, що відсутні документи на підтвердження статусу «сільськогосподарського товаровиробника» - матеріалами справи встановлено, що позивачем до митного оформлення було надано Експортний висновок про походження Товару №UAD57700R1030 від 13.10.2025 р., що підтверджує відповідний статус.

Суд також зазначає, що відповідно до до п.3.10. Наказу Міністерства Фінансів України від 30.05.2012 № 631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», перевірка ЕМД та ЕД, визначення необхідності участі у виконанні митних формальностей посадової особи митного органу та її призначення для виконання митних формальностей за відповідною МД проводяться з використанням АСМО в автоматичному режимі у порядку черговості їх надходження. АСМО в автоматичному режимі пересилає ЕМД та ЕД до відповідного ПМО митного органу для отримання посадовою особою ПМО, яка призначена для виконання митних формальностей за цією ЕМД. Під час виконання митних формальностей за ЕМД Декларанту за допомогою АСМО надсилається інформація, зокрема, про необхідність надання додаткових документів. Отже, Одеська митниця у випадку сумнівів у достатності чи належності поданих документів має обов`язок витребувати додаткові докази, однак цей обов`язок не виконала, що додатково свідчить про протиправність та незаконність картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2025/000052 від 14.10.2025.

Отже, висновки митного органу, покладені в основу картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2025/000052 від 14.10.2025 є помилковими та не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам законодавства, а отже, дії митного органу щодо відмови у прийнятті митної декларації №25UA32U3 від 14.10.2025 не мали під собою правових підстав.

Щодо зобов`язальної позовної вимоги суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.268 МК України допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, посадові особи митних органів надають декларантам або уповноваженим ним особам можливість виправити помилки, допущені в митній декларації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 7 ст. 269 МК України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови. Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватись лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації. Порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450 затверджено Положення про митні декларації (далі - Положення № 450).

Пунктом 37 цього Положення № 450 встановлено, що після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом:

- подання з метою сплати митних платежів у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової декларації та оформлення її митним органом;

- подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, для сплати рівними частинами податку на додану вартість у разі надання розстрочення сплати податку на додану вартість під час ввезення на митну територію України устаткування та обладнання на підставах, визначених Податковим кодексом України, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом;

- заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Внесення змін до митної декларації за формою єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування його електронний примірник з використанням електронного підпису посадової особи митного органу чи електронної печатки митного органу, які базуються на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа, вноситься до систем, що забезпечують функціонування електронних інформаційних ресурсів митних органів, посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається Держмитслужбою ДПС згідно з пунктом 32 цього Положення.

Оформлений митним органом аркуш коригування є невід`ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:

необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу;

необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей, пов`язаних з коригуванням ціни товару, що вивозиться за межі митної території України, для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням, якщо таке коригування не призведе до зменшення суми податків, що підлягає сплаті до бюджету;

необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;

необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Тобто, аркуш коригування заповнюється та оформлюється, зокрема, при необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу.

Порядок оформлення аркуша коригування затверджено наказом Міністерства фінансів України від 06.11.2012 за № 1145 (далі - Порядок № 1145).

Пунктом 3 Порядку № 1145 встановлено, що аркуш коригування складається у випадках, визначених пунктом 37 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450, посадовою особою митного органу, яким здійснювався випуск товарів за митною декларацією, у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня надходження до митного органу інформації про доплату (повернення) сум митних платежів або реєстрації заяви декларанта (уповноваженої особи) у митному органі.

За приписами п.34 Положення № 450 не дозволяється: внесення змін до граф 1 (перший і другий підрозділи), 14, 37 (перший підрозділ) і 54 митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа; внесення змін або відкликання митної декларації у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у цій митній декларації товарів; внесення змін до митної декларації, якщо з поданих документів не випливає, що відомості, зазначені у цій митній декларації, необхідно змінювати; внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено); внесення змін до митної декларації або її відкликання у разі відсутності документів, що підтверджують необхідність внесення таких змін або її відкликання; внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа з метою подання відомостей у випадках, коли Митним Кодексом України передбачена необхідність подання з цією метою додаткової декларації.

Отже, до моменту завершення митного оформлення товарів, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення декларант має право вносити зміни до митної декларації.

Вирішення питання перерахунку митних платежів є наслідком наявності або відсутності підстав для внесення таких змін. Відтак, при отриманні звернення декларанта або уповноваженої ним особи про внесення змін до митної декларації, митний орган може відмовити у внесені таких змін лише у разі відсутності законних підстав для їх внесення.

Приписи пункту 37 Положення 450 не суперечать нормам статті 269 Митного кодексу України, а визначають лише порядок внесення таких змін, в тому числі й у разі необхідності повернення декларанту митних платежів.

Така позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Верховного Суду від 23.11.2020 у справі № 809/984/18, від 31.03.2023 у справі № 813/1046/15.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимога про зобов`язання Одеської митниці застосувати для ТОВ "АПФ "РОДНИК ПЛЮС" пільгу із сплати вивізного (експортного) мита, передбачену статтею 1-1 Закону України Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур до Товару шляхом оформлення аркуша коригування до митної декларації №25UA12U1 від 24.10.2025, задоволенню не підлягає, оскільки, аркуш коригування заповнюється та оформлюється, зокрема, при необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують звернення декларанта або уповноваженої ним особи із заявою про складення аркушу коригування та внесення змін до митної декларації.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги належать до задоволення часткового.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою, встановлена ставка судового збору у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" від 19.11.2024 року № 4059-IX, з 01 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум працездатних осіб на місяць у розмірі 3028 гривні.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовні вимоги, заявлені у даному позові, складається вимоги немайнового характеру, за яку справляється судовий збір, та однієї похідної вимоги, за яку судовий збір не сплачується.

Відтак, сума судового збору за звернення до суду з даним позовом складає 3028,00 грн., проте позивачем сплачено судовий збір у розмірі 20314,04 грн.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись ч.3 ст.139 КАС України, суд дійшов висновку про стягнення з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Що стосується переплати судового збору, то суд зазначає, що він підлягає поверненню позивачу у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Родник Плюс"" фірма (вул.Промислова, 5, м.Вишневе, Київська область, 08132) до Одеської митниці (вул.Івана та Юрія Лип, 21-А, м.Одеса, 65078) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2025/000052 від 14.10.2025.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Родник Плюс"" фірма (вул.Промислова, 5, м.Вишневе, Київська область, 08132, ) витрати зі сплати судового збору у сумі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст.295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст.255 КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко