Справа № 640/1125/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Білоус А.Ю. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року Справа № 640/1125/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Чуприни О.В.,

за участі секретаря Бродацької І.А.,

представників Позивача Трубакова Є.О., Юхименка М.П.,

представника Відповідача Карапетян А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Дніпроазот" на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року у справі

за позовом Акціонерного товариства «Дніпроазот»

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання

у сферах енергетики та комунальних послуг

третя особа, яка не Акціонерне товариство "Оператор

заявляє самостійних вимог газорозподільної системи

щодо предмета спору, «Дніпропетровськгаз»

про визнання протиправними дій та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Акціонерне товариство «Дніпроазот» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Відповідач, НКРЕКП), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», в якому просило:

- визнати протиправними дії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг по встановленню тарифу на послуги з розподілу природного газу для АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» на 2020 рік;

- визнати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Дніпропетровськаз» від 24.12.2019 №3018 протиправною, нечинною та такою, що не підлягає застосуванню з моменту її прийняття.

2. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року провадження у справі було закрито.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова НКРЕКП не породжує правових наслідків для учасників публічно-правових відносин, оскільки втратила чинність під час розгляду цієї справи. З огляду на це суд констатував, що ця справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

3. Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Позивач подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування вимог скарги Апелянт зазначає, що факт порушення прав та інтересів Позивача не нівелюється тим, що спірна постанова наразі не є чинною.

Також Апелянт посилається на те, що з позовною заявою АТ «Дніпроазот» звернулось до суду першої інстанції коли постанова НКРЕКП ще була чинною.

Окрім того, Апелянт акцентує увагу на тому, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у цій справі була проголошена на стадії підготовчого провадження, тоді як положеннями ст. ст. 173, 179, 180 КАС України не передбачено дослідження та встановлення обставин справи на цій стадії.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про закриття провадження у справі.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2026 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а від 07.04.2026 - призначено справу до судового розгляду.

5. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду - без змін.

У відзиві НКРЕКП зазначає, що нормативно-правовий акт, який на момент прийняття судового рішення у судовій справі вже був нечинним, не підлягає повторно визнанню нечинним в порядку статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, Відповідач наполягає на тому, що нормативно-правові акти можуть бути визнані нечинним лише на майбутнє, тобто після ухвалення судового рішення, а не з моменту його прийняття.

6. У судовому засіданні представник Апелянта підтримав апеляційну скаргу в межах доводів та вимог, викладених у ній. Повторно акцентував увагу суду на попередньому тривалому розгляді цієї справи, необхідності забезпечити право на ефективний засіб правового захисту та допущених судом порушень норм процесуального права. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник Відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Стверджував про наявність релевантної судової практики у справах, у яких судами також було закрито провадження. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню.

8. Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

Згідно з вимогами п. 6 ч. 1 ст. 238 КАС суд закриває провадження у справі щодо оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень чи окремих їх положень, якщо оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення визнано протиправними і нечинними рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини третьої статті 264 КАС України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом усього строку їх чинності.

Висновки суду апеляційної інстанції.

9. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржено чинні, активні нормативно-правові акти.

10. Як правильно встановлено судом першої інстанції, під час розгляду цієї справи спірна постанова НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Дніпропетровськгаз» втратила чинність з 01.01.2026 на підставі постанови НКРЕКП від 30.12.2025 № 2225.

11. Отже, станом на дату постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, спірні у цій справі пункти постанови НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018 втратили чинність, що унеможливлює судовий захист прав та інтересів позивача у спосіб визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень (пункт 1 частини 2 статті 245 КАС України), що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2021 року у справі № 640/12090/19, від 09.11.2022 у справі № 640/10978/19, від 20.06.2023 у справі № 640/2412/20.

12. Аналізуючи доводи Апелянта щодо обставин порушення його прав спірною постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3018 у період, коли вона застосовувались до Акціонерного товариства «Дніпроазот», колегія суддів зазначає про їх передчасність, оскільки оцінка таким обставинам надається під час розгляду адміністративного позову по суті.

13. Разом з тим, закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду адміністративної справи без вирішення її по суті та винесення постанови у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

14. Правові підстави для закриття провадження у справі чітко визначені ст. 238 КАС України. Зокрема, провадження у справі закривається у разі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Саме ця підстава була покладена в основу оскаржуваної ухвали суду.

15. Втім, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що ця справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки до предмету розгляду у справі належить правомірність/протиправність нормативно-правового акта, яким встановлені тарифи на послуги розподілу природного газу, а також дії суб`єкта владних повноважень щодо його встановлення. Тобто цей спір є публічно-правовим і на нього поширюється юрисдикція саме адміністративних судів (п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

16. Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених КАС України, для закриття провадження у цій справі та зазначає, що права підлягає розгляду по суті позовних вимог. А тому, апеляційна скарга АТ «Дніпроазот» підлягає задоволенню.

17. Окрім того, судова колегія звертає увагу на те, що в оскаржуваною ухвалою провадження у справі № 640/1125/20 було закрито повністю, однак судом не наведено жодних підстав та мотивів, з яких він виходив, закриваючи провадження в частині позовної вимоги про визнання протиправними дій НКРЕКП по встановленню тарифу на послуги з розподілу природного газу для АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» на 2020 рік. А тому, ухвала суду в цій частині є необґрунтованою.

18. При цьому, судова колегія також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

19. Перевіряючи доводи Апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині щодо вирішення питання про закриття провадження у справі на стадії підготовчого провадження, судова колегія зазначає про їх необгрунтованість, оскільки за результатами підготовчого засідання суд може постановити ухвалу про закриття провадження у справі (п.2 ч. 2 ст. 183 КАС України).

20. Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не було допущено порушення норм процесуального права в цій частині.

21. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

22. Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

23. Отже, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Дніпроазот» підлягає задоволенню, ухвала Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року - скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 286, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Дніпроазот» - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 22 квітня 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

О.В. Чуприна