Справа № 640/30882/21
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2026-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2026 р. справа № 640/30882/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Українського культурного фонду України до Державної аудиторської служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Український культурний фонд звернувся до суду з позовом до Державної аудиторської служби України в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати пункти 2, 3 Вимоги Державної аудиторської служби України від 21.09.2021 за №000400-14/12030-2021 "Про усунення виявлених ревізією порушень", а саме:

забезпечити відшкодування витрат коштів на суму 24 414,70 гривень допущених через порушення Порядку проведення конкурсного відбору проектів (в новій редакції), погодженого рішенням Наглядової ради Українського культурного фонду від 20.07.2020 за №148 та інструкцій для заявників та повернути їх до державного бюджету (пункт 2 Вимоги);

забезпечити відшкодування коштів, використаних за нецільовим призначенням на суму 15 370,50 гривень через порушення підпункту 1 пункту 4 Порядку використання коштів, виділених для деяких заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2021 року за №592 (пункт 3 Вимоги);

- визнати протиправним та скасувати Розпорядження Державної аудиторської служби України про зупинення операцій з бюджетними коштами від 21 вересня 2021 року за №1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності позивача контролюючим органом виявлено ряд порушень фінансової дисципліни з боку позивача, про що складено акт № 04-20/9 від 17.08.2021. На підставі вказаного акту відповідачем сформовано вимогу від 21.09.2021 за №000400-14/12030-2021 "Про усунення виявлених ревізією порушень". Позивач вважає, що виявлені порушення є необґрунтованими та безпідставними, а оскаржувана вимога прийнята без урахування всіх обставин, є не конкретизована, не містить чітких і зрозумілих приписів, які необхідно вчинити підконтрольному органу. Зазначає, що кошти гарнтоотримувачам виділені за цільовим призначенням та відповідно до здійснених ними видів діяльності. Відтак вимоги про необхідність забезпечення відшкодування коштів, витрачених на думку відповідача не за цільовим призначенням є протиправними та такими, що суперечать нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини та порушують права позивача. Просив позов задовольнити.

Окружним адміністративним судом міста Києва ухвалою від 18.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також цією ухвалою судом залучено до участі у справі Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання положень пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" за №2825-IX від 13.12.2022 скеровано за належністю матеріали адміністративної справи №640/30882/21. Вказана справа надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 14.03.2025.

Згідно з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №640/30882/21 передано на розгляд судді Чуприні О.В.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 року прийнято до провадження дану адміністративну справу, розгляд справи постановлено розпочати спочатку та здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами.

Згідно розпорядження від 13.01.2026 року №31 призначено повторний автоматизований розподіл справи №640/30882/21 у зв`язку із відрахуванням зі штату суду судді Чуприни О.В. відповідно до наказу голови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 року №370-ОС.

Згідно повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2026 року, дану адміністративну справу передано судді Шумею М.В.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 року прийнято до провадження адміністративну справу №64030882/21 за позовом Українського культурного фонду України до Державної аудиторської служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Розгляд справи ухвалено розпочати з початку та здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 23.03.2026 ухвалено здійснити розгляд адміністративної справи №640/30882/21 в змішаній (паперовій та електронній) формі.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву згідно якого вважає наведені аргументи позивача безпідставними. Просив у задоволенні позову відмовити з огляду на те, що Держаудитслужба з 17.05.2021 по 10.08.2021 була проведена Ревізія фінансово-господарської діяльності Фонду за період з 01.01.2018 по 30.04.2021, за результатами якої Держаудитслужба виявила низку порушень фінансової дисципліни Фонду, які відображені в Акті ревізії № 04-20/9. За результатами такого заходу державного фінансового контролю Держаудитслужба виявила, зокрема те, що, Фонд на порушення Порядку проведення конкурсного відбору проєктів (в новій редакції), погодженого рішенням Наглядової ради Українського культурного фонду від 20.07.2020 № 148, та інструкцій для заявників, а саме допущено до конкурсу та видано грантів інституційної підтримки юридичним та фізичним особам, види економічної діяльності (КВЕД) яких не відповідали переліку, передбаченому додатком 1 до інструкцій для заявників та щодо дотримання дати державної реєстрації заявників, заборони надання грантів заявникам, у яких є відкриті виконавчі провадження та які документально не підтвердили присутності у Державному реєстрі виробників, розповсюджувачів і демонстраторів фільмів, через що допущені порушення призвели до безпідставного використання бюджетних коштів на суму 24 414,7 тис. грн, та коштів не за цільовим призначенням на суму 15 370,5 тис. грн, через що Фонду завдано матеріальної шкоди (втрат) на зазначену суму. Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до наведеної практики Верховного Суду вказав, що приписи вимоги, у яких зазначено суми збитків, не мають зобов`язального характеру для об`єкта контролю, оскільки не є виконавчим документом, на підставі якого ці кошти можуть бути стягнуто інакше, ніж за рішенням суду. Тому така вимога, де зазначено конкретні суми збитків, не є рішенням, що безпосередньо породжує права та/чи обов`язки для підприємства, що було об`єктом перевірки. Законність та правильність обчислення розміру збитків може бути предметом перевірки у судовому порядку за позовом державного фінансового контролю про їх стягнення, а не у справі за позовом підконтрольного об`єкта про визнання вимоги протиправною.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.

Судом встановлено, що Держаудитслужба у період з 17.05.2021 по 10.08.2021 провела Ревізію фінансово-господарської діяльності Українського культурного фонду за період з 01.01.2018 по 30.04.2021.

За результатами вказаної ревізії Держаудитслужбою складено Акт ревізії фінансово-господарської діяльності позивача від 17.08.2021 № 04-20/9 та виявлено порушення фінансової дисципліни Фонду, які були відображені в даному акті.

Так в ході даного заходу державного фінансового контролю Держаудитслужбою виявлено порушення фінансової дисципліни Фонду, зокрема: Фонд на порушення Порядку проведення конкурсного відбору проєктів, погодженого рішенням Наглядової ради Українського культурного фонду від 20.07.2020 № 148 (далі Порядку № 148), та інструкцій для заявників, які є додатками до наказів Фонду від 21.07.2020 № 83 «Про оголошення конкурсу з відбору проектів за програмою «Культура в часи кризи: інституційна підтримка», від 18.08.2020 № 116 «Про внесення змін до Наказу № 83 від 21.07.2020 р», від 02.09.2020 № 124 «Про оголошення додаткового конкурсу з відбору проектів за програмою «Культура в часи кризи: інституційна підтримка» та від 28.09.2020 № 134 «Про оголошення другого додаткового конкурсу за програмою «Культура в часи кризи: інституційна підтримка» допущено до конкурсу та видано грантів інституційної підтримки юридичним та фізичним особам, види економічної діяльності (КВЕД) яких не відповідали переліку, передбаченому додатком 1 до інструкцій для заявників. Крім цього, Фонд порушив вимоги зазначених інструкцій для заявників щодо дотримання дати державної реєстрації заявників, заборони надання грантів заявникам, у яких є відкриті виконавчі провадження та які документально не підтвердили присутності у Державному реєстрі виробників, розповсюджувачів і демонстраторів фільмів, через що допущені порушення призвели до безпідставного використання бюджетних коштів на суму 24 414,7 тис. грн, через що Фонду завдано матеріальної шкоди (втрат) на зазначену суму;

Фондом на порушення підпункту 1 пункту 4 Порядку використання коштів, виділених для здійснення деяких заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2021 року № 592 (далі 9 Порядок № 592), видано грантів інституційної підтримки юридичним та фізичним особам усіх форм власності, види економічної діяльності яких не належали до сфери культури, культурно-пізнавального (внутрішнього) туризму та до креативних індустрій на суму 15 370,5 тис. грн, що відповідно до норм статті 119 Бюджетного кодексу України є нецільовим використанням бюджетних коштів.

На підстав вказаного акту відповідачем винесено Вимога від 21.09.2021 за №000400-14/12030-2021 "Про усунення виявлених ревізією порушень", згідно пунктів 2, 3 якої Держаудитслужба вимагає:

забезпечити відшкодування витрат коштів на суму 24 414,70 гривень допущених через порушення Порядку проведення конкурсного відбору проектів (в новій редакції), погодженого рішенням Наглядової ради Українського культурного фонду від 20.07.2020 за №148 та інструкцій для заявників та повернути їх до державного бюджету (пункт 2 Вимоги);

забезпечити відшкодування коштів, використаних за нецільовим призначенням на суму 15 370,50 гривень через порушення підпункту 1 пункту 4 Порядку використання коштів, виділених для деяких заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2021 року за №592 (пункт 3 Вимоги).

Також Державної аудиторської служби України винесено розпорядження від 21 вересня 2021 року за №1про зупинення операцій з бюджетними коштами.

Вважаючи пункти 2, 3 вимоги Вимога від 21.09.2021 за №000400-14/12030-2021 "Про усунення виявлених ревізією порушень" та Розпорядження від 21 вересня 2021 року за №1 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон №2939-XII).

Відповідно до ст.2 Закону №2939-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення погреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Статтею 4 цього ж Закону передбачено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону №2939-XII орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль за: виконанням функцій з управління об`єктами державної власності; цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів; цільовим використанням і своєчасним поверненням кредитів (позик), одержаних під державні (місцеві) гарантії; достовірністю визначення потреби в бюджетних коштах при складанні планових бюджетних показників; відповідністю взятих бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі); веденням бухгалтерського обліку, а також складанням фінансової і бюджетної звітності, паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі), кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету; станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів; усуненням виявлених недоліків і порушень.

Положеннями ч.1 ст.10 Закону №2939-XII визначені повноваження органу державного фінансового контролю під час проведення перевірки, а саме: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо) (п.1); одержувати від службових і матеріально відповідальних осіб об`єктів, що контролюються, письмові пояснення з питань, які виникають у ході здійснення державного фінансового контролю (п.6); пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (п.7); звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п.10); при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (п.13).

Відповідно до п.1 «Положення про Державну аудиторську службу України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43 (далі - Положення №43) Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Основними завданнями Держаудитслужби є, зокрема, здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягнення економії бюджетних коштів (пп.1 п.3 Положення №43).

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб`єктів господарювання, визначено «Порядком проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 (далі - Порядок №550).

Відповідно до п.2 цього Порядку інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Відповідно до п.16 Порядку №550 ревізія проводиться шляхом: документальної перевірки, що передбачає контроль за установчими, фінансовими, бухгалтерськими (первинними і зведеними) документами, статистичною, фінансовою та бюджетною звітністю, господарськими договорами, розпорядчими та іншими документами об`єкта контролю, пов`язаними з плануванням і провадженням фінансово-господарської діяльності, веденням бухгалтерського обліку, складенням фінансової звітності.

Згідно з пп.9 п.4 Положення №43 Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань: вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів: застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

Згідно з пунктами 45, 46 Порядку №550 у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об`єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо ж вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Відповідно до п.50 вказаного Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Водночас, відповідно до вимог пп.16 п.6 цього ж Положення Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Наведені вище норми кореспондуються з приписами п.7 ст.10 Закону №2939-XII, згідно з якими органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Частиною 2 ст.15 Закону №2939-XII встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутись до суду в інтересах держави, якщо підконтрольним об`єктом не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольного об`єкта та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання. Щодо відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються в добровільному порядку підконтрольною установою або шляхом звернення контролюючого органу до суду з відповідним позовом.

Наведені норми закріплюють право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача.

Пункти (частини) вимоги, які не вказують на стягнення збитків, можуть бути перевірені судом у справі за відповідним позовом підконтрольної установи з їх оскарження. Проте, пункти (частини) вимоги, які вказують на стягнення збитків мають перевірятись у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, а не за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною. Збитки, щодо наявності яких зроблено висновок Держаудитслужбою, стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю. Наявність збитків, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає позов про відшкодування збитків, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, неодноразово висловленою у постановах, зокрема, у постановах від 07.10.2014 у справі № 21-368а14, від 14.10.2014 у справі №21-453а14, від 18.11.2014 у справі №21-461а14, від 20.01.2015 у справі № 21-601а14, від 27.01.2015 у справі № 21-436а14, від 10.02.2015 у справі № 21-632а14, від 15.04.2014 у справах № 21-40а14, № 21-63а14), від 13.05.2014 у справі № 21-89а14, від 29.05.2017 у справі № 826/6304/16, від 23 лютого 2016 року у справі № 818/1857/14 тощо.

Аналогічні висновки щодо застосування наведених норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 820/3534/16 і постановах Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 02 липня 2019 року в справі № 826/2525/15, від 07 лютого 2020 року в справі № 803/634/17, від 14 лютого 2020 року в справі № 825/3661/15-а та від 05 березня 2020 року в справі № 810/465/16, від 20 березня 2020 року у справі № 814/380/17, від 17.09.2019 у справі №821/3929/14, від 28.02.2020 у справі № 808/4044/17, від 28.02.2020 у справі № 2040/6542/18, від 18.03.2020 у справі № 826/14169/17, від 18.03.2020 у справі № П/811/140/17, від 31.03.2020 у справі № 817/650/18, від 06.02.2020 у справі №1740/1852/18

Як встановлено судом, проведеною відповідачем перевіркою було виявлено порушення, які призвели до безпідставного використання бюджетних коштів на суму 24 414,7 тис. грн, та коштів не за цільовим призначенням на суму 15 370,5 тис. грн, через що Фонду завдано матеріальної шкоди (втрат) на зазначену суму.

На підстав вказаного акту та виявлених у ході ревізії порушень відповідачем винесено Вимогу від 21.09.2021 за №000400-14/12030-2021 "Про усунення виявлених ревізією порушень", згідно пунктів 2, 3 якої Держаудитслужба вимагає:

забезпечити відшкодування витрат коштів на суму 24 414,70 гривень допущених через порушення Порядку проведення конкурсного відбору проектів (в новій редакції), погодженого рішенням Наглядової ради Українського культурного фонду від 20.07.2020 за №148 та інструкцій для заявників та повернути їх до державного бюджету (пункт 2 Вимоги);

забезпечити відшкодування коштів, використаних за нецільовим призначенням на суму 15 370,50 гривень через порушення підпункту 1 пункту 4 Порядку використання коштів, виділених для деяких заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2021 року за №592 (пункт 3 Вимоги).

Вказані пункти вимоги позивач вважає протиправними та просить скасувати.

Враховуючи, що виявлені під час перевірки фінансові порушення, які призвели до нецільового витрачання коштів, є нічим іншим як заподіяними збитками, суд дійшов висновку, що про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, натомість такі збитки можуть бути відшкодовані у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольного об`єкта та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання.

Разом з тим, така обставина як відсутність у вимозі конкретного способу її виконання, не свідчить про її протиправність та не може бути підставою для скасування.

Більше того, якщо існує декілька способів усунення виявлених у ході ревізії порушень, правом вибору певного конкретного способу відповідно до приписів ст. 65 Господарського кодексу України наділений саме керівник підприємства. Якщо у вимозі не зазначено конкретного способу її виконання, то вказана обставина не позбавляє підконтрольного об`єкта права звернутися до контролюючого органу з метою отримання певних роз`яснень.

Виявлення винних осіб у порушеннях, зазначених у спірній вимозі, та притягнення їх до встановленої законом відповідальності є предметом спірної вимоги, правом керівника підконтрольної установи вибору способу усунення виявлених порушень та обов`язком до виконання та інформування органу контролю про усунення виявлених порушень.

Щодо доводів позивача про незгоду із наявністю збитків, а також з їх розміром, про що йдеться в оскаржуваній вимозі, суд зазначає, що наявність чи відсутність складу фінансових правопорушень, обґрунтованість і правомірність виявлених збитків, завданих місцевому бюджету, або ж безпосередньо об`єкту контролю, може бути предметом окремого позову органу державного фінансового контролю про їх стягнення.

Отже органи державного фінансового контролю мають право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання саме в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки. Законність та правильність обчислення розміру визначення збитків, зазначених у цій частині може в свою чергу, бути предметом перевірки у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю до винних осіб, а не у справі за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Відтак, оскільки оскаржуваною вимогою позивача зобов`язано вчинити дії, спрямовані на усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку, враховуючи те, що збитки у випадку відсутності факту їх добровільного відшкодування стягуються примусово в судовому порядку з особи, яка їх заподіяла, і правильність обчислення збитків має перевірятись судом, який розглядає позов про їх стягнення, суд вказує про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог Українського культурного фонду України.

Щодо оскарження розпорядження Державної аудиторської служби України про зупинення операцій з бюджетними коштами від 21 вересня 2021 року за №1 суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, у зв`язку з виявленням порушень бюджетного законодавства, відповідач застосував до позивача такий захід впливу, як зупинення операцій з бюджетними коштами.

Частиною другою статті 120 Бюджетного кодексу України передбачено, що зупинення операцій з бюджетними коштами можливе на строк до 30 днів або до усунення порушення бюджетного законодавства у межах поточного бюджетного періоду, якщо інше не передбачено законом.

На виконання положень статті 120 БК України постановою Кабінету Міністрів України від 19 січня 2011 року №21 затверджено Порядок зупинення операцій з бюджетними коштами (далі - Порядок №21), яким визначено механізм застосування Мінфіном, органами Державної казначейської служби, Держаудитслужби, місцевими фінансовими органами, головними розпорядниками бюджетних коштів (далі - уповноважений орган) у межах наданих їм повноважень до розпорядників та/або одержувачів бюджетних коштів (далі - розпорядники та/або одержувачі) такого заходу впливу, як зупинення операцій з бюджетними коштами.

Пунктом 2 Порядку №21 регламентовано, що розпорядження про зупинення операцій з бюджетними коштами (далі - розпорядження про зупинення операцій) приймається уповноваженим органом, зокрема, на підставі акта ревізії протягом трьох робочих днів з дня його надходження за формою згідно з додатком 1.

У разі прийняття уповноваженим органом розпорядження про зупинення операцій зупиненню підлягають операції з бюджетними коштами на рахунках розпорядників та/або одержувачів за бюджетною програмою (кодом тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів), за якою виявлено порушення вимог бюджетного законодавства.

Відтак, застосовані відповідачем заходи впливу у вигляді розпорядження є результатом висновку органу фінансового контролю, який зроблений у ході проведеної планової ревізії.

Суд враховує те, що оскаржуваним розпорядженням було зобов`язано зупинити операції з бюджетними коштами на рахунку (рахунках) на строк до 30.09.2021 включно.

Тобто станом на час звернення до суду з даним адміністративним позовом зупинення операцій з бюджетними коштами, застосоване на підставі оскаржуваного розпорядження, було припинено. Тому таке розпорядження не вливає на права позивача та не призводить до будь-яких обмежень у розпорядженні бюджетними коштами на рахунку (рахунках).

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування розпорядження Державної аудиторської служби України про зупинення операцій з бюджетними коштами від 21 вересня 2021 року за №1 про зупинення операцій з бюджетними коштами не підлягають задоволенню.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач:

Український культурний фонд України, вул. Лаврська, 10/12, м. Київ, 01001;

Відповідач:

Державної аудиторської служби України, , вул. Сагайдачного, 4, м. Київ, 04070.

Суддя Шумей М.В.