Справа № 320/20449/23
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2026-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 квітня 2026 року

м. Київ

справа №320/20449/23

адміністративне провадження №К/990/15627/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів: Шишова О.О., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2026 у справі № 320/20449/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАРА ХОУМ УКРАЇНА» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНДІТЕКС УКРАЇНА») до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, -

УСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАРА ХОУМ Україна» (правонаступником якого є ТОВ «ІНДІТЕКС УКРАЇНА») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 12 квітня 2023 року № 25938/26-15-07-03-03-25, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 761 043 грн, з них: за податковими зобов`язаннями - 1 408 835, 00 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями - 352 209, 00 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 12 квітня 2023 року № 25939/26-15-07-03-03-25, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 116 668, 00 грн, з них: за податковими зобов`язаннями - 105 663, 00 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями - 11 005, 00 грн;

- податкову вимогу від 09 травня 2023 року № 0-2615 щодо податкового боргу ТОВ «ЗАРА ХОУМ УКРАЇНА» у розмірі 2 202 930, 80 грн;

- рішення про опис майна у податкову заставу від 09 травня 2023 року № 0-2615.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2026 у справі № 320/20449/23 позов задоволено.

Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2026 у справі № 320/20449/23.

Підставою касаційного оскарження судових рішень скаржником вказано п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України з посиланням на порушення судами норм процесуального права, внаслідок не дослідження зібраних у справі доказів та фактичних обставин даної справи, оскільки наданими до перевірки документами не підтверджується реальність проведених ТОВ «ЗАРА ХОУМ УКРАЇНА» господарських операцій з ТОВ «ТОРО КОНСТРАКШН» та встановлена недостовірність даних, відображених в таких документах, формальний підхід до їх оформлення, та як наслідок їх юридична дефектність, що помилково не враховано судами попередніх інстанцій під час розгляду даної справи.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема: 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.

До того ж, у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Повертаючись до визначених скаржником підстав касаційного оскарження судових рішень, суд звертає увагу, що фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди контролюючого органу саме зі встановленими судами попередніх інстанцій обставинами справи, а також містять посилання на переоцінку доказів у справі, які були предметом оцінки судами попередніх інстанцій в контексті дослідження господарських операцій позивача з контрагнетом ТОВ «ТОРО КОНСТРАКШН», що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження, передбачених п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій керувались тим, що визначальним для податкових наслідків є реальність господарських операцій та підтвердження їх належними первинними документами, а не лише формальні посилання з боку контролюючого органу. Тоді, як під час розгляду справи позивач надав сукупність доказів, які підтверджують фактичне виконання будівельно-монтажних робіт ТОВ «ТОРО КОНСТРАКШН» у магазині «ZARA HOME» у ТРЦ «ДАФІ», що у підсумку призвело до реальних змін у структурі активів платника та підтверджує ділову мету операцій.

До того ж, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, критично оцінили аргументи податкового органу про неможливість виконання робіт через нібито ведення торгівлі у період ремонту, оскільки відповідач не надав належних і допустимих доказів цієї обставини: посилання в акті перевірки на додаток № 13 щодо виторгів РРО виявилось технічною помилкою, а сам додаток фактично не складався, що підтверджено листом ДПС. Водночас суд першої інстанції встановив за умовами суборенди та підряду, що оздоблювальні роботи виконувались у серпні-жовтні 2018 року і були завершені до 02 листопада 2018 року, що узгоджується з актами приймання-передачі приміщення та фото-звітом консультанта станом на 02 листопада 2018 року. Посилання відповідача на відсутність ресурсів у контрагента та аналіз баз даних ДПС (типу АІС «Податковий блок») саме по собі не доводить нереальність операцій, адже така податкова інформація має інформативний характер і не замінює доказів на підтвердження фактичної відсутності постачання/виконання робіт. При цьому можливе залучення персоналу/ресурсів через цивільно-правові договори, оренду, лізинг, субпідряд. В самому акті перевірки ДПС визнавала залучення субпідрядників контрагентом, а відповідач не пояснив, який саме обсяг ресурсів є достатнім для таких робіт та чому надані первинні документи не підтверджують їх виконання. Так само суд відхилив довід про кримінальне провадження, підкресливши, що сам факт розслідування не створює автоматичної підстави для заперечення реальності господарських операцій, тим більше, що провадження було закрите, а у реєстрі судових рішень відсутній вирок, який встановлював би конкретні обставини протиправної поведінки позивача. Будь-які матеріали досудового розслідування не мають наперед установленої сили та підлягають оцінці разом з іншими доказами. Контролюючий орган не довів недобросовісність чи нерозумність дій позивача та відсутність належної обачності при роботі з контрагентом. Враховуючи розподіл доказового тягаря (в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень саме відповідач має довести правомірність своїх рішень), суд першої інстанції констатував, що сукупність доказів підтверджує реальність операцій, а висновки ДПС про розрив ланцюга, лише перерахування коштів і документування без результату залишилися на рівні припущень. Тому суд визнав протиправними і скасував обидва податкові повідомлення-рішення (ПДВ і податок на прибуток). Враховуючи викладене, суди дійшли висновку і про те, що податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу є похідними від спірних податкових повідомлень-рішень і за відсутності правомірного грошового зобов`язання визнали протиправними та скасували їх.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

При цьому враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, скаржнику слід викласти передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для касаційного оскарження судових рішень.

Крім цього, в порушення вимог частини 4 статті 330 КАС України до касаційної скарги відповідачем не надано документ про сплату судового збору.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру юридичною особою - 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позов було подано у 2023 році. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 684,00 грн.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Касаційну скаргу надіслано через систему «Електронний суд». Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, скаржнику слід сплатити 42 944 грн судового збору (2684,00*10 грн * 200% * 0,8) та надати до суду оригінал платіжного документа.

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Печерс. р-н/22030102. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Рахунок отримувача: UA0026007. Код класифікації доходів бюджету: 22030102. Найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)». Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328-330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2026 у справі № 320/20449/23 залишити без руху.

Установити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом належного викладення підстав касаційного оскарження, сплати судового збору за подання касаційної скарги та надання оригіналу платіжного документа.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.А. Васильєва

О.О. Шишов

М.М. Яковенко ,

Судді Верховного Суду