Справа № 320/42996/24
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2026-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року м. Київ справа №320/42996/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІЛІНГ ФУД» до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ХІЛІНГ ФУД» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України, в якому просить суд:

- індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) від 02.08.2024 № 3968/ІПК/99-00-21-03-02, надану Товариству з обмеженою відповідальністю «ХІЛІНГ ФУД» (ідентифікаційний код юридичної особи 41744424) визнати протиправною та скасувати,

- зобов`язати Державну податкову службу України (ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) надати нову індивідуальну податкову консультацію з урахуванням того, що операції з постачання послуг з харчування громадян у закладах охорони здоров`я державної та комунальної форми власності, що постачаються в межах затверджених норм харчування в грамах, а громадян, для яких не встановлено таких норм, - у межах визначеної грошової норми витрат на харчування звільняються від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом «г» 197.1.7 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України і у разі, якщо оплачують за рахунок коштів третіх осіб (благодійних фондів, громадських організацій тощо).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що отримана ним оскаржувана податкова консультація не відповідає вимогам ст. 2 КАС України оскільки прийнята не на підставі закону, необґрунтовано та нерозсудливо, з порушенням принципу рівності перед законом всіх платників податків - а відтак підлягає скасуванню в повному обсязі із зобов`язанням відповідача надати нову індивідуальну податкову консультацію з урахуванням того, що операції з постачання послуг з харчування громадян у закладах охорони здоров`я державної та комунальної форми власності, що постачаються в межах затверджених норм харчування в грамах, а громадян, для яких не встановлено таких норм, - у межах визначеної грошової норми витрат на харчування - звільняються від оподаткування ПДВ згідно з підпунктом «г» 197.1.7 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України і у разі, якщо оплачують за рахунок коштів третіх осіб (благодійних фондів, громадських організацій тощо.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач надав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав посилаючись на те, що ДПС України надала правомірну податкову консультацію, обґрунтував її нормами діючого податкового законодавства, підкресливши, що у разі постачання послуг з харчування громадян закладами охорони здоров`я державної та комунальної форми власності, зокрема, на базі їх блоків харчування, або підприємствами громадського харчування, з якими закладом охорони здоров`я укладено відповідний договір, режим звільнення від оподаткування ПДВ, визначений підпунктом «г» підпункту 197.1.7 пункту 197.1 статті 197 розділу V ПКУ, застосовується до тієї частини послуг з харчування, що надаються за рахунок бюджетних асигнувань у межах коштів, передбачених кошторисами на утримання таких закладів, та в межах норм харчування або в межах визначеної грошової норми витрат на харчування, встановлених постановою № 818.

Постановою № 818 оплати послуг з харчування громадян у закладах охорони здоров`я державної та комунальної форми власності за рахунок коштів третіх осіб (благодійних фондів, громадських організацій тощо) не передбачено.

Отже, операції з постачання Товариством послуг з харчування громадян у закладах охорони здоров`я державної та комунальної форми власності з оплатою за рахунок коштів третіх осіб (благодійних фондів, громадських організацій тощо) згідно з підпунктом «г» підпункту 197.1.7 пункту 197,1 статті 197 розділу V ПКУ не звільняються від оподаткування ПДВ.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній доводив, що позиція ДПС, викладена у відзиві, жодним чином не спростовують доводів позивача, що викладені у позовній заяві, оскільки при наданні оскаржуваної індивідуальної податкової консультації відповідач відступив від змісту закону та шляхом перекрученого тлумачення положень Порядку надання послуг з харчування громадян у закладах охорони здоров`я, операції з надання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість, затвердженого постановою Уряду від 05.09.2012 № 818, фактично, змінив норми права щодо умов звільнення операцій з постачання кейтерингових послуг закладам охорони здоров`я за рахунок коштів третіх осіб (благодійних фондів, громадських організацій тощо). На цих підставах наполягав у задоволені позову.

Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ХІЛІНГ ФУД», , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, буд.22; було зареєстровано 17.11.2017 у якості юридичної особи із основним видом економічної діяльності, згідно КВЕД: 56.29 Постачання інших готових страв, є платником податку на додану вартість, перебуває на податковому органу у Головному управлінні ДПС у м. Києві (Правобережна ДПІ).

1 липня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ХІЛІНГ ФУД» звернулось до Головного управління ДПС у м. Києві із запитом про надання індивідуальної податкової консультації вих.№ 221, в якій пояснило, що між ним та закладом охорони здоров`я міста Києва (Інститут, що підпорядковується Національній академії медичних наук України) (далі - ЗОЗ) планується укладення договору про надання послуг харчування (тристоронній договір, платником за послуги виступатиме благодійний фонд). Зазначило, що надавач послуг (ТОВ «ХІЛІНГ ФУД») є платником податку на прибуток на загальних підставах, платником ПДВ; отримувач послуги (ЗОЗ) - державна організація (Організація включена до Реєстру неприбуткових установ та організацій на підставі рішення контролюючого органу ДПС), платник ПДВ; платник (Благодійник) - благодійний фонд (за даними з податкових реєстрів України перебуває на обліку в органах доходів та зборів, інформація про юридичну особу відсутня в базі в реєстрі платників ПДВ і організація включена до Реєстру неприбуткових установ та організацій на підставі рішення контролюючого органу ДПС).

Враховуючи, що згідно з підпунктом «г» 197.1.7 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України операції щодо надання послуг харчування дітей у дошкільних, загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладах та громадян у закладах охорони здоров`я звільняються від оподаткування, а також з огляду на приписи п. 3 Порядку надання послуг з харчування громадян у закладах охорони здоров`я, операції з надання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 818 від 5 вересня 2012 року, відповідно до яких від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з надання послуг з харчування громадян у закладах охорони здоров`я у межах затверджених норм харчування в грамах, а громадян, для яких не встановлено таких норм, - у межах визначеної грошової норми витрат на харчування», просило надати індивідуальну податкову консультацію з наступних питань:

1) Чи підлягають застосуванню вищезгадані норми ПКУ та Порядку (щодо звільнення від оподаткування) на користь державних та комунальних ЗОЗ в межах норм, визначених законодавством, з оплатою за рахунок коштів третіх осіб (благодійних фондів, громадських організацій тощо)?

2) Чи повинна вартість послуг за договором, який планується укласти, включати податок на додану вартість, або ж вказані послуги повинні звільнятися від оподаткування податком на додану вартість?

Запит на надання індивідуальну податкову консультацію розглянула Державна податкова служба України, та надала Індивідуальну податкову консультацію ТОВ «Хілінг Фуд» від 02.08.2024 вих.№ 3968/ІПК/99-00-21-03-02, в якій податкова служба стосовно порушених питань зазначила, що у разі постачання послуг з харчування громадян закладами охорони здоров`я державної та комунальної форми власності, зокрема, на базі їх блоків харчування або підприємствами громадського харчування, з якими закладом охорони здоров`я укладено відповідний договір, режим звільнення від оподаткування ПДВ, визначений підпунктом «г» підпункту 197.1.7 пункту 197.1 статті 197 розділу V ПК України, застосовується до тієї частини послуг з харчування, що надаються за рахунок бюджетних асигнувань у межах коштів, передбачених кошторисами на утримання таких закладів, та в межах норм харчування, встановлених постановою №818.

На підставі викладеного, ДПС України виснувала, що операція товариства з постачання послуг з харчування закладах охорони здоров`я державної та комунальної форми власності з оплатою за рахунок коштів благодійного фонду не звільняються від оподаткування ПДВ.

Позивач із наданою індивідуальною податковою консультацією не погодився звернувся до суду із цим позовом про її скасування, та зобов`язання ДПС України надати нову індивідуальну податкову консультацію.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема, надають індивідуальні податкові консультації, інформаційно-довідкові послуги з питань податкового та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (підпункт 19-1.1.28, пункту 19-1, статті 19-1 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.172-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Відповідно до абзацу 1 пункту 52.1 статті 52 ПК України за зверненням платників податків у паперовій або електронній формі контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, надає їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації у паперовій або електронній формі повинно містити, зокрема, зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації (наведення фактичних обставин) (абзац п`ятий пункту 52.1 статті 52 ПК України).

Уповноважена особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може прийняти рішення про продовження строку розгляду звернення на отримання індивідуальної податкової консультації понад 25-денний строк, але не більше 15 календарних днів, та письмово повідомити про це платнику податків у паперовій або електронній формі до закінчення строку, визначеного абзацом першим цього пункту (абзац дев`ятий пункту 52.1 статті 52 ПК України).

Нормою пункту 52.2. статті 52 ПК України встановлено, що індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Згідно з пунктом 52.3 статті 52 ПК України за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній, у паперовій або електронній формі. Індивідуальна податкова консультація, надана у паперовій або електронній формі, обов`язково повинна містити назву - індивідуальна податкова консультація, реєстраційний номер в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

За змістом абзацу 2 пункту 52.4. статті 52 ПК України індивідуальні податкові консультації надаються у паперовій та електронній формах - контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, крім державних податкових інспекцій.

Підпунктом 41.1.1. пункту 41.1 статті 41 ПК України визначено контролюючими органами податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи;

Пунктом 53.2 статті 53 ПК України встановлено, що платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому у паперовій або електронній формі індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

Відповідно до підпункту 17.1.7. пункту 17.1. статті 17 ПК України платник податків має право, зокрема, оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб), у тому числі надану йому у паперовій або електронній формі індивідуальну податкову консультацію, яка йому надана, а також узагальнюючу податкову консультацію.

Верховний Суд у постанові від 12 червня 2024 року у справі №200/3060/22 дійшов висновку, що податкова консультація за своєю правовою природою є фактично відповіддю контролюючого органу платнику податків на його питання й повинна містити конкретні роз`яснення такому платнику практичної форми та/або моделі його поведінки у визначеному колі податкових правовідносин.

Індивідуальна податкова консультація, як методична й практична допомога платнику при виконанні ним податкового обов`язку, фактично, за всіма процедурами (нарахування та сплата платежів, пені, штрафних санкцій, оскарження дій контролюючих органів тощо), надається платнику податків для правильності практичного застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності.

Суд додатково зазначає, що метою податкової консультації є викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.

При цьому, податкова консультація обов`язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Подібний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 16 жовтня 2020 року у справі № 820/5120/16.

Перевіряючи відповідність наданої контролюючим органом індивідуальної податкової консультації на звернення ТОВ «ХІЛІНГ ФУД» наведеним вище приписам ПК України, суд виходить із наступного.

Підпунктом «б» пункту 185.1 статті 185 розділу V ПКУ визначено, що об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників, податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 розділу V ПКУ.

Під постачанням послуг розуміється будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності (підпункт 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 розділу І ПКУ).

Відповідно до підпункту «г» підпункту 197.1.7 пункту 197.1 статті 197 розділу V ПКУ звільняються від оподаткування ПДВ операції з постачання послуг з харчування дітей у дошкільних, загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладах та громадян у закладах охорони здоров`я, Порядок надання таких послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

При цьому, у пункті 4 Порядку надання послуг з харчування громадян у закладах охорони здоров`я, операції з надання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2012 року № 818 визначено, що до послуг з харчування громадян у закладах охорони здоров`я, операції з надання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість відносяться:

- послуги з харчування громадян, що надаються у закладах охорони здоров`я державної та комунальної форми власності у процесі надання медичної допомоги за рахунок бюджетного фінансування, а також у складі платних послуг, які можуть надаватись в державних та комунальних закладах охорони здоров`я, зазначених розділі І переліку платних послуг, які можуть надаватися в державних та комунальні закладах охорони здоров`я, вищих медичних навчальних закладах та науково-дослідних установах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від вересня 1996 року № 1138;

- послуги з харчування громадян, що надаються у складі послуг з охорони здоров`я у приватних закладах охорони здоров`я.

Від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з надання послуг з харчування громадян у закладах охорони здоров`я у межах затверджених норм харчування в грамах, а громадян, для яких не встановлено таких норм, - у межах визначеної грошової норми витрат на харчування.

У разі одночасного надання послуг з харчування громадян у закладах охорони здоров`я, операції з надання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість, і послуг, операції з надання яких не звільняються від такого оподаткування, облік відповідних операцій ведеться окремо.

Розмір денної грошової норми витрат на харчування визначається з урахуванням потреби у раціональному харчуванні та санітарно-гігієнічних вимог, але не може перевищувати більш як у 1,4 раза суми, що визначається шляхом ділення розміру установленого прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць на кількість днів у відповідному місяці (Пункт 5.).

Послуги з харчування громадян у закладах охорони здоров`я державної та комунальної форми власності за рахунок бюджетних асигнувань надаються в межах коштів, передбачених кошторисами на утримання таких закладів (Пункт 6).

Вказаними положеннями врегульовані спірні правовідносини, і виключень або розширеного тлумачення вони не мають.

Дослідивши Індивідуальну податкову консультацію від 02.08.2024 вих.№ 3968/ІПК/99-00-21-03-02, суд зазначає, що надаючи роз`яснення з порушеного питання ДПС України зазначила, що у розумінні приписів підпункт 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 розділу І ПК України, під постачанням послуг розуміється будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Згідно з підпунктом «б» пункту 185.1 статті 185 розділу V ПКУ об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких відповідно до статті 186 розділу V ПКУ розташоване на митній території України.

Порядок надання таких послуг затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05 вересня 2012 року № 818 «Про затвердження Порядку надання послуг з харчування громадян у закладах охорони здоров`я, операції з надання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість» (далі - постанова № 818).

Відповідно до постанови № 818 з метою звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання послуг з харчування громадян у закладах охорони здоров`я такі послуги з повинні надаватися:

безпосередньо закладами охорони, здоров`я, зокрема на базі їх блоків харчування, або підприємствами громадського харчування, з якими такі заклади уклали договір (пункт 2 постанови № 818);

у закладах охорони здоров`я державної та комунальної форми власності у процесі надання медичної допомоги, у приватних закладах охорони здоров`я у складі послуг з охорони здоров`я (пункт 3 постанови № 818);

у межах затверджених норм харчування в грамах, а громадян, для яких не встановлено таких норм, - у межах визначеної грошової норми витрат на харчування (пункт 4 постанови № 818).

Згідно з пунктом 6 постанови № 818 послуги з харчування громадян у закладах охорони здоров`я державної та комунальної форми власності за рахунок бюджетних асигнувань надаються в межах коштів, передбачених кошторисами на утримання таких закладів.

З огляду на викладене, вирішуючи питання, порушене платником податків ДПС України виснувала, що у разі постачання послуг з харчування громадян закладами охорони здоров`я державної та комунальної форми власності, зокрема, на базі їх блоків харчування або підприємствами громадського харчування, з якими закладом охорони здоров`я укладено відповідний договір, режим звільнення від оподаткування ПДВ, визначений підпунктом «г» підпункту 197.1.7 пункту 197.1 статті 197 розділу V ПК України, застосовується до тієї частини послуг з харчування, що надаються за рахунок бюджетних асигнувань у межах коштів, передбачених кошторисами на утримання таких закладів, та в межах норм харчування, встановлених постановою №818, отже, операція товариства з постачання послуг з харчування закладах охорони здоров`я державної та комунальної форми власності з оплатою за рахунок коштів благодійного фонду не звільняються від оподаткування ПДВ.

Суд зауважує, що обов`язковими складовими письмової податкової консультації є опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

У наданій товариству з обмеженою відповідальністю «ХІЛІНГ ФУД» індивідуальній податковій консультації ДПС України надала чітку обґрунтовану відповідь на порушене платником питання, індивідуальна податкова консультація містить висновок з питань практичного використання таких норм законодавства, яким це питання врегульоване.

При цьому дослідивши зміст спірної консультації у взаємозв`язку із приписами діючого законодавства, суд не вбачає у цій ІПК відступу від змісту закону та перекручення ДПС України тлумачення положень Порядку надання послуг з харчування громадян у закладах охорони здоров`я, операції з надання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість, затвердженого постановою Уряду від 05.09.2012 № 818.

Верховний Суд у постанові від 16.06.2020 року у справі №826/14366/17 звернув увагу на те, що «виконання завдань адміністративного судочинства залежить від встановлення адміністративним судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального та процесуального права».

Чинне законодавство не місить положень щодо виключного застосування платником податку індивідуальної податкової консультації при здійсненні податкового обліку доходів та витрат від здійснення діяльності, тоді як відповідно до п.16.1. п.16.1 ст.16 Кодексу на платника податку покладено обов`язок вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

При цьому, не виправдання прийнятою ДПС індивідуальною податковою консультацією сподівань та очікувань позивача з приводу порушених питань не є підставою для визнання такої консультації протиправною. Оскаржувана індивідуальна податкова консультація надана відповідно до сформульованих питань, а тому контролюючий орган діяв в межах повноважень та у спосіб, визначені нормами чинного законодавства.

Відтак, надана позивачу індивідуальна податкова консультація відповідає усім формальним вимогам, що встановлені статтею 52 Податкового кодексу України.

Решта доводів та посилань сторін у справі висновків суду не спростовують

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» («Ruiz Torija v. Spain») серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 7, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІЛІНГ ФУД» до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 27 квітня 2026 року.

Суддя Кочанова П.В.