Справа № 300/216/25
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2026-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 300/216/25

адміністративне провадження № К/990/7355/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стародуба О.П.,

суддів - Кравчука В.М., Єзерова А.А.,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.01.2026 (судді Глушко І.В., Затолочний В.С., Судова-Хомюк Н.М.)

у справі № 300/216/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за рахунок бюджетних асигнувань 500783,30 грн невиплаченої пенсії за період з 01.02.2019 по 30.11.2019.

Обґрунтовуючи позов, покликався на те, що судовим рішенням у справі № 300/1439/20 визнано протиправними дії пенсійного органу при зменшені пенсійних виплат, зобов`язано виплатити заборгованість. Проте, відповідач здійснив нарахування заборгованості та не здійснює її виплату її близько 4 років, покликаючись на відсутність додаткового фінансування.

Також покликається на те, що відповідач допустив бездіяльність по виконанню судового рішення в частині виплати заборгованості та протиправно не здійснює виплату боргу з пенсії.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що починаючи з 01.10.2011 орган пенсійного фонду здійснював виплату пенсії позивачу з обмеженням її максимальним розміром в десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що слугувало підставою звернення позивача до суду.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 у справі № 300/1439/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку пенсії з 01.02.2019 та з 01.03.2019 на підставі рішень відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 8 м. Косів Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 03.12.2019 та від 12.12.2019 № 37 з урахуванням середньомісячної заробітної плати по народному господарству за період з 01.02.2008 по 01.01.2010 в розмірі 18464,08 грн.

Скасовано рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсій № 8 м. Косів Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 03.12.2019 та 12.12.2019 №37, якими проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням середньомісячної заробітної плати по народному господарству за період з 01.02.2008 по 01.01.2010 в розмірі 18464,08 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виплатити пенсійні виплати за період з 01.02.2019 по 30.11.2019, які були розраховані з урахуванням середньомісячної заробітної плати по народному господарству за період з 01.02.2008 по 01.01.2010 в розмірі 54440,26 грн та з урахуванням рішення суду від 23.04.2019 у справі № 300/604/19 виплатити без обмеження 10-ма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених виплат.

12.02.2021 оригінал виконавчого листа № 300/1439/20 відповідно до статті 7 Закону України «Про виконавче провадження» позивач направив для добровільного виконання Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Однак відповідач повернув його позивачу.

На виконання вищезазначеного рішення відповідач нарахував заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.02.2019 по 30.11.2019 в сумі 500783,30 грн, про що надав відповідну довідку.

У супровідному листі від 30.03.2021 №1983-1941T-02/8-0900/21 відповідач зазначив, що борг по пенсії може бути виплачений тільки за наявності додаткового фінансування з державного бюджету. В частині виплати заборгованості по пенсії управління покликалось на статті 23 та 116 Бюджетного кодексу України і зазначило, що виплата пенсії по Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» забезпечується за рахунок коштів державного бюджету, у зв`язку з чим нарахована сума боргу на виконання рішення суду, може бути виплачена при наявності додаткового фінансування з державного бюджету.

27.01.2023 оригінал виконавчого листа та довідку Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про нараховану заборгованість по виплаті пенсії позивач направив для виконання до Державної казначейської служби України з посиланням на статті 1, 2, 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Однак виконавчий лист казначейською службою повернутий без виконання з посиланням на те, що рішення суду має зобов`язальний характер, відповідно, таке казначейством не виконується.

30.08.2023 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив повідомити, на якій стадії перебуває виконання рішення суду у справі № 300/1439/20 по виплаті заборгованості з пенсії, яким законом чи нормативними актами керується пенсійний орган при виконанні вищевказаного судового рішення, а також просив повідомити, які заходи вживалися щодо його виконання.

На вказану заяву пенсійний орган листом від 18.09.2023 повідомив позивачу, що суму нарахованого боргу внесено до Реєстру судових рішень та буде виплачено при наявності додаткового фінансування з державного бюджету в порядку черговості з урахуванням дати набрання рішенням законної сили.

Отримана відповідь управління та обставини щодо нездійснення пенсійних виплат протягом тривалого часу слугувало підставою для звернення позивача до суду із заявою про встановлення судового контролю.

Ухвалою Івано-Франківського окружного суду від 16.11.2023 у справі 300/1439/20 у задоволенні заяви про встановлення судового контролю відмовлено.

09.02.2024 позивач знову звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою, в якій в черговий раз просив повідомити, які заходи вживалися щодо виконання судового рішення, який він на черзі в підсистемі «Реєстр судових рішень» і коли рішення про виплату заборгованості по пенсії буде виконано.

В зв`язку з неотриманням відповіді на своє звернення, вважаючи, що відповідачем вчинено протиправну бездіяльність, яка виразилась у невиплаті позивачу коштів з 01.02.2019 по 30.11.2019, позивач звернувся до суду з цим позовом.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 позов задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за рахунок бюджетних асигнувань 500783,30 грн невиплаченої пенсії за період з 01.02.2019 по 30.11.2019 на користь позивача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у відповідності до ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» звернувся з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості, оскільки пенсійним органом не виконується рішення суду.

Також суд першої інстанції визнав безпідставними покликання відповідача на внесення виконання рішення в реєстр рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, оскільки такий реєстр ні законом, ні нормативними актами не передбачений.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.01.2026 задоволено апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 скасовано.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем на виконання рішення вжито всіх можливих заходів. Проведення виплати заборгованості за рішенням суду не належить до компетенції Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, який, в свою чергу, не має повноважень і можливості вплинути на Пенсійний фонд України чи Міністерство соціальної політики України.

Також суд апеляційної інстанції виходив з того, що грошові кошти у вигляді заборгованості до пенсії, які належать стягувачу, не є власністю ГУ ПФУ, не знаходяться на його рахунках. Фактичне виконання судового рішення можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України та відповідно до порядку, визначеного КМУ.

Також суд виходив з того, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки інші особи, які також мають право на отримання пенсії за рішенням суду, що внесені до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, зможуть отримати належні їм кошти пізніше, ніж позивач.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

З ухваленим судовим рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, звернувся з касаційною скаргою.

В обґрунтування касаційної скарги покликається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, покликається на те, що суд апеляційної інстанції всупереч вимогам діючого процесуального законодавства, вийшов за межі апеляційної інстанції і по надуманим підставам, порушуючи норми процесуального та норми матеріального права, заперечуючи принцип верховенства права, скасував законне і обґрунтоване судове рішення суду першої інстанції, ухвалене на засадах верховенства права.

Також покликається на те, що судом апеляційної інстанції поставлена непередбачена законодавством вимога, що при зверненні позивача з позовом до суду щодо захисту порушених прав, він повинен враховувати, що захист його прав якимось чином може вплинути на порушення прав інших осіб.

Також покликається на те, що суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованих висновків про те, що пенсійним управлінням вжито всіх можливих заходів по виплаті заборгованості.

Також покликається на те, що суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та ухвалив рішення, яким відмовив у задоволенні позову про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, який позивачем не заявлявся (про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії).

Також покликається на порушення судом апеляційної інстанції строків розгляду апеляційної скарги.

Просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції та реагувати окремою ухвалою на допущені судом апеляційної інстанції порушення норм Конституції України та норм процесуального законодавства.

Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до вимог частин 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини дев`ятої статті 382-3 КАС України суд розглядає питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення за правилами статті 378 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено заходи судового контролю, в рамках якого також передбачено можливість зміни способу і порядку виконання судового рішення.

У постановах від 17.04.2019 (справа №355/1648/15-а), від 12.05.2020 (справа №815/2252/16), від 16.12.2021 (справа №170/167/17) Верховний Суд дійшов наступних висновків:

«…зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

…Підсумовуючи вище наведене, Суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.».

Такі висновки щодо застосування норм процесуального права підлягають застосуванню і до спірних правовідносин.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні у цій справі суми пенсії уже були предметом судового розгляду.

Так, Івано-Франківським окружним адміністративним судом розглядалась справа №300/1439/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій щодо перерахунку пенсії протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 у справі № 300/1439/20 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку позивачу пенсії з 01.02.2019 та з 01.03.2019 на підставі рішень відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №8 м.Косів Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 03.12.2019 та від 12.12.2019 №37 з урахуванням середньомісячної заробітної плати по народному господарству за період з 01.02.2008 по 01.01.2010 в розмірі 18464,08 грн.

Скасовано рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №8 м. Косів Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 03.12.2019 та 12.12.2019 №37, якими проведено перерахунок пенсії позивачу з урахуванням середньомісячної заробітної плати по народному господарству за період з 01.02.2008 по 01.01.2010 в розмірі 18464,08 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виплатити позивачу пенсійні виплати за період з 01.02.2019 по 30.11.2019, які були розраховані з урахуванням середньомісячної заробітної плати по народному господарству за період з 01.02.2008 по 01.01.2010 в розмірі 54440,26 грн та з урахуванням рішення суду від 23.04.2019 у справі №300/604/19 виплатити без обмеження 10-ма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, з урахування проведених виплат.

При цьому, зі змісту рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 у справі № 300/1439/20 вбачається, що відповідно до уточнених позовних вимог позивач, серед іншого просив:

«Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Івано - Франківській області в користь ОСОБА_1 478408 гривень невиплаченої пенсії за період з 01 лютого 2019 року по 10 листопада 2019 року. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Івано - Франківській області провести виплату недовиплачених сум пенсії ОСОБА_1 з 11 листопада 2019 року в одноразовому порядку відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Саме такі позовні вимоги ОСОБА_1 рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.10.2020 у справі № 300/1439/20 задоволено частково, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виплатити позивачу пенсійні виплати за період з 01.02.2019 по 30.11.2019.

На виконання рішення суду у справі № 300/1439/20 відповідачем нараховано позивачу пенсію в розмірі 500783,30 грн, стягнення якої позивач вимагає в судовому порядку в межах справи, яка розглядається.

Таким чином, у справі, яка розглядається, предметом спору є ті ж самі пенсійні виплати, щодо яких уже є судове рішення у справі № 300/1439/20.

Такі фактичні обставини вказують на те, що публічно-правовий спір щодо належних позивачу за період з 01.02.2019 по 30.11.2019 пенсійних виплат уже вирішений, щодо цих сум є рішення суду, яке набрало законної сили, а спірні у цій справі правовідносини виникли у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням судового рішення у справі № 300/1439/20.

Таким чином, вимоги позивача не підлягають розгляду в межах окремої справи за правилами адміністративного судочинства, а підлягають вирішенню в порядку судового контролю відповідно до статей 382 - 383 КАС України в межах справи №300/1439/20.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

За таких обставин, рішення суду апеляційної інстанції у цій справі підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Аналогічний підхід застосував Верховний Суд під час вирішення справ № 170/167/17 (постанова від 16.12.2021), № 400/822/20 (постанова від 31.01.2022), № 233/3744/17 (постанова від 20.04.2022), № 345/4045/16-а (постанова від 11.05.2022), № 620/4090/22 (постанова від 21.12.2022), № 520/23251/24 (постанова від 29.04.2025).

За правилами абзацу другого частини першої статті 354 КАС України порушення правил юрисдикції є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги, тому інші доводи та вимоги касаційної скарги не впливають на висновки суду касаційної інстанції.

Підстави для постановлення в порядку статті 249 КАС України окремої ухвали не встановлені.

Керуючись статтями 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.01.2026 у справі №300/216/25 скасувати.

Провадження у справі № 300/216/25 закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук