Справа № 320/3004/26
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2026-05-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2026 року м. Київ справа №320/3004/26

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у письмовому провадження за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду м. Києва адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ (адреса 01034, м. Київ, пров. Рильський, 10, офіс 214, ) до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (адреса 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ) та до Державної податкової служби України (адреса 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) про визнання протиправними дії/бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії (з урахуванням заяви про зміну предмета позову),

встановив:

Суть спору та процесуальні дії у справі.

Представник позивача звернувся у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби про визнання протиправними дії/бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії (з урахуванням заяви про зміну предмета позову), у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у м. Києві в частині зупинення реєстрації податкової накладної №15 від 26.05.2023.

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо не прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №15 від 26.05.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ (адреса 01034, м. Київ, пров. Рильський, 10, офіс 214, ), №15 від 26.05.2023 датою її фактичного подання на реєстрацію.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.01.2026 року ухвалено залишити позовну заяву без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.04.2026 постановлено витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ копію рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 15 від 26.05.2023 року; додаткові письмові пояснення та копії документів, поданих контролюючому органу на підтвердження інформації, зазначеній у податковій накладній.

24.04.2026 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ скерував письмову заяву про зміну предмета позову.

Обґрунтування зміни предмета позову полягає в тому, що під час розгляду справи було встановлено відсутність рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №15 від 26.05.2023. Позивач зазначає, що такого рішення немає не лише у нього, а воно фактично не приймалося, що підтверджується адвокатським запитом від 09.12.2025 №09/12/2025, відповіддю ГУ ДПС у м. Києві №104279/6/26-15-18-06-06 від 15.12.2025, до якої не було додано відповідного рішення, а також відзивом відповідача, у якому вказано на відсутність рішення про відмову. Позивач вважає, що початково заявлені вимоги про скасування рішення про відмову не можуть забезпечити належний захист його прав, оскільки такого рішення не існує. У зв`язку з цим він просить змінити предмет позову та замість оскарження рішення про відмову заявляє вимоги про визнання протиправними дій ГУ ДПС щодо зупинення реєстрації податкової накладної, визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття рішення про відмову та зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну №15 від 26.05.2023 датою її фактичного подання.

Правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ зареєстроване відповідно до вимог чинного законодавства з 29.10.2008 року, здійснює фінансово-господарську діяльність з моменту державної реєстрації та перебуває на обліку як платник податків у ГУ ДПС у м. Києві, а з 01.12.2015 року зареєстрований платником податку на додану вартість. Згідно з визначеними КВЕДами, позивач здійснює діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, технічного консультування, а також широкий спектр виробничої, будівельної та пов`язаної діяльності, при цьому основною діяльністю є діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, що підтверджується витягом з сайту YouControl від 08.12.2025 року. Позивач вказує, що між ним та КП Харківські теплові мережі укладено договір про закупівлю послуг №69050823 від 08.05.2023 року, предметом якого є надання послуг з виготовлення секцій повітропідігрівника, конвекційного пароперегрівача для котельного парогазового агрегату. Зазначає, що умови договору виконано у повному обсязі, що підтверджується актами виконаних робіт та іншими доказами, а також відсутністю претензій з боку замовника. За результатами здійснення господарської діяльності позивачем складено та подано до контролюючого органу податкову накладну №15 від 26.05.2023 року із загальним обсягом операцій 11 800 000,00 грн, у тому числі ПДВ 1 966 666,67 грн. Крім того, 16.06.2023 року позивачем здійснено поповнення електронного рахунку ПДВ на суму 1 746 000,00 грн, що підтверджується довідкою №2912-25 від 29.12.2025 року. Обґрунтовуючи свою позицію, позивач вказує, що саме лише посилання контролюючого органу на відсутність документів не є достатньою та законною підставою для відмови у реєстрації податкової накладної, оскільки контролюючий орган зобов`язаний зазначити конкретні об`єктивні обставини, які перешкоджають такій реєстрації, а також надати оцінку тим документам, які фактично подані платником податку. Позивач стверджує, що при складанні та поданні податкової накладної ним було надано достатній пакет документів, який підтверджує реальність господарської операції, а відтак у контролюючого органу були підстави для здійснення реєстрації податкової накладної. У зв`язку з наведеним позивач наголошує на протиправності оскаржуваного рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, відсутності законодавчих перешкод для її реєстрації та вважає, що належним способом захисту його порушеного права є зобов`язання ДПС зареєструвати податкову накладну датою її фактичного подання. З урахуванням викладеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

20.02.2026 року уповноважений представник Державної податкової служби України скористався правом на подання письмового відзиву на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що останній просить суд заявлені позовні вимоги позивача залишити без задоволення з огляду на наступне.

Представник зазначає, що платник податку не подав до контролюючого органу протягом 365 календарних днів , що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування. письмових пояснень та пропустив строк подачі, у зв`язку з чим, рішення про реєстрацію або відмову в такій в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування прийнято не було, а тому оскарження квитанції не є способом захисту права платника податків , оскільки скасування квитанції № не може призвести до відновлення порушеного права. Також вказує, що у разі наявності у суб?єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов?язання судом суб?єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження. Наголошує, що оскарження квитанції не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправним рішень, прийнятих за наслідками надання пояснень .

20.02.2026 року уповноважений представник Головного управління Державної податкової служби у м. Києві скористався правом на подання письмового відзиву на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що останній просить суд заявлені позовні вимоги позивача залишити без задоволення.

Відповідач 1 вказує, що відповідно до квитанції від 16.06.2023 року було зупинено реєстрацію податкової накладної №15 від 26.05.2023 року на підставі пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, оскільки обсяг постачання послуги за кодом 25.30 дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця між обсягом придбання такого товару/послуги та обсягом його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, при цьому зазначено показники D = 12.2478% та P = 2978533.19, а також платнику податку запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Відповідач зазначає, що відповідно до наказу Міністерства фінансів України №520 рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкових накладних, реєстрацію яких зупинено, приймаються комісіями регіонального рівня, які протягом п`яти робочих днів з дня отримання пояснень та копій документів, поданих платником податку, приймають відповідне рішення та надсилають його платнику у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України. При цьому платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів як щодо однієї, так і щодо декількох податкових накладних, якщо вони складені на одного отримувача або відображають однотипні операції, а такі пояснення та документи подаються до ДПС в електронній формі із дотриманням вимог законодавства про електронний документообіг. Відповідач також наголошує, що відповідно до пункту 6 Порядку №520 платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів протягом 365 календарних днів з дати виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній, однак позивач не скористався таким правом, не подав відповідні пояснення та пропустив встановлений строк. У зв`язку з цим, як зазначає відповідач, рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної прийнято не було. Відповідач вважає, що за таких обставин оскарження квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не є належним способом захисту порушеного права, оскільки скасування квитанції саме по собі не може призвести до відновлення прав платника податків, а також зазначає, що квитанція не може бути предметом окремого позову, але може використовуватись як підстава для оскарження рішень, прийнятих за результатами розгляду пояснень платника податку.

19.03.2026 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ скерував додаткові пояснення.

Позивач у додаткових поясненнях зазначає, що між ним та КП Харківські теплові мережі укладено договір про закупівлю послуг №69050823 від 08.05.2023 року, предметом якого є надання послуг з виготовлення секцій повітропідігрівника та конвекційного пароперегрівача для котельного парогазового агрегату, при цьому позивач виконав умови договору у повному обсязі, що підтверджується актами виконаних робіт та іншими доказами, а також відсутністю претензій з боку замовника. За результатами здійснення господарської діяльності позивачем складено та подано до контролюючого органу податкову накладну №15 від 26.05.2023 року з обсягом операцій 11 800 000,00 грн, у тому числі ПДВ 1 966 666,67 грн, а також 16.06.2023 року здійснено поповнення електронного рахунку ПДВ на суму 1 746 000,00 грн, що підтверджується довідкою №2912-25 від 29.12.2025 року. Того ж дня, 16.06.2023 року, ГУ ДПС у м. Києві прийнято рішення про зупинення реєстрації зазначеної податкової накладної, з чим позивач не погодився та звернувся до суду. Позивач вважає, що саме по собі посилання на відсутність документів не є достатньою та законною підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, оскільки контролюючий орган повинен вказати об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації, а також надати оцінку документам, фактично поданим платником податку. Позивач також вказує, що реєстрація податкових накладних, реєстрацію яких було зупинено, належить до повноважень ДПС, при цьому матеріалами справи підтверджено, що надані ним документи складені з дотриманням вимог законодавства, підтверджують реальність господарської операції та є достатніми для реєстрації податкової накладної. Виходячи з цього, позивач вважає, що ним було надано достатній пакет документів для реєстрації податкової накладної, а відповідач мав здійснити її реєстрацію, у зв`язку з чим існують підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

24.04.2026 на адресу Київського окружного адміністративного суду подано письмові пояснення сторони позивача.

У відповідь на ухвалу суду про витребування, позивач повідомляє, що додаткові пояснення та документи відсутні, оскільки він не отримував ні рішення про зупинення реєстрації податкової накладної №15 від 26.05.2023 року, ні рішення про відмову в її реєстрації. Зазначає, що єдиним документом, яким він володіє, є квитанція від 16.06.2023 №, яка міститься в матеріалах справи як додаток до відповіді ГУ ДПС у м. Києві на адвокатський запит №104279/6/26-15-18-06-06 від 15.12.2025, у якій зазначено про зупинення реєстрації податкової накладної №15 від 26.05.2023 на підставі п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України у зв`язку з тим, що обсяг постачання товару/послуги 25.30 дорівнює або перевищує величину залишку, а також наведені показники D=12.2478% та P=2978533.19 і запропоновано надати пояснення та копії документів. Позивач зазначає, що не мав можливості надати додаткові документи для підтвердження більшого обсягу придбання товарів/послуг, що обумовлено характером договірних відносин із КП Харківські теплові мережі, з яким укладено договір №69050823 від 08.05.2023 року на надання послуг з виготовлення відповідного обладнання. Відповідно до пункту 1.1 договору, послуги надаються з використанням матеріалів як виконавця, так і замовника, а пунктом 5.1 передбачено, що основні матеріали надаються замовником та передаються виконавцю за актами приймання-передачі без переходу права власності. У зв`язку з цим позивач зазначає, що обсяг постачання за кодом 25.30 не може співвідноситись із показником залишку за критеріями ризиковості, оскільки значна частина матеріалів не є його придбанням. На підставі викладеного позивач вказує, що зазначені обставини свідчать про наявність підстав для реєстрації податкової накладної №15 від 26.05.2023 року датою її фактичного подання та підтверджують протиправність дій ГУ ДПС у м. Києві щодо зупинення її реєстрації.

Процесуальні засади розгляду справи у письмовому провадженні.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).

Встановлені судом обставини.

ТОВ ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ зареєстроване відповідно до вимог чинного законодавства з 29.10.2008 року та здійснює фінансово-господарську діяльність з часу державної реєстрації. Перебуває на обліку як платник податків у ГУ ДПС у м. Києві.

З 01.12.2015 року Позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість.

За КВЕДами позивач здійснює наступну діяльність:

71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах

24.20 Виробництво труб, порожнистих профілів і фітингів зі сталі

24.33 Холодне штампування та гнуття

25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій

25.12 Виробництво металевих дверей і вікон

25.21 Виробництво радіаторів і котлів центрального опалення

25.29 Виробництво інших металевих баків, резервуарів і контейнерів

25.30 Виробництво парових котлів, крім котлів центрального опалення

25.50 Кування, пресування, штампування, профілювання; порошкова металургія

25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали

25.62 Механічне оброблення металевих виробів

25.94 Виробництво кріпильних і ґвинтонарізних виробів

42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у.

43.21 Електромонтажні роботи

43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування

46.90 Неспеціалізована оптова торгівля

68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна

71.11 Діяльність у сфері архітектури

71.20 Технічні випробування та дослідження

33.11 Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів

33.20 Установлення та монтаж машин і устатковання

41.10 Організація будівництва будівель

41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель

42.21 Будівництво трубопроводів

42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій

25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у.

28.29 Виробництво інших машин і устатковання загального призначення, н.в.і.у.

28.99 Виробництво інших машин і устатковання спеціального призначення, н.в.і.у.

43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику

43.29 Інші будівельно-монтажні роботи

43.33 Покриття підлоги й облицювання стін

43.34 Малярні роботи та скління

43.39 Інші роботи із завершення будівництва

43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.

52.10 Складське господарство

Основною діяльністю ТОВ ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ є діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.

З витягу з інформаційної системи YouControl від 08.12.2025 вбачається, що юридичною особою є ТОВ ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ, , дата державної реєстрації 29.10.2008, статус зареєстровано; керівником є Дригач Микола Миколайович; зазначено основні та додаткові види діяльності підприємства; розмір статутного капіталу становить 55 000,00 грн.

Між ТОВ ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ та КП Харківські теплові мережі було укладено договір про закупівлю послуг №69050823 від 08.05.2023 року. Предметом договору було надання послуг з виготовлення секцій повітропідігрівника, конвекційного пароперегрівача для котельного парогазового агрегату.

ТОВ ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ були виконані умови договору у повному обсязі, що підтверджується актами виконаних робіт та іншими доказами, а також відсутністю претензій з боку КП Харківські теплові мережі.

За результатами проведення господарської діяльності ТОВ ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ була складена та подана до контролюючого органу податкова накладна №15 від 26.05.2023 року з обсягом операцій 11 800 000,00 грн., в тому числі ПДВ 1 966 666,67 грн.

Крім того, 16.06.2023 року позивачем було сплачено 1 746 000,00 грн. на поповнення електронного рахунку ПДВ, що підтверджується довідкою №2912-25 від 29.12.2025 року

З податкової накладної №15 від 26.05.2023 вбачається, що постачальником є ТОВ ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ, , а отримувачем КП Харківські теплові мережі, ; загальна сума операції становить 11 800 000,00 грн, у тому числі ПДВ 1 966 666,67 грн, база оподаткування 9 833 333,33 грн, ставка ПДВ 20%.

16.06.2023 року ГУ ДПС у м. Києві була зупинена реєстрація вищевказаної податкової накладної.

Згідно з квитанцією від 16.06.2023 року зупинено реєстрацію податкової накладної № 15 від 26.05.2023 року. Обсяг постачання товару/послуги 25.30, дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Додатково повідомляємо: показник "D"=12.2478%, "P"=2978533.19 Пропонуємо надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З довідки №2912-25 від 29.12.2025 вбачається, що 16.06.2023 ТОВ ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ подало на реєстрацію податкову накладну №15 від 26.05.2023 на суму 11 800 000,00 грн, у тому числі ПДВ 1 966 666,67 грн; реєстраційний номер документа , дата та час подання 16.06.2023 о 17:39:35; зазначено статус документ збережено, реєстрація зупинена; також вказано, що 16.06.2023 здійснено поповнення електронного рахунку ПДВ на суму 1 746 000,00 грн, а реєстраційний ліміт на момент подання становив 1 966 719,46 грн.

З відповіді ГУ ДПС у м. Києві №104279/6/26-15-18-06-06 від 15.12.2025 вбачається, що вона надана на адвокатський запит від 09.12.2025 №09/12/25, поданий в інтересах ТОВ ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ, ; у відповіді зазначено, що податкова накладна №15 від 26.05.2023 подана на реєстрацію та її реєстрацію зупинено; вказано, що операція відповідає критерію ризиковості, визначеному пунктом 1 додатку 3 до Порядку №1165, який полягає у перевищенні обсягу постачання над величиною залишку; зазначено, що платник податку мав право подати пояснення та копії документів, проте не скористався таким правом; також наведено інформацію щодо порядку адміністративного оскарження; документ підписаний уповноваженою особою контролюючого органу.

Позивач не погодившись з позицією Комісії щодо зупинення реєстрації податкової накладної та бездіяльністю в частині не прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №15 від 26.05.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Щодо пропущення позивачем строку звернення до суду.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом визначеним ч. 2 ст. 122 КАСУ, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 4 ст. 122 КАСУ, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень

Відповідно до п. 56.1 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п. 56.18 ПКУ визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до пункту 102.1 ПКУ контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Верховний Суд у своїй постанові від 24.04.2020 у справі №520/6895/19, аналізуючи положення п. 56.1, п. 56.18, ст. 102 ПКУ зазначив, що застосовуючи саме системний аналіз норм Податкового кодексу України, враховуючи сутність і зміст спірних правовідносин, законодавець в абз. 1 п. 56.18 ПКУ під висловом або інше рішення контролюючого органу розумів саме рішення контролюючого органу, яке безпосередньо впливає на розмір грошового (податкового) зобов`язання платника податків.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 12.03.2025 у справі №420/26947/24 вказав, що, оскільки рішення про відмову у реєстрації податкової накладної за своєю суттю не є іншим рішенням контролюючого органу, яким визначено розмір грошового зобов`язання, строк на його оскарження становить 6 місяців з днів, коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення своїх прав та законних інтересів.

У даній справі, відповідач заперечує проти поновлення строку звернення до суду та вважає, що позивач пропустив шестимісячний строк без поважних причин. На думку відповідача, позивач мав дізнатися про зупинення реєстрації податкової накладної №15 від 26.05.2023 ще 16.06.2023, оскільки квитанція про зупинення реєстрації була сформована та надіслана платнику податків в автоматичному режимі в день її прийняття. Відповідач зазначає, що позивач мав можливість звернутися до суду в межах шестимісячного строку, однак зробив це лише у 2026 році, тому підстав для поновлення строку немає.

Разом з цим, суд приймає до уваги, що у прохальній частині позовної заяви, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ просив суд поновити строк на звернення до суду з адміністративним позовом, який було пропущено з поважних причин.

Позивач просить поновити строк звернення до суду, посилаючись на те, що не був належним чином повідомлений про зупинення реєстрації податкової накладної №15 від 26.05.2023 та не отримував повідомлень, які б свідчили про порушення його прав. Позивач зазначає, що дізнався про порушення своїх прав лише 19.11.2025, коли КП Харківські теплові мережі звернулося з позовом про стягнення збитків, пов`язаних із нереєстрацією податкової накладної. Після цього представником позивача було подано адвокатський запит до ГУ ДПС у м. Києві щодо надання копій рішень про зупинення/відмову в реєстрації податкової накладної.

Із матеріалів справи вбачається, що після зупинення реєстрації податкової накладної контролюючий орган був зобов`язаний за результатами розгляду поданих позивачем пояснень та документів прийняти одне з передбачених Порядком рішень, а саме: про реєстрацію податкової накладної, про відмову в її реєстрації або направити повідомлення про необхідність надання додаткових документів. Водночас у даному випадку відповідач не прийняв жодного з передбачених рішень та не надіслав позивачу відповідного процесуального документа.

За таких обставин суд виходить з того, що відсутність будь-якого рішення з боку контролюючого органу унеможливлювала для позивача об`єктивне встановлення факту порушення його прав. Формування квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не є остаточним рішенням суб`єкта владних повноважень та не свідчить про завершення процедури адміністративного розгляду.

Крім того, суд враховує, що позивач не був належним чином повідомлений про прийняття будь-якого рішення контролюючим органом щодо податкової накладної №15 від 26.05.2023 року, а також не отримував жодних повідомлень, які б свідчили про невиконання ним податкового обов`язку чи про наявність порушень, зокрема щодо несписання коштів з рахунку ПДВ. За відсутності таких повідомлень позивач обґрунтовано вважав, що ним виконано вимоги законодавства належним чином.

Суд також бере до уваги пояснення позивача про те, що про можливе порушення своїх прав він дізнався лише 19.11.2025 у зв`язку з пред`явленням до нього позову третьою особою, після чого ним були вжиті заходи для з`ясування обставин, зокрема шляхом направлення адвокатського запиту до контролюючого органу.

Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 520/3902/2020 висловив правову позицію, відповідно до якої у разі невикористання платником податків процедури адміністративного оскарження строк звернення до суду з позовом про визнання протиправним і скасування рішення контролюючого органу становить шість місяців та обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що перебіг строку звернення до суду у даному випадку пов`язується не з датою формування квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, а з моментом, коли позивач фактично дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Крім того, суд зазначає, що у даному спорі оскаржується протиправна бездіяльність відповідача.

Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 06 лютого 2025 року у справі № 990/29/22, відповідно до якої бездіяльність є триваючою пасивною поведінкою суб`єкта владних повноважень, що полягає у невчиненні дій, які він зобов`язаний був і міг вчинити. Така бездіяльність не має чітко визначених часових меж та триває доти, доки відповідний обов`язок не буде виконано або доки не буде встановлено факт її припинення.

У зазначеній постанові також наголошено, що триваючим вважається правопорушення, яке розпочинається з моменту невиконання покладеного обов`язку та продовжується у часі шляхом подальшого невиконання такого обов`язку. Відповідно, протиправна бездіяльність не припиняється із закінченням певного строку, а триває до моменту належного виконання суб`єктом владних повноважень покладених на нього функцій або до моменту її припинення іншим способом.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у випадку триваючого правопорушення строк звернення до суду не може обчислюватися формально з моменту початку такої бездіяльності, оскільки сама протиправна поведінка продовжується у часі. За таких умов особа має право на судовий захист протягом усього періоду існування відповідного порушення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача, яка полягає у неприйнятті жодного з передбачених законодавством рішень за результатами розгляду поданих позивачем пояснень та документів, є триваючим правопорушенням.

Отже, враховуючи триваючий характер спірної бездіяльності, відсутність належного повідомлення позивача про результати розгляду питання щодо реєстрації податкової накладної, а також неприйняття відповідачем будь-якого рішення, суд вважає, що строк звернення до суду у даному випадку не може вважатися пропущеним, оскільки порушення прав позивача продовжує існувати на момент звернення до суду.

Мотиви, якими керується суд, та застосоване ним законодавство.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з положеннями пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі Порядок №1246; тут і далі по тексту у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 8 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Пунктом 13 Порядку №1246 встановлено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Приписами пункту 14 Порядку №1246 визначено, що квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДПС.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1246 у квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Відповідно до пункту 17 Порядку №1246 у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Пунктом 201.16 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 1165).

Вказаний порядок визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів.

Відповідно до пункту 7 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/ розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до пунктів 10 та 11 Порядку №1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів відповідно до Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Мінфіну від 12 грудня 2019 р. № 520.

Отже, з вищенаведених норм вбачається, що після надсилання платником податку складеної ним податкової накладної (розрахунку коригування) до ДПС України, в автоматизованому режимі (тобто без участі працівників контролюючого органу) проводиться перевірка відповідності цієї податкової накладної (розрахунку коригування) критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Пунктом 1 Додатку №3 до Порядку №1165 визначено, що до критеріїв ризиковості здійснення операцій належить: обсяг постачання товару/послуги згідно з кодом УКТЗЕД/Державного класифікатора продукції та послуг/умовним кодом такого товару, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі за відсутності такого товару/послуги згідно з кодом УКТЗЕД/Державного класифікатора продукції та послуг/умовного коду товару у врахованій таблиці даних платника податку.

Таким чином, аналіз пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій свідчить про те, що для того, аби встановити наявність у господарської операції такої ознаки мають існувати визначені цим пунктом передумови, а також для підтвердження відповідності господарської операції вказаному критерію слід навести обґрунтований розрахунок за цим критерієм.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій Головного управління ДПС у м. Києві в частині зупинення реєстрації податкової накладної №15 від 26.05.2023, суд зазначає таке.

Позивачем складено податкову накладну №15 від 26.05.2023, у якій постачальником зазначено ТОВ Енергобудконсалт, а отримувачем КП Харківські теплові мережі.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що після подання зазначеної податкової накладної її реєстрацію було зупинено, про що свідчить квитанція від 16.06.2023 №.

При цьому, суд виходить з того, що зупинення реєстрації податкової накладної здійснюється в автоматичному режимі відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1165, шляхом функціонування системи моніторингу критеріїв оцінки ризиків (СМКОР).

Зазначена система здійснює перевірку податкових накладних за визначеними законодавством критеріями, зокрема щодо відповідності операції критеріям ризиковості, і у разі встановлення такої відповідності реєстрація податкової накладної підлягає зупиненню без прийняття окремого дискреційного рішення посадовою особою контролюючого органу.

Отже, саме по собі зупинення реєстрації податкової накладної є наслідком автоматизованого застосування встановленого законом механізму контролю, а не самостійними протиправними діями суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання дій Головного управління ДПС у м. Києві протиправними, у зв`язку з чим позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає.

Стосовно вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у м. Києві щодо не прийняття рішення про відмову в реєстрації або реєстрації податкової накладної №15 від 26.05.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 520 Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

При цьому пунктом 13 Порядку № 520 встановлено, що рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Виходячи зі змісту наведених вище норм, сформувавши квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної та запропонувавши платнику податку надати пояснення та копії документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, регіональна комісія контролюючого органу за результатами розгляду наданих платником податку пояснень та копій документів приймає рішення про реєстрацію податкової накладної або про відмову у реєстрації такої податкової накладної.

Разом з тим, у разі нененадання платником податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній, письмових пояснень та копій документів щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, контролюючий орган був зобов`язаний за результатами розгляду поданих позивачем пояснень та документів прийняти одне з передбачених Порядком рішень, а саме: про реєстрацію податкової накладної, про відмову в її реєстрації або направити повідомлення про необхідність надання додаткових документів.

Водночас у даному випадку відповідач не прийняв жодного з передбачених рішень та не надіслав позивачу відповідного процесуального документа.

За правовим висновком Верховного Суду у постанові від 16.09.2021 у справі №160/10287/19, законодавством передбачено певний порядок виконання податковими органами своїх функцій щодо податкового контролю, що у правовідносинах, які розглядаються, визначений у формі перевірки наданих платником податків пояснень та документів щодо проведених ним операцій. А тому, саме рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН призведе до певних негативних правових наслідків для платника податків, та, вважаючи рішення контролюючого органу неправомірним, особа може звернутись до суду за захистом прав, (свобод) та інтересів від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, і в межах цього спору підставами позову, серед іншого, можуть бути доводи щодо неправомірності дій контролюючого органу по віднесенню платника податків до переліку таких платників податків які відповідають критеріям ризиковості.

Таким чином, у будь-якому разі за фактом надання платником податку пояснень і доданих копій документів або ненадання пояснень та копій документів, контролюючий орган зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Суд наголошує, що відсутність рішення контролюючого органу про реєстрацію податкової накладної, про відмову в її реєстрації або направити повідомлення про необхідність надання додаткових документів унеможливлює належним чином захистити позивачу свої права щодо реєстрації податкової накладної.

Відповідно до пункту 13 Порядку №520, рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Тобто, чинним законодавством України передбачена можливість оскарження рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, проте не передбачено можливості оскарження рішення про зупинення реєстрації податкової накладної.

Зазначені обставини свідчать про те, що неприйняття рішення про реєстрацію податкової накладної, про відмову в її реєстрації або направити повідомлення про необхідність надання додаткових документів порушує принцип правової визначеності та перешкоджає платнику податків належним чином реалізувати право на судовий захист, оскільки фактично податкові накладні знаходяться у невизначеному стані, оскільки і не зареєстровані в ЄРПН, і не відмовлені у реєстрації.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність протиправної бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо не прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної №15 від 26.05.2023, про відмову в її реєстрації або направити повідомлення про необхідність надання додаткових документів, тому позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ Енергобудконсалт №15 від 26.05.2023 датою її фактичного подання, суд зазначає таке.

Згідно з частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановленні у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Згідно з пунктом 19 №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення);

- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Відповідно до абзацу другого пункту 20 Порядку №1246 датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Як встановлено судом, відповідно до вимог Порядку № 520 відповідач 1 був зобов`язаний прийняти одне з рішень, передбачених пунктом 9 цього Порядку. Однак у спірних правовідносинах жодного з таких рішень відповідачем 1 прийнято не було, що свідчить про допущення ним протиправної бездіяльності.

Разом із тим, оскільки передбачена Порядком № 520 процедура розгляду питання щодо реєстрації поданих позивачем податкових накладних комісією регіонального рівня фактично не була завершена, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача 2 зареєструвати спірні податкові накладні можуть вважатися передчасними.

Водночас, з метою повного та ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог.

Положення частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України надають право суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.10.2022 у справі № 9901/496/21 (провадження № 11-95за22) зауважив, що положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України означають, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом він не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто, суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог.

Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. При цьому такий вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачає, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Так, для ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ДПС у м. Києві прийняти рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних щодо податкової накладної №15 від 26.05.2023, з огляду на наступне.

З квитанції від 16.06.2023 про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних вбачається, що відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрацію податкової накладної зупинено; зазначено, що обсяг постачання товару/послуги за кодом 25.30 дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання та обсягу постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій; додатково наведено показники D = 12.2478% та P = 2978533.19; платнику запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію; відправником документа визначено автоматизовану систему Єдине вікно подання електронних документів ДПС України.

Водночас, суд зазначає, що надіслана позивачу квитанція, містять вимогу щодо надання пояснень та копії документів для прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, без зазначення конкретної пропозиції щодо переліку документів, необхідних та достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

Верховний Суд у постанові від 27.04.2023 у справі №460/8040/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 110502423) зазначив, що зупинення реєстрації ПН/РК за пунктом 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій відбувається у разі одночасного дотримання трьох умов: відсутність товару в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товару, що на постійній основі постачається; обсяг постачання дорівнює або перевищує товарні залишки; переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Отже, у разі зупинення реєстрації податкової накладної на підставі пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, контролюючий орган має витребувати від платника документи на спростування наявних у органу ДПС сумнівів, пов`язаних з легальністю діяльності юридичної особи, вказавши які саме аспекти належить висвітити платнику податків у своїх поясненнях.

Натомість, як встановлено судом, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної № 15 від 26.05.2023 не було конкретизовано, які саме документи необхідно надати, та не визначено вичерпного і зрозумілого переліку документів, які б вважались достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Загальне посилання контролюючого органу на правомірність зупинення реєстрації податкової накладної на підставі Критеріїв ризиковості господарських операцій є протиправним та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, а не будь-яких на власний розсуд.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відсутність належної конкретизації підстав зупинення реєстрації податкової накладної та невизначеність переліку документів, які необхідно надати, призвели до стану правової невизначеності для позивача, що унеможливило належну реалізацію ним свого права на подання пояснень та документів.

Суд зазначає, що такі дії контролюючого органу суперечать принципу правової визначеності як складовій принципу верховенства права, який передбачає обов`язок державних органів діяти чітко, передбачувано та забезпечувати особі можливість розуміти свої права та обов`язки і належним чином їх реалізовувати.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 10 лютого 2021 року (справа № 380/671/20) вказав, що у положеннях ПК України серед основних засад податкового законодавства передбачено принцип презумпції правомірності рішень платника податків суть якого зводиться до того, що у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Отже, мова йде не лише про загальнообов`язкове усунення юридичних колізій, яке є одночасно і правом (повноваженням), і процесуальним обов`язком суду при звичайному (безвідносно до виду правовідносин) правозастосуванні. Мова про порядок вирішення ситуацій, у яких стикаються (конфліктують) інтереси платника податків і контролюючого органу, а норми податкового права, що регулюють такі правовідносини, прямо чи внаслідок їх тлумачення, а також у своїй сукупності, не є однозначними та допускають множинне трактування їхніх прав та обов`язків, внаслідок якого можливе вирішення справи як на користь платника, так і проти нього.

Відповідно до п. 6 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Мінфіну від 12 грудня 2019 р. № 520 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою складання податкової накладної / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).

З наведених положень вбачається, що подання платником податку письмових пояснень та копій документів є його правом, а не обов`язком, оскільки законодавством прямо передбачено можливість, а не обов`язок їх подання протягом визначеного строку.

Відповідно до положень пункту 9 Порядку № 520, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

Як зазначалось судом вище, за результатами розгляду поданих письмових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку:

-або приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України Про електронні документи та електронний документообіг та Про електронні довірчі послуги за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку;

-або надсилає повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (далі - Повідомлення), засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України Про електронні документи та електронний документообіг та Про електронні довірчі послуги за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку з пропозицією щодо надання платником податку додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування;

-або приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у разі надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства, та надсилає його платнику податку засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України Про електронні документи та електронний документообіг та Про електронні довірчі послуги за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Згідно з абз. 2 пункту 9 Порядку № 520 платник податку має право подати до контролюючого органу додаткові пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, протягом 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання Повідомлення.

Відповідно до абз. 3 пункту 9 Порядку № 520 додаткові письмові пояснення та копії документів, зазначені в абзаці шостому цього пункту, платник податку подає до ДПС засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України Про електронні документи та електронний документообіг та Про електронні довірчі послуги.

Відповідно до абз. 4 пункту 9 Порядку № 520 за результатами розгляду поданих додаткових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем їх отримання, приймає рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України Про електронні документи та електронний документообіг та Про електронні довірчі послуги за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Якщо платник податку не надав додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі протягом 5 робочих днів, що настають за днем граничного строку їх подання, визначеного абзацом шостим цього пункту, та надсилає його платнику податку засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Кодексу та Законів України Про електронні документи та електронний документообіг та Про електронні довірчі послуги за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку (відповідно до абз. 5 пункту 9 Порядку № 520).

Тобто, якщо платник податків не скористався таким правом, то комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН.

Суд робить висновок, що відповідно до пункту 6 Порядку №520 подання платником податку письмових пояснень та копій документів є його правом, а не обов`язком.

Водночас, відповідно до пункту 9 цього ж Порядку, у разі якщо платник податку не скористався таким правом та не подав додаткові пояснення і документи у визначений строк, на комісію регіонального рівня покладається обов`язок прийняти рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

Таким чином, суд звертає увагу на різницю між поясненнями платника податку відповідно до положень пункту 5 Порядку № 520 та поданням додаткових пояснень відповідно до пункту 9 Порядку № 520.

Отже, законодавець чітко розмежовує диспозитивність поведінки платника податку та імперативність дій контролюючого органу, який незалежно від реалізації платником свого права зобов`язаний прийняти відповідне рішення за результатами розгляду питання щодо реєстрації податкової накладної.

У контексті даної справи це означає, що навіть за умови неподання позивачем письмових пояснень та копій документів контролюючий орган був зобов`язаний у визначений законодавством строк прийняти рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної №15 від 26.05.2023.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено реальність господарської операції, належність оформлення поданих документів та відсутність визначених контролюючим органом конкретних порушень, суд вважає обґрунтованим та доцільним вийти за межі позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у м. Києві прийняти рішення про реєстрацію податкової накладної №15 від 26.05.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних та відповідно зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ Енергобудконсалт №15 від 26.05.2023 датою її фактичного подання.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, а права позивача підлягають захисту, тому позовні вимоги доцільно задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою цієї статті передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3328,00 гривень, що підтверджується квитанціями № 874 від 26.12.2025 та № 1016 від 27.01.2026, копії якої долучені до матеріалів справи.

Враховуючи часткове задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 3328,00 гривень підлягають стягненню на його користь ( у розмірі 1664,00 грн) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у м. Києві, оскільки саме спірне рішення відповідача-1 призвело до виникнення спірних правовідносин.

У свою чергу, оскільки Державна податкова служба України виконує функції по адмініструванню ЄРПН та здійснює реєстрацію у вказаному Реєстрі податкових накладних (у тому числі на виконання судового рішення), задоволення позовної вимоги до ДПС України носить похідний, технічний характер, у той час як саме рішення Головного управління ДПС у м. Києві по зупиненню та відмові реєстрації призвело до виникнення даного спору, внаслідок чого на підставі ч.8 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України саме цей контролюючий орган має компенсувати понесені позивачем судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ (адреса 01034, м. Київ, пров. Рильський, 10, офіс 214 ) до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (адреса 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19 ) та до Державної податкової служби України (адреса 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8 ) про визнання протиправними дії/бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо не прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 15 від 26.05.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних або її реєстрації.

3. Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві прийняти рішення про реєстрацію податкової накладної № 15 від 26.05.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

4. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ №15 від 26.05.2023 датою її фактичного подання на реєстрацію.

5. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

6. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРГОБУДКОНСАЛТ (адреса 01034, м. Київ, пров. Рильський, 10, офіс 214, ) понесені ним судові витрати у розмірі 1 664,00 грн (одна тисяча шістсот шістдесят чотири гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у місті Києві (адреса 04116, Україна, місто Київ, вулиця Шолуденка 33/19, ).

7. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.