Справа № 300/8646/23
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2026-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 300/8646/23

касаційне провадження № К/990/44091/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бившевої Л.І.,

суддів: Хохуляка В.В., Ханової Р.Ф.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Державної митної служби України (далі - Держмитслужба) на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 (суддя Чуприна О.В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2024 (головуючий суддя - Гудим Л.Я., судді - Качмар В.Я., Кузьмич С.М.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатнафтохім» (далі - Товариство) до Державної митної служби України (далі - ДМС України), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Державна казначейська служба України (далі - Казначейство), Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - АРМА), про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання сформувати висновок про повернення коштів авансових платежів (передоплати) з депозитного рахунку, і надіслати його для виконання,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Товариство звернулось до суду із позовом до ДМС України, у якому просило: визнати протиправною бездіяльність ДМС України щодо нездійснення формування та подання у визначений законом строк до Казначейства висновку про повернення Товариству коштів авансових платежів (передоплати), сплачених на депозитний рахунок ДМС України, у сумі 5857000,00 грн; зобов`язати ДМС України сформувати висновок про повернення Товариству коштів авансових платежів (передоплати) з депозитного рахунку за формою згідно з додатком 1 до Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643, та надіслати його до Казначейства для виконання.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Товариство послалося на те, що позивач, керуючись статтею 299 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - МК України), здійснив авансові платежі (передоплату) як попереднє грошове забезпечення сплати майбутніх митних платежів згідно з платіжними дорученнями від 23.01.2023 №343 та від 08.02.2023 №523 на депозитний рахунок ДМС України, відкритий у Казначействі, у сумах 3450000,00 грн. та 5800000,00 грн. відповідно.

Товариство звернулося до ДМС України із заявою за №266 від 29.05.2023 про повернення коштів попередньої оплати з єдиного казначейського рахунку на поточний рахунок в банку, яка від імені Товариства була підписана ОСОБА_1.

У відповідь на цю заяву Держмитслужба листом за №15/15-01-01/13/2526 від 07.06.2023, серед іншого, зазначила про відсутність відомостей про ОСОБА_1 як уповноваженої особи Товариства у облікових даних ДМС України.

На переконання позивача, Митниця діяла у не передбачений законом спосіб, зокрема, у порушення вимог Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 за №643 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №643), не сформувала висновок про повернення коштів авансових платежів (передоплати), не підписала його та не зареєструвала засобами автоматизованої системи митного оформлення з подальшим направленням до Казнгачейства, натомість надіслала Товариству відповідь про невідповідність заяви за №266 від 29.05.2023 вимогам пункту 2 Розділу ІІ Порядку №643.

Так, Товариство повторно звернулося до ДМС України із заявою про повернення коштів попередньої оплати з єдиного казначейського рахунку на поточний рахунок в банку за №312 від 14.06.2023, яка від імені Товариства також була підписана ОСОБА_1. До цієї заяви позивачем було додано, крім іншого, копію довіреності за №10/1-42 від 08.12.2022, видану Товариством в особі генерального директора ОСОБА_2 на уповноважену особу першого заступника генерального директора головного інженера ОСОБА_1.

У відповідь на вказану заяву ДМС України листом за №15-15-0101-13/2812 від 23.06.2023 повідомила, що з метою прийняття виваженого рішення в умовах воєнного стану щодо наявності підстав для повернення платнику податків Товариству вмотивованої відмови, відповідач звернувся до Офісу Генерального прокурора та АРМА щодо надання у межах компетенції інформації стосовно наявних обмежень та/або заборон в частині розпорядження Товариством коштами авансових платежів у сумі 5857000,00 грн., які перебувають на депозитному рахунку ДМС України, відкритому у Казначействі.

Водночас у листі за №15/15-01-01/13/3273 від 24.07.2023 ДМС України повідомила позивача, що для вирішення питання із повернення коштів авансових платежів Товариству запропоновано виконати вимоги приписів частини сьомої статті 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» від 10.11.2015 за №772-VIII (далі - Закон 772-VIII).

Товариство, вважаючи, що вказана відповідь не узгоджується з регламентованими Порядком №643 діями митного органу, які ДМС України зобов`язана була здійснити, вказуючи на невідповідність змісту останньої предмету заяви за №312 від 14.06.2023, звернувся до суду з вказаним позовом.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд рішенням від 22.05.2024, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2024, позов задовольнив: визнав протиправною бездіяльність ДМС України щодо нездійснення формування та подання у визначений законом строк до Казначейства висновку про повернення Товариству коштів авансових платежів (передоплати), сплачених на депозитний рахунок ДМС України, у сумі 5857000,00 грн.; зобов`язав ДМС України на підставі заяви №312 від 14.06.2023 сформувати висновок про повернення Товариству коштів авансових платежів (передоплати) з депозитного рахунку у сумі 5857000,00 грн. за формою згідно з додатком 1 до «Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 за №643, сформувати в електронній формі реєстр ДМС України належних до повернення коштів авансових платежів (передоплати) та направити його до Казначейства для повернення коштів.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що застосована ДМС України підстава відмови, а саме - невиконання вимог приписів частини сьомої статті 21 Закону №772-VIII, яка передбачає одержання погодження дій управителя під час здійснення ним повноважень власника активів у вигляді частки у статутному (складеному) капіталі чи акцій, паїв у вищих органах управління відповідної юридичної особи, з власником таких активів, з огляду на відсутність станом на дату ухвалення митним органом рішення обмежень та/або заборон щодо розпорядження Товариством коштами авансових платежів (передоплати) у сумі 5857000,00 грн., які перебувають на депозитному рахунку ДМС України, відкритому в Казначействі. Також, суди виходили з того, що довіреність від 08.12.2022 за №10/1-42, видана на імя ОСОБА_1. , якою його уповноважено на представництво інтересів Товариства, зокрема, й в органах митної служби, є належним та достатнім доказом підтвердження його повноважень на подання та підписання заяви про повернення авансових платежів (передоплати), з урахуванням того, що відсутність у Єдиному державному реєстрі відомостей, що підлягають внесенню до нього, не є належним та достатнім підтвердженням відсутності таких даних та/або інформації в принципі, позаяк такий реєстр здійснює функцію єдиної інформаційної системи, що забезпечує збирання, накопичення, облік тощо відомостей, проте не є виключним джерелом їх походження.

ДМС України оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Верховного Суду, який ухвалою від 05.12.2024 відкрив касаційне провадження у справі та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження судового рішення у цій справі скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та зазначає, що відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо застосування норм статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» до правовідносин, за яких повноваження першого заступника генерального директора - головного інженера щодо виконання обов`язків генерального директора на підставі відповідних документів (в т.ч. довіреності), які визначені пунктом 1.8 посадової інструкції, передбачені лише у випадку відсутності генерального директора.

Крім того, як підставу касаційного оскарження вказує підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Товариство не скористалося своїм процесуальним правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

АРМА подала до Верховного суду пояснення, у яких вказала, що підпунктом 14 пункту 4 Положення про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 613, визначено, що АРМА здійснює заходи, пов`язані з фактичним прийняттям активів в управління за зверненням прокурора або слідчого за вказівкою прокурора, приймає від прокурора активи згідно з актами приймання - передачі. У даному випадку, активи не було передано прокурором або слідчим за вказівкою прокурора за актами приймання-передачі Національному агентству. Відповідно до вимог Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні. Разом з тим, стосовно наявних обмежень та/або заборон щодо розпорядження Товариством коштами авансових платежів у сумі 5857000,00 грн., які перебувають на депозитному рахунку ДМС України, відкритому в Казначействі, на адресу АРМА ухвали з відповідними зверненнями прокурора, слідчого судді, суду щодо арешту рахунків Товариства та передачі їх в управління АРМА не надходили. Крім того, 06.12.2023 на підставі рішення слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області у справі № 471/714/22 (провадження №1-кс/471/49/23) було скасовано арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 07.10.2022 у справі № 471/714/22 (провадження № 1-кс/471/132/22) на корпоративні права Компанії «KARPATY CHEMICAL B.V.» (Королівство Нідерланди) у вигляді 100% частки статутного капіталу Товариства, що становить ,89 грн., а також скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 07.10.2022 у справі № 471/714/22 (провадження № 1-кс/471/133/22) на об`єкти нерухомого майна: виробничі будівлі та споруди, адміністративно-побутовий корпус, цехи, бази матеріально-технічного забезпечення, земельні ділянки, нежитлові будівлі, нежитлове приміщення, будівлю гаражів, розташовані у Івано-Франківській обл. та Львівській обл., якими володіє Товариство. Будь-яких інших ухвал про накладення арешту на майно Товариства та передачу його в управління АРМА не надходило. Враховуючи вищенаведене та відповідно до вимог Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» АРМА не може здійснювати та не здійснює управління активами Товариства.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 28.04.2026 закінчив підготовку справи до касаційного розгляду, визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами і призначив справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 29.04.2026.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди встановили, що Товариством були здійснені авансові платежі (передоплату) як попереднє грошове забезпечення сплати майбутніх митних платежів згідно з платіжними дорученнями від 23.01.2023 №343 та від 08.02.2023 №523 на депозитний рахунок ДМС України, відкритий у Казначействі, у сумах 3450000,00 грн. та 5800000,00 грн. відповідно.

Відомості витягу з особового рахунку Товариства, відкритого в Казначействі, містять відображення надходження коштів за вказаними платіжними дорученнями, а також дані вантажної митної декларації за номером UA206070/2023/000540, митний платіж за якою у сумі 3414166,57 грн. проведено 23.01.2023. Також вказано, що залишок коштів передоплати (доплати) станом на 08.02.2023 складає 5857247,85 грн.

Товариство звернулось до ДМС України із заявою за №266 від 29.05.2023 про повернення коштів попередньої оплати з єдиного казначейського рахунку на поточний рахунок в банку, у якій вказало, що позивач не планує найближчим часом здійснювати митне оформлення товарів зі сплатною митних платежів, відтак просить повернути залишок коштів з попередньої оплати у сумі 5857000,00 грн., яка була здійснена згідно платіжних доручень №343 від 23.01.2023 та №523 від 08.02.2023, на поточний рахунок Товариства у банку та зазначено відповідні реквізити уповноваженого банку. Вказана заява від імені Товариства була підписана першим заступником генерального директора -головним інженером - ОСОБА_1. та головним бухгалтером Кулик Р.В., містить відтиск круглої печатки з кодом ЄДРПОУ Товариства 33129683.

У відповідь на цю заяву ДМС України листом за №15/15-01-01/13/2526 від 07.06.2023 зазначила про відсутність відомостей про ОСОБА_1. як уповноважену особу Товариства у облікових даних ДМС України, що є підставою для відмови у поверненні суми, вказаної у заяві Товариство повторно звернулося до ДМС України із заявою за №312 від 14.06.2023 про повернення коштів попередньої оплати з єдиного казначейського рахунку на поточний рахунок в банку, зміст якої є аналогічним до заяви за №266 від 29.05.2023. Також, вказана заява від імені Товариства була підписана першим заступником генерального директора -головним інженером - ОСОБА_1. та головним бухгалтером Кулик Р.В. і містила відтиск круглої печатки з кодом ЄДРПОУ Товариства 33129683. До заяви було додано копію довіреності від 08.12.2022 за №10/1-42, за змістом якої Товариство в особі генерального директора ОСОБА_2 такою довіреністю уповноважує першого заступника генерального директора - головного інженера ОСОБА_1. на здійснення вичерпного переліку повноважень в інтересах позивача та від його імені.

ДМС України листом за №15/15-01-01/13/2812 від 23.06.2023 повідомила Товариство, що з метою прийняття виваженого рішення в умовах воєнного стану щодо наявності підстав для повернення коштів з депозитного рахунку або направлення Товариству вмотивованої відмови, ДМС України звернулася до Офісу Генерального прокурора та АРМА щодо надання у межах компетенції інформації та копій документів стосовно наявних обмежень та/або заборон щодо розпорядження Товариством коштами авансових платежів у сумі 5857000,00 грн., які перебувають на депозитному рахунку ДМС України, відкритому в Казначействі. Також, ДМС України зазначила, що після отримання відповідей на вказані запити Товариство буде проінформовано про результати розгляду заяви від 14.06.2023 № 312.

Листом за №08-1/15-01/8.7/4221 від 28.06.2023 ДМС України звернулася до Офісу Генерального прокурора і АРМА з проханням надати у межах компетенції інформацію та копії документів стосовно наявних обмежень та/або заборон щодо розпорядження Товариством коштами авансових платежів у сумі 5857000,00 грн., які перебувають на депозитному рахунку ДМС України, відкритому в Казначействі.

Офіс Генерального прокурора листом за №08/1-3037-22 від 07.07.2023 повідомив ДМС України, що ними забезпечується нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні за №0000634 від 26.05.2022 за фактами умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах службовими особами Товариства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, та легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 212, частиною третьою статті 209 Кримінального кодексу України, а також за підозрою генерального директора Товариства - ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України. Водночас, відповідача було проінформовано про незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, накладення арешту щодо зазначених у листі ДМС України коштів авансових платежів (передоплати) Товариства у сумі 5857000,00 грн.

АРМА листом за №1336/6.1-17-23/6 від 14.07.2023 повідомила ДМС України про те, що станом на дату надання відповіді наявних обмежень та/або заборон щодо розпорядження Товариством коштами авансових платежів (передоплати) у сумі 5857000,00 грн., які перебувають на депозитному рахунку ДМС України, відкритому в Казначействі, немає, оскільки на адресу АРМА ухвали з відповідними зверненнями прокурора, слідчого судді, суду щодо арешту рахунків Товариства та передачі їх в управління АРМА не надходили.

В свою чергу, листом від 24.07.2023 за №15/15-01-01/13/3273 ДМС України повідомила позивача, що листом від 14.07.2023 за №1336/6.1-17-23/6 АРМА проінформовано ДМС України про надходження на адресу АРМА звернень прокурора разом з копіями ухвал, а саме: слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 21.10.2022 у справі №471/723/22 (продовження № 1-кс/471/144/22), відповідно до якої АРМА передано для здійснення заходів для управління: корпоративні права Компанії «KARPATY CHEMICAL B.V.» (Королівство Нідерланди) у вигляді 100% частки статутного капіталу Товариства, що становить ,89 грн., на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 07.10.2022 у справі №471/714/22 (продовження № 1-кс/471/132/22); слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 21.10.2022 у справі №471/723/22 (продовження № 1-кс/471/145/22), відповідно до якої АРМА передано для здійснення заходів з управління об`єкти нерухомого майна: виробничі будівлі і споруди, адміністративно-побутовий корпус, цехи, бази матеріально-технічного забезпечення, земельні ділянки, нежитлові будівлі, нежитлове приміщення, будівлю гаражів, розташовані у Івано-Франківській та Львівській областях, якими володіє Товариство, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області від 07.10.2022 у справі №471/714/22 (продовження №1-кс/471/133/22) (далі - активи). Підпунктом 14 пункту 4 Положення про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №613, визначено, що АРМА здійснює заходи, пов`язані з фактичним прийняттям активів в управління за зверненням прокурора або слідчого за вказівкою прокурора, приймає від прокурора активи згідно з актами приймання-передачі. Також повідомлено, що як зазначено у листі АРМА та на його офіційному веб-сайті (https://arma.gov.ua/asset-management/view/poshuk-upravitelya-korporativni-prava-ta-neruhome-mavno-tov-karpatnaftohim-811), оголошено конкурс з відбору управителів арештованими активами Товариства зі строком прийому документів до 06.07.2023. Відповідно до приписів частини сьомої статті 21 Закону № 772-VIII у разі здійснення управління активами у вигляді частки у статутному (складеному) капіталі чи акцій, паїв управитель під час здійснення повноважень власника таких активів у вищих органах управління відповідної юридичної особи зобов`язаний погоджувати свої дії з власником таких активів. Виходячи із наведеного, для вирішення питання щодо повернення коштів авансових платежів Товариству запропоновано виконати вимоги приписів частини сьомої статті 21 Закону №772-VIII.

Вважаючи, що позивачем були виконані передбачені частиною другої розділу ІІ Порядку № 643 вимоги щодо змісту та порядку подання заяви, у відповідь на що ДМС України не здійснено формування та подання у визначений законом строк до Казначейства висновку про повернення Товариству коштів авансових платежів (передоплати), сплачених на депозитний рахунок ДМС України у сумі 5857000,00 грн., Товариство звернулося до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить із наступного.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України.

За змістом пункту 27 статті 4 МК України митні платежі включають в себе: мито; акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції); податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції).

Згідно з частиною першої статті 298 МК України суми митних платежів, нараховані декларантом (уповноваженою ним особою) або митним органом, підлягають перерахуванню безпосередньо на єдиний казначейський рахунок.

При цьому, коментований Кодекс визначає процедуру сплати митних платежів із застосуванням авансових платежів (передоплати), встановленому статтею 299 МК України.

Відповідно до частини першої статті 299 МК України сплата митних платежів може здійснюватися із застосуванням авансових платежів (передоплати).

Частиною другою статті 299 МК України передбачено, що авансовими платежами (передоплатою) є грошові кошти, внесені платником податків за власним бажанням на рахунки, відкриті на ім`я митних органів в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, як попереднє грошове забезпечення сплати майбутніх митних платежі.

Положеннями частини четвертої статті 299 МК України встановлено, що кошти авансових платежів не вважаються митними платежами, доки особа, яка внесла такі платежі, не зробить розпорядження про це митному органу та не будуть виконані відповідні митні формальності. З моменту початку виконання таких митних формальностей кошти авансових платежів у сумі, на яку зроблено розпорядження, не підлягають використанню на будь-які інші цілі. Після завершення митних формальностей кошти у сумі, на яку зроблено розпорядження, перераховуються митним органом до державного бюджету. У разі відмови від завершення митних формальностей сумі авансових платежів, на яку зроблено розпорядження, повертається статус авансових платежів.

Статтею 291 МК України визначено випадки, коли обов`язок із сплати митних платежів вважається виконаним (митні платежі вважаються сплаченими), у разі здійснення особою, відповідальною за сплату митних платежів, розпорядження про використання коштів авансових платежів, а саме: а) при здійсненні митного оформлення товарів - з моменту закінчення митного оформлення; б) якщо сплата не пов`язана із здійсненням митного оформлення товарів, - з моменту списання коштів з авансового рахунку при перерахуванні їх до державного бюджету.

В контексті «надання особою розпоряджень на виконання відповідних митних формальностей», необхідно зазначити, що митне оформлення, згідно положень частини першої статті 248 МК України, розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Як установили суди попередніх інстанцій та не заперечувалося сторонами, залишок коштів передоплати Товариства станом на 08.02.2023 становив 5857247,85 грн. і будь-яких доказів направлення позивачем на адресу ДМС України будь-яких розпоряджень щодо виконання митних формальностей в рахунок попередньо внесених авансових платежів (передоплати) частково або повністю на суму 5857247,85 грн., що перебувала в залишку на депозитному рахунку ДМС України, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що станом на дату звернення Товариства до ДМС України із заявами про повернення коштів попередньої оплати з єдиного казначейського рахунку на поточний рахунок в банку №266 від 29.05.2023 та №312 від 14.06.2023, кошти у сумі 5857247,85 грн. не набули статусу митних платежів та вважаються авансовими платежами (передоплатою) у розумінні положень статті 299 МК України.

Так, згідно з частиною п`ятою статті 299 МК України повернення коштів авансових платежів здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо заяву про повернення подано до митного органу протягом 1095 днів з дня внесення таких коштів на рахунок митного органу. При цьому відсотки на суму коштів, унесених як авансові платежі, не нараховуються.

При цьому, кошти авансових платежів, що перебувають на рахунку митного органу без розпорядження про використання протягом 1095 днів з дня їх внесення, підлягають перерахуванню до державного бюджету у строк до 30 днів (частина шоста статті 299 МК України).

наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643 був затверджений Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

Пунктом 2 Розділу ІІ Порядку №643 встановлено, що для повернення коштів авансових платежів (передоплати) платник податків подає до Держмитслужби (в разі сплати коштів на єдиний рахунок) або відповідної митниці Держмитслужби (в разі сплати на депозитний рахунок митниці Держмитслужби або банківський рахунок) заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційних систем Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

Таку заяву можна подати протягом 1095 днів з дня внесення авансових платежів (передоплати) на відповідний депозитний рахунок.

У заяві платник податків зазначає:

найменування та ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України платника - юридичної особи (далі - код за ЄДРПОУ), або прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків платника - фізичної особи (далі - реєстраційний номер облікової картки платника податків), або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті, та для нерезидентів);

суму коштів до повернення;

напрям перерахування коштів:

поточний рахунок платника податків в установі банку із зазначенням реквізитів;

для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою);

для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава (у разі повернення фізичним особам з депозитних рахунків митниць Держмитслужби):

на депозитний рахунок іншої митниці Держмитслужби;

на банківський рахунок іншої митниці Держмитслужби, якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, заяви Товариства №266 від 29.05.2023 та № 312 від 14.06.2023 вказаним вище вимогам відповідають.

Поряд з цим, підставою для відмови Товариству у задоволенні заяви №266 від 29.05.2023 та повернення коштів ДМС України визначила відсутність відомостей про ОСОБА_1. як уповноваженої особи Товариства у облікових даних Держмитслужби.

За визначеннями, наведеними у пунктах 8, 63 частини першої статті 4 МК України, декларант - це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування; уповноважена особа (представник) - це особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого декларантом, наділена правом вчиняти дії, пов`язані з проведенням митних формальностей, щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта.

Питання обліку осіб, які під час провадження своєї діяльності є учасниками відносин, що регулюються законодавством України з питань митної справи, регламентоване статтею 455 МК України, частиною першою якої встановлено, що центральний орган виконавчої влади, котрий реалізує державну митну політику, веде централізований облік осіб (резидентів та нерезидентів): декларантів, перевізників, гарантів, АЕО, інших підприємств, контроль за діяльністю яких здійснюється митними органами.

Пункт 3 Розділу І Порядку обліку осіб, які під час провадження своєї діяльності є учасниками відносин, що регулюються законодавством України з питань митної справи, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2015 №552 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №552), визначає застосовність до осіб, перелічених у частині першій статті 455 Кодексу, вимог щодо обліку.

Згідно даних Єдиного державного інформаційного веб-порталу «Єдине вікно для міжнародної торгівлі» ДМС України, а саме - Реєстру осіб, які здійснюють операції з товарами, судами попередніх інстанцій встановлено факт перебування Товариства на обліку ДМСУкраїни з 21.01.2005.

При цьому, суди звернули увагу на те, що вказана вище правова норма встановлює вичерпний перелік учасників митних відносин, до яких звернено обов`язок щодо перебування на обліку у ДМС України, серед яких не міститься «уповноваженої особи декларанта».

Крім того, в контексті наведеного суди також зазначили, що в розумінні МК України уповноважена особа (представник) наділена правом вчиняти дії, пов`язані з проведенням митних формальностей, до яких в широкому тлумаченні відноситься й процедура направлення заяви про повернення авансових платежів (передоплати), виключно на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого декларантом.

Жодні додаткові умови, як-то перебування такої особи на обліку у Держмитслужби, не є визначальними при наділенні останньої повноважень вчиняти дії, пов`язані з проведенням митних формальностей.

Так, системний аналіз Порядку №643 дозволяє виокремити наступні підстави для відмови платнику податків у поверненні авансових платежів (передоплати) з депозитного рахунку:

у разі якщо зазначеної в заяві платника податків суми за даними автоматизованої системи митного оформлення (надалі по тексту також АСМО) в повному обсязі немає;

у разі, якщо заявник не виконав вимог пункту 2 Розділу ІІ.

При цьому, відповідно до положень частини восьмої статті 455 МК України, неперебування на обліку в митних органах осіб, визначених частиною першою цієї статті, є підставою для відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Тобто, МК України визначає вичерпний перелік правових наслідків, які настають за умови неперебування особи, визначеної частиною першою статті 455 цього Кодексу, на обліку в митних органах, до яких не відноситься відмова у поверненні авансових платежів (передоплати) з депозитного рахунку.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що відсутність відомостей про ОСОБА_1. як уповноваженої особи Товариства у облікових даних Держмитслужби не є обґрунтованою підставою для відмови у поверненні суми вказаної у заяві за №266 від 29.05.2023 у розумінні Порядку №643.

Як зазначалося вище, заява про повернення коштів попередньої оплати з єдиного казначейського рахунку на поточний рахунок в банку №312 від 14.06.2023 від імені Товариства, зміст якої є аналогічним заяві №266 від 29.05.2023, також була підписана ОСОБА_1. До цієї заяви додано копію довіреності від 08.12.2022 за №10/1-42, відповідно до якої Товариство в особі генерального директора ОСОБА_2 уповноважило першого заступника генерального директора - головного інженера ОСОБА_1. на здійснення вичерпного переліку повноважень в інтересах позивача та від його імені.

Щодо доводів ДМС України стосовно наявності у ОСОБА_1. повноважень на підписання заяви №312 від 14.06.2023 від імені Товариства з підстав відсутності про нього відомостей як про особу, яка може вчиняти дії від імені такої юридичної особи, зокрема, підписувати таку заяву, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суди попередніх інстанцій дійшли наступного висновку, з яким погоджується Верховний Суд.

Згідно з частиною першою статті 80 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ЦК України) юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку (частина 1 статті 80 Цивільного кодексу України (надалі по тексту також ЦК України, Кодекс).

Частиною четвертою статті 87 ЦК України передбачено, що юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

За змістом частини першої статті 89 ЦК України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб підприємців врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» за №755-IV від 15.05.2003 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №755-IV).

Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи (пункт 1 частини першої статті 1 Закону №755-IV).

До відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, в контексті релевантних спірних правовідносин, відносять відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи (пункт 13 частини другої статті 9 Закону №755-IV).

Згідно відомостей Товариства, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, судами встановлено, що керівником, а саме генеральним директором Товариства, обраним до 08.12.2022 включно, є ОСОБА_2.

Відповідно до частини четвертої статті 10 Закону №755-IV відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

При цьому, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Натомість, у разі, якщо такі відомості не внесені до Єдиного державного реєстру, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості (частини перша, третя статті 10 Закону України №755-IV).

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, відсутність у Єдиному державному реєстрі відомостей, що підлягають внесенню до нього, не є достатнім підтвердженням відсутності таких даних та/або інформації в принципі, позаяк такий реєстр здійснює функцію єдиної інформаційної системи, що забезпечує збирання, накопичення, облік тощо відомостей, проте не є виключним джерелом їх походження.

Більше того, суди обґрунтовано звернули увагу на незастосовності положень частини третьої статті 10 Закону №755-IV до правовідносин, що виникають у процесі розгляду ДМС України заяви платника податків про повернення коштів авансових платежів (передоплати), зокрема, як на підставу відмови митного органу у поверненні таких коштів, адже останнє не узгоджується з вимогами Положення №643, позаяк вжиття даної норми обмежується випадком зверненням до суду за умови існування спору з третьою особою.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, до заяви про повернення коштів попередньої оплати з єдиного казначейського рахунку на поточний рахунок в банку за №312 від 14.06.2023 Товариством було додано копію довіреності від 08.12.2022 за №10/1-42, відповідно до якої Товариство в особі генерального директора - ОСОБА_2 цією довіреністю уповноважує першого заступника генерального директора - головного інженера ОСОБА_1. на здійснення вичерпного переліку повноважень в інтересах позивача та від його імені. Зокрема, до повноважень включено такі: «Бути уповноваженим представником Товариства та представляти його інтереси у […] органах митної служби, органах Державного казначейства […]», «Заповнювати та подавати від імені Товариства документи, […]», «Для виконання цієї довіреності представнику надається право розписуватися від імені Товариства, […]».

З оглядку на викладене, зазначена довіреність надає ОСОБА_1 повноваження діяти від імені Товариства у органах митної служби, органах Державного казначейства, у тому числі, підписувати заяви про повернення коштів з попередньої оплати.

Стосовно доводів ДМС України про те, що повноваження першого заступника генерального директора - головного інженера щодо виконання обов`язків генерального директора на підставі довіреності можуть бути реалізовані лише у випадку відсутності генерального директора, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про їх безпідставність, з огляду на наступне.

Матеріали справи містять посадову інструкцію першого заступника генерального директора головного інженера, затверджену наказом Товариства №13 від 15.01.2021 (далі - посадова інструкція), відповідно до пункту 1.8 якої головний інженер у випадку відсутності Генерального директора виконує обов`язки Генерального директора на підставі відповідних документів, зокрема, але не виключно, має право у відповідності до вимог статуту вести справи Товариства у всіх судових інстанціях, в тому числі в порядку нагляду, з усіма правами, передбаченими законом для позивача, цивільного позивача, відповідача, третьої особи, в тому чисті з правом подачі позову, часткової або повної відмови від позову або визнання позову не дійсним, заміни предмету позову, укладення мирової угоди, одержувати рішення суду та будь-які інші документи, оскаржувати рішення суду, знайомитись з матеріалами справи, робити з них виписки, знімати копії, вести переговори, давати пояснення, приймати участь у розгляді справи та інше.

Згідно з пунктом 1.1 посадової інструкції перший заступник генерального директора - головний інженер Товариства є організатором і керівником робіт з розробки і реалізації технічної політики і розвитку Товариства.

Так, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

За змістом частин першої, другої стаття 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє, та не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.

Відповідно до частини третьої статті 244 Кодексу довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

При цьому, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами (частина перша статті 246 ЦК України).

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, з яким погоджується Верховний Суд, що у випадку відсутності Генерального директора на першого заступника генерального директора - головного інженера покладаються обов`язки Генерального директора, які визначені 1.8 посадової інструкції, без необхідності оформлення довіреності на вчинення відповідних дій, передбачених цією посадовою інструкцією, тоді як положення пункту 1.8 зазначеної посадової інстанції жодним чином не скасовують повноважень, визначених довіреністю, складеною відповідно до положень статті 244 ЦК України, та не ставлять визначені довіреністю повноваження у залежність від обставин, визначених пунктом 1.8 зазначеної посадової інструкції.

Крім того, у розумінні МК України уповноважена особа (представник) наділена правом вчиняти дії, пов`язані з проведенням митних формальностей, до яких в широкому тлумаченні відноситься й процедура направлення заяви про повернення авансових платежів (передоплати), виключно на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого декларантом.

Саме таким документом є довіреність від 08.12.2022 за №10/1-42, відповідно до якої першого заступника генерального директора - головного інженера ОСОБА_1 уповноважено бути представником Товариства та представляти його інтереси у органах митної служби, органах Державного казначейства та надано право розписуватися від імені Товариства.

За таких обставин, обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій, що поняття уповноваженої особи (представника), визначене пунктом 63 частини першої статті 4 МК України, не встановлює додаткових умов, за дотримання яких згадані вище повноваження можуть бути реалізовані першим заступником генерального директора - головним інженером на підставі належним чином оформленої довіреності, зокрема, не вимагає підтвердження відсутності генерального директора ОСОБА_2 чи призначення ОСОБА_1 на займану посаду, з огляду на що довіреність від 08.12.2022 за №10/1-42 є належним та достатнім доказом підтвердження повноважень ОСОБА_1 на подання та підписання заяви про повернення авансових платежів (передоплати).

Крім того, як зазначалося вище, листом від 23.06.2023 за №15/15-01-01/13/2812 ДМС України повідомила Товариство, що з метою прийняття виваженого рішення в умовах воєнного стану щодо наявності підстав для повернення коштів з депозитного рахунку або направлення позивачу вмотивованої відмови, ДМС України звернулася до Офісу Генерального прокурора та АРМА щодо надання у межах компетенції інформації та копій документів стосовно наявних обмежень та/або заборон щодо розпорядження Товариством коштами авансових платежів у сумі 5857000,00 грн., які перебувають на депозитному рахунку ДМС України, відкритому в Казначействі.

Частиною першою статті 1 МК України передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Частиною першою статті 7 МК України визначено, що встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.

За змістом абзацу 2 пункту 1 Положення про Державну митну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Положення №227), Держмитслужба реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справ.

Пунктом 1 частини другої статті 544 МК України визначено, що здійснюючи митну справу, митні органи виконують завдання із забезпечення правильного застосування, неухильного дотримання та запобігання невиконанню вимог законодавства України з питань митної справи.

За приписами підпункту 1 пункту 6 Положення №227 Держмитслужба для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема, одержувати безоплатно в установленому порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та їх посадових осіб інформацію, документи і матеріали, що стосуються законодавства з питань митної справи.

Таким чином, в межах реалізації покладених на ДМС України функцій вона має право звертатися до інших державних органів зі зверненнями про отримання відомостей, які стосуються здійснення митної справи, що і було реалізовано відповідачем шляхом направлення листа за №08-1/15-01/8.7/4221 від 28.06.2023 до Офісу Генерального прокурора та АРМА.

Разом з цим, відповідно до пункту 3 Розділу ІІ Порядку №643 після реєстрації заява платника податку про повернення залишків коштів авансових платежів (передоплати) передається на опрацювання до відповідного структурного підрозділу Держмитслужби або митниці Держмитслужби для підготовки висновку (далі - Підрозділ).

Згідно з пунктом 4 Розділу ІІ Порядку №643 Підрозділ перевіряє наявність коштів на відповідному депозитному рахунку за даними автоматизованої системи митного оформлення, резервує заявлені до повернення платником податків суми коштів на період розгляду заяви шляхом проставлення відповідної відмітки в АСМО та за допомогою засобів АСМО формує висновок про повернення коштів авансових платежів (передоплати) з депозитного рахунку (надалі по тексту також висновок на повернення коштів), за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку якщо відсутні підстави для відмови.

Так, до підстав відмови платнику податків у поверненні авансових платежів (передоплати) з депозитного рахунку згідно Порядку №643 відносяться наступні:

- у разі якщо зазначеної в заяві платника податків суми за даними автоматизованої системи митного оформлення (надалі по тексту також АСМО) в повному обсязі немає;

- у разі якщо заявник не виконав вимог пункту 2 Розділу ІІ.

Якщо такі підстави відсутні, то у строк не більше восьми робочих днів від дня реєстрації заяви за допомогою засобів АСМО висновок підписується відповідними уповноваженими особами Держмитслужби або митниці Держмитслужби та після підписання реєструється засобами АСМО, опісля чого Підрозділ не пізніше наступного робочого дня на підставі висновків формує в електронній формі реєстр Держмитслужби або митниці Держмитслужби належних до повернення коштів авансових платежів (передоплати) та направляє до Казначейства для повернення коштів (пункти 5, 6 Розділу ІІ Порядку №643).

З огляду на те, що у процесі розгляду справи відповідач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували існування визначених Порядком № 643 підстав відмови платнику податків у поверненні авансових платежів (передоплати) з депозитного рахунку, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що у порушення вимог Порядку №643, ДМС України ініціювала перевірку наявності підстав для повернення Товариству коштів авансових платежів (передоплати) з депозитного рахунку всупереч положенням, які не передбачають проведення такої процедури.

Стосовно вимог ДМС України, викладених у листі від 24.07.2023 за №15/15-01-01/13/3273, про необхідність виконання Товариством вимог приписів частини сьомої статті 21 Закону №772-VIII, суди попередніх інстанцій виходили з наступного.

Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національне агентство), є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими (частина перша статті 2 Закону №772-VIII).

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 9 Закону №772-VIII до функцій Національного агентства належить, зокрема: здійснення заходів з виявлення, розшуку, проведення оцінки активів за зверненням слідчого, детектива, прокурора, суду (слідчого судді), а також організація здійснення заходів, пов`язаних з проведенням оцінки, веденням обліку та управлінням активами.

Згідно підпункту 17 пункту 4 Положення про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №613 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Положення №613), встановлено, що АРМА відповідно до покладених на нього завдань серед іншого, здійснює управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні або у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, у порядку, встановленому законодавством.

За приписами абзацу 2 частини першої статті 19 Закону №772-VIII активи приймаються в управління АРМА на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.

Разом із тим, АРМА здійснює заходи, пов`язані з фактичним прийняттям активів в управління за зверненням прокурора або слідчого за вказівкою прокурора, приймає від прокурора активи згідно з актами приймання-передачі, передає за договором управління активи управителеві в управління згідно з актами приймання-передачі (підпункт 14 пункту 4 Положення №613).

При цьому, на виконання частини 1 статті 21 Закону №772-VIII, управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Так, листом від 17.07.2023 за №18160/8.13 АРМА повідомило ДМС України, що станом на дату надання відповіді наявних обмежень та/або заборон щодо розпорядження Товариством коштами авансових платежів (передоплати) у сумі 5857000,00 грн., які перебувають на депозитному рахунку Держмитслужби, відкритому в Казначействі, немає, оскільки на адресу АРМА ухвали з відповідними зверненнями прокурора, слідчого судді, суду щодо арешту рахунків Товариства та передачі їх в управління АРМА не надходили. Також, АРМА не приймало активи від прокурора або слідчого за вказівкою прокурора згідно з актами приймання-передачі.

Аналізу положень Порядку № 643 дає підстави для висновку про наявність законодавчо регламентованого чіткого порядку повернення платникам податків коштів авансових платежів (передоплати), який включає в себе сукупність послідовних дій учасників даних правовідносин, а саме: звернення платника податків до митних органів із заявою; проведення відповідними структурними підрозділами митного органу перевірки наведених в заяві обставин та відповідності її вимогам Порядку №643; перевірка наявності коштів на відповідному депозитному рахунку; резервування таких коштів на період розгляду заяви; складання ними відповідного висновку та його надіслання органам Державної казначейської служби України для повернення платнику податків коштів авансових платежів (передоплати) або прийняття обґрунтованої відмови у задоволенні заяви.

При цьому, Порядком №643 виокремлено виключні підстави для відмови платнику податків у поверненні авансових платежів (передоплати) з депозитного рахунку, жоден з яких не був застосований ДМС України для обґрунтування відмови Товариству у задоволенні заяви за №312 від 14.06.2023.

Крім того, суди правомірно звернули увагу на те, що застосована ДМС України підстава відмови, а саме - невиконання вимог приписів частини сьомої статті 21 Закону №772-VIII, не може бути практично реалізована, з огляду на відсутність станом на дату ухвалення відповідачем рішення обмежень та/або заборон щодо розпорядження Товариством коштами авансових платежів (передоплати) у сумі 5857000,00 грн., які перебувають на депозитному рахунку Держмитслужби, відкритому в Казначействі.

Викладене також підтверджується поясненнями АРМА, поданими до Верховного Суду.

Таким чином, доводи ДМС України, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків, наведених у рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 та постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2024, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права до встановлених у справі правовідносин, а тому у задоволенні касаційної скарги слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2024 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.І. Бившева В.В. Хохуляк Р.Ф. Ханова