Справа № 320/16784/26
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2026-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

04 травня 2026 року м. Київ № 320/16784/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Департаменту патрульної поліції, у якому просить суд:

- дії відповідача з використання технічних засобів, бодікамер- портативних нагрудних відео регістраторів БК 470888, 476515 в період з 23 години 37 хвилини 5 квітня 2026 року по 00 годину 42 хвилину 57 секунду 6 квітня 2026 року - визнати незаконними.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, встановлено, що спір не відноситься до юрисдикції окружного адміністративного суду, з огляду на таке.

Згідно з п.6 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що зі змісту спірних правовідносин позивач просить визнати протиправною бездіяльність поліцейських щодо неналежного складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124, 130 КУпАП за результатами ДТП.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вважає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.

Відповідно до вимог статей 221, 254, 255 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення, зокрема передбаченого ст. 124, 130 КУпАП, уповноваженою посадовою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції) складається протокол, відповідно до якого, судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 1 Розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 N 1395 (далі - Інструкція), у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Відповідно до пунктів 6 та 7 Розділу IX Інструкції, у випадках, коли для прийняття об`єктивного рішення виникає необхідність для отримання додаткових даних, поліцейський, який оформлює матеріали ДТП, протягом доби передає оформлені матеріали ДТП для подальшого розгляду уповноваженій особі підрозділу поліції, на території обслуговування якого сталася пригода. Уповноважена особа підрозділу поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен (на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п`ятиденний строк надіслати його до відповідного суду.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Питання про складання чи не складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до норм КУпАП та Інструкції №1395 відноситься до дискреційних повноважень уповноважених службових осіб органу внутрішніх справ (Національної поліції), які вирішують його на місці ДТП в межах певного процесуального строку. Дії чи бездіяльність працівників поліції під час здійснення ними повноважень щодо складання первинних матеріалів, є предметом оцінки суду в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення за правилами КУпАП, тобто оцінюється органом, уповноваженим на розгляд справи.

В даному випадку, вирішення адміністративним судом питання про складання протоколу про адміністративне правопорушення за фактом ДТП стосовно іншого учасника події в межах розгляду адміністративного позову призведе до перебирання судом на себе функцій органу внутрішніх справ та місцевого суду, щодо встановлення обставин ДТП та підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Провадження у справах про адміністративне правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність, зокрема за ст. 124 КУпАП здійснюється у порядку, передбаченому КУпАП, районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами. Такі справи не підлягають розгляду у позовному провадженні в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим, провадження у справах про адміністративне правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність, зокрема за ст. 124 КУпАП здійснюється у порядку, передбаченому КУпАП, районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами. Такі справи не підлягають розгляду у позовному провадженні в порядку адміністративного судочинства.

За висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.03.2019 у справі №712/7385/17, згідно з яким, дії відповідачів щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не породжують правових наслідків для особи та не порушують його права.

Оскарження дій відповідача щодо складання/нескладання протоколу про адміністративне правопорушення, а також його скасування в судах взагалі не оскаржується окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція також викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі N 638/3490/18, від 22.01.2020 у справі №2-а/489/7/2016, Верховного Суду від 27.07.2022 у справі N 307/3754/21.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки зазначені процесуальні дії були вчинені інспектором поліції в межах збору доказів у справі про адміністративне правопорушення, їх перевірка на предмет законності та правомірності має бути здійснена у порядку, передбаченому КУпАП, районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Таким чином, даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а може бути розглянутий в порядку КУпАП районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зазначає, що та обставина, де відповідачем у справі визначено суб`єкта владних повноважень, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язані із захистом своїх прав, що регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі №340/3781/24 та у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2025 у справі №440/3783/24.

Таким чином, необхідно роз`яснити позивачу про право оскарження відповідних рішень, дій, бездіяльності до місцевого загального суду у порядку, визначеному КУпАП України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав, визначених ст. 170 КАС України, для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Пунктом 3 ч.1 ст.7 Закону України від 27.02.2020 №3674-VI «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Згідно з ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскільки сплата судового збору позивачем за звернення до адміністративного суду підтверджується платіжною інструкцією від 22.04.2026 року №2468-0780-6403-0962 на суму 1331,20 грн, наявні підстави повернути його у вказаному розмірі.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 170-171, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій.

2. Повернути ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1331,20 грн, згідно з квитанцією до платіжної інструкції від 22.04.2026 року №2468-0780-6403-0962 на суму 1331,20 грн.

3. Копію ухвали разом з матеріалами заяви надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.