Справа № 755/2269/26
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2026-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/2269/26
Провадження №: 2-а/755/200/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2026 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Савлук Т.В. вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 на постанову у справі про адміністративне правопорушення та дії державного виконавця, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову у справі про адміністративне правопорушення та дії державного виконавця.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб згідно із Законом України «Про звернення громадян».

Скарга подається в орган (посадовій особі), який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

Адміністративна юрисдикція - компетенція судів щодо розгляду та вирішення публічно-правових спорів за правилами адміністративного судочинства.

Разом з тим, ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами: «поновити строк на оскарження постанови ТЦК;

скасувати постанову № Б/2186 ТЦК та СП про накладення штрафу;

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення;

зупинити виконавчі дії у виконавчому провадженні № 80140663;

скасувати арешт коштів, накладений у межах зазначеного провадження».

Крім того, ОСОБА_1 визначено як форму звернення не «адміністративний позов», а «скарга», що не відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із п.п. 2, 8 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача (п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Статтею 42 Кодексу адміністративного судочинства України визначено учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Отже, позов до адміністративного суду пред`являється шляхом подання позовної заяви, форма і зміст якої має відповідати вимогам, установленим статтями 160, 161, 172 КАС України.

Із наведеного слідує, що текст позовної заяви має бути викладено у такий спосіб, що дозволяє визначити (зрозуміти) суть позову та вирішити питання, які перелічені у частині першій статті 171 КАС України, з якими процесуальний закон пов`язує можливість відкриття провадження у справі.

Кожен з видів судочинства регулюється окремим процесуальним законом (кодексом) та має свої, відмінні від інших, вимоги щодо форми, змісту та порядку подання позовної заяви.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України судочинство визначається виключно законом. За своїм змістом судочинство включає в себе, зокрема, підсудність, тобто встановлення повноважень судів системи судів загальної юрисдикції та процесуальних строків, строків звернення, оскарження до суду рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Зі змісту заявлених вимог та мотивувальної частини скарги не вбачається належного правового обґрунтування, зокрема відсутні посилання на конкретні норми законодавства, які б регулювали оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. За таких обставин встановлення належної юрисдикції спору є неможливим без з`ясування характеру спірних правовідносин та суті права чи інтересу, за захистом якого подано скаргу.

Водночас заявником об`єднано в одній заяві вимоги, що підлягають розгляду в різних процесуальних порядках, а саме: щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та щодо оскарження рішень/дій державного виконавця, що не відповідає вимогам процесуального закону.

Відтак, на виконання ухвали суду ОСОБА_1 необхідно надати позовну заяву в новій редакції з вірною формою звернення, з чітким визначенням складу учасників процесу (з повним найменуванням (для юридичних осіб) або ім`ям (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету). Крім того, заявнику слід належним чином викласти обставини, якими обґрунтовуються заявлені вимоги, із чітким зазначенням норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, а також привести позовні вимоги у відповідність до вимог процесуального закону, з огляду на недопустимість об`єднання в одній заяві вимог, які підлягають розгляду в різних процесуальних порядках.

Суд наголошує на тому, що чітко і зрозуміло сформовані позовні вимоги є вкрай важливою умовою для прийняття законного та обґрунтованого рішення по суті справи, а також його виконання в майбутньому.

В порушення вимог частини першої статті 161 КАС України до скарги не додано її копії, а також копій доданих до скарги документів відповідно до кількості учасників справи.

Окрім цього, у відповідності з вимогами частин четвертої, сьомої статті 161 КАС України заявник зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, всупереч наведених норм процесуального закону, такі докази до скарги заявником не додані. Заявник письмово не повідомив суд про неможливість подання усіх наявних у нього доказів у встановлений законом строк, а також причин стосовно цього, не навів відомостей щодо наявності у нього або у іншої особи цих доказів, про вжиті ним заходи з метою одержання цих доказів.

Відповідно до частини восьмої статті 160 та частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2021 року №3674-VI (далі - Закону №3674-VI).

Частинами першою та другою статті 9 цього Закону передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 Закону № 3674-VI встановлені ставки судового збору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року №543/775/17 відступила від попереднього висновку, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Отже, за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону N 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, заявнику необхідно визначитися із змістом вимог та сплатити судовий збір відповідно до наведених норм Закону № 3674-VI з урахуванням вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» (або зазначити підстави звільнення від сплати судового збору у разі їх наявності).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Статтею 25 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Водночас у матеріалах скарги не містяться відомості, які б підтверджували зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 саме за адресою, вказаною у скарзі. Відсутність вказаних відомостей перешкоджає визначенню дотримання правил підсудності під час звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху та надати строк заявнику для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 5, 160, 161, 169 КАС України, -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову у справі про адміністративне правопорушення та дії державного виконавця, - залишити без руху.

Надати можливість позивачу виправити недоліки в строк не більше ніж десять днів з дня отримання позивачем ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

Попередити, що у випадку не виконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягає поверненню.

Суддя: