Справа № 520/30001/25
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2026-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 р.Справа № 520/30001/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Семененко М.О. ,

за участю секретаря судового засідання Григоренко І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Сагайдак В.В.) від 02.02.2026 року (повний текст складено 02.02.26 року) по справі № 520/30001/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Рассвет"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним, нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Рассвет", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив визнати протиправним, нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 50074/0413 від 31.10.2025 видане Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскільки відносно земельних ділянок, що перебувають у користуванні позивача відповідним органом місцевого самоврядування ухвалено рішення про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів у зв`язку з тим, що вони не придатні для використання через потенційну загрозу їх забруднення вибухонебезпечними предметами, на весь 2023 2024 роки, що в силу абзацу 7 пункту 38-1.2 статті 38-1 ПК України є підставою для звільнення від обов`язку визначати мінімальне податкове зобов`язання, вказує на безпідставність визначення відповідачем розміру мінімального податкового зобов`язання позивачу за вказані за 2023 2024 роки у сумі 13801438 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 року по справі № 520/30001/25 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним, нечинним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 50074/0413 від 31.10.2025 видане Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області зареєстроване за адресою: 61057, Харківська обл., місто Харків, вулиця Сковороди Григорія, будинок 46).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОФІРМА "РАССВЕТ" (с. Тернова, Харківський район, Харківська область, 62421, ) сплачений судовий збір у розмірі 30280 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що ТОВ Агрофірма «Рассвет» посилаючись на надані Липецькою сільською військовою адміністрацією пільги по єдиному податку четвертої групи не враховує, що підприємство у 2023-2024 роках обліковується платником податку на прибуток, не перебувало в реєстрі платників єдиного податку четвертої групи та, відповідно, не декларувало податкові зобов`язання по єдиному податку четвертої групи. Вказує, що при проведенні камеральної перевірки, фахівцями ГУ ДПС у Харківський області були враховані при визначенні мінімального податкового зобов`язання надані товариству пільги по платі за землю за земельні ділянки зазначені в пункті 2 Розпорядження Липецької сільської військової адміністрації Харківського району від 13.03.2024 року № 161-од «Про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів ТОВ Агрофірма «РАССВЕТ» на 2023 рік» та Розпорядження Липецької сільської військової адміністрації Харківського району від 13.03.2024 року № 162-од «Про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів ТОВ Агрофірма «РАССВЕТ» на 2024 рік».

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ Агрофірма РАССВЕТ здійснює господарську діяльність із виробництва і реалізації сільськогосподарської продукції, в тому числі на земельних ділянках, які розташовані на території Липецької сільської територіальної громади Харківської області.

13.03.2024 розпорядженням № 161-од начальника Липецької сільської військової адміністрації Харківського району Харківської області було визнано непридатними до використання земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які перебувають у користуванні ТОВ Агрофірма РАССВЕТ, у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами.

Цим розпорядженням було встановлено податкові пільги на період з 01.01.2023 по 31.12.2023, зокрема зі сплати єдиного податку четвертої групи у розмірі 100% та земельного податку у розмірі 100% за земельні ділянки визначені у Додатках до даного розпорядження.

13.03.2024 розпорядженням начальника Липецької сільської військової адміністрації Харківського району Харківської області № 162-од від 13.03.2024 було встановлено податкові пільги на період з 01.01.2024 по 31.12.2024, зокрема зі сплати єдиного податку четвертої групи у розмірі 100% та земельного податку у розмірі 100% за земельні ділянки визначені у Додатках до даного розпорядження.

10.10.2025 ГУ ДПС у Харківській області було проведено камеральну перевірку ТОВ Агрофірма РАССВЕТ податкової звітності з податку на прибуток за 2023 та 2024 роки щодо виявлених помилок, за результатами якої було складено Акт перевірки від 10.10.2025 № 39331/20-40-04-13-02/30712821.

В Акті перевірки викладено висновок про допущення позивачем арифметичних (методологічних) помилок в уточнюючих податкових деклараціях платника з податку на прибуток підприємств за 2023 рік (від 12.09.2025 № ) та 2024 рік (від 12.09.2025 № ), які призвели до заниження податкового зобов`язання по податку на прибуток за рахунок не декларування мінімальних податкових зобов`язань (надалі МПЗ). Зокрема на думку відповідача в порушення п. 38 1 .2 ст. 38 1 , п. 141.9 ст. 141, пп. 69.15 п. 69 підроз. 10 розд. ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України (надалі ПК України) в Додатках МПЗ-3 до додатка МПЗ Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання до податкових декларацій не визначені/невірно визначені періоди за які нараховується МПЗ.

15.10.2025 Товариством були подані Заперечення на Акт камеральної перевірки від 10.10.2025 № 39331/20-40-04-13-02/30712821 ГУ ДПС у Харківській області.

29.10.2025 Комісією з питань розгляду заперечень та пояснень до актів камеральних перевірок, розгляду спірних питань які виникли під час проведення камеральних перевірок управління оподаткування юридичних осіб за результатами розгляду заперечення Товариства було залишено висновки Акту перевірки без змін.

31.10.2025 позивачем отримано податкове повідомлення-рішення № 50074/0413 складене на підставі Акту перевірки, відповідно до якого відповідачем було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 15181581 (п`ятнадцять мільйонів сто вісімдесят одна тисяча п`ятсот вісімдесят одна) гривня 80 копійок, в тому числі: 13801438 (тринадцять мільйонів вісімсот одна тисяча чотириста тридцять вісім) грн. 00 коп. - збільшення за податковими та/або іншими зобов`язаннями; 1380143 (один мільйон триста вісімдесят тисяч сто сорок три) грн. 80 коп.

Не погоджуючись зі спірним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем під час проведення камеральної перевірки позивача не було надано правової оцінки розпорядженням військової адміністрації № 161-од та № 162-од від 13.03.2024, не взято до уваги переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом № 309, що свідчить про те, що під час проведення камеральної перевірки не було забезпечено дотримання принципів законності, об`єктивності та повноти дослідження обставин справи.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пп. 14.1.72 ст. 14, 14.1.73 ст. 14, п. 14.1.74 ст. 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу); землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди; земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками плати за землю є: 269.1.1. платники земельного податку: 269.1.1.1. власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); 269.1.1.2. землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; 269.1.2. платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Згідно з п. 270.1 ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування платою за землю є: 270.1.1. об`єкти оподаткування земельним податком: 270.1.1.1. земельні ділянки, які перебувають у власності; 270.1.1.2. земельні частки (паї), які перебувають у власності; 270.1.1.3. земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування; 270.1.2. об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

За змістом п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є: а) дані державного земельного кадастру; б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю); г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї); ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв); д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї); е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Правила обчислення мінімального податкового зобов`язання (далі за текстом - МПЗ) викладені законодавцем у ст. 38-1 ПК України.

Так, відповідно до пп. 38-1.1.1 ст. 38-1 ПК України МПЗ щодо земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої проведена, обчислюється за формулою: МПЗ = НГОд x К x М / 12, де: МПЗ - мінімальне податкове зобов`язання; НГОд - нормативна грошова оцінка відповідної земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом для справляння плати за землю; К - коефіцієнт, який становить 0,05; М - кількість календарних місяців, протягом яких земельна ділянка перебуває у власності, оренді, користуванні на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) платника податків.

Згідно з пп. 38-1.1.2 ст. 38-1 ПК України МПЗ щодо земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої не проведена, обчислюється за формулою: МПЗ = НГО x S x К x М / 12, де: МПЗ мінімальне податкове зобов`язання; НГО - нормативна грошова оцінка 1 гектара ріллі по Автономній Республіці Крим або по області з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом для справляння плати за землю; S - площа земельної ділянки, гектарах; К - коефіцієнт, що становить 0,05; М - кількість календарних місяців, протягом яких земельна ділянка перебуває у власності, оренді, користуванні на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) платника податків.

За приписами пп. 38-1.1.4 ст. 38-1 ПК України МПЗ визначається за період володіння (користування) земельною ділянкою, який припадає на відповідний податковий (звітний) рік.

Спірним податковим повідомленням-рішенням підприємству позивача збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на загальну суму 15181581,80 грн, а підставою його прийняття слугували висновки акту перевірки, де контролюючим органом встановлено допущення позивачем арифметичних (методологічних) помилок в уточнюючих податкових деклараціях платника з податку на прибуток підприємств за 2023 рік (від 12.09.2025 № ) та 2024 рік (від 12.09.2025 № ), які призвели до заниження податкового зобов`язання по податку на прибуток за рахунок не декларування мінімальних податкових зобов`язань (надалі МПЗ). Зокрема на думку відповідача в порушення п. 38 1 .2 ст. 38 1 , п. 141.9 ст. 141, пп. 69.15 п. 69 підроз. 10 розд. ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України (надалі ПК України) в Додатках МПЗ-3 до додатка МПЗ Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання до податкових декларацій не визначені/невірно визначені періоди за які нараховується МПЗ.

Надаючи оцінку цим висновкам податкового органу, колегія суддів зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який в подальшому був продовжений відповідними указами Президента України та триває на цей час.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Приписами п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Законом № 2120-ІХ доповнено пункт 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України підпунктом 69.14, відповідно до якого тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України. Вказана норма ПК України набрала чинності 17.03.2022.

Отже, пп. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України було встановлено пільгу на час введення воєнного стану для землекористувачів зі сплати орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності у випадку, зокрема, розташування таких земельних ділянок на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. 69.15 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України не нараховується та не сплачується загальне мінімальне податкове зобов`язання за земельні ділянки, земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України: за 2022 рік - у частині земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності чи користуванні фізичних осіб; з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - у частині земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності чи користуванні юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Сума мінімального податкового зобов`язання за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені цим підпунктом, визначається пропорційно кількості місяців, коли такі земельні ділянки (земельні частки (паї) підлягали оподаткуванню платою за землю або єдиним податком четвертої групи.

Платники податків, які до дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» визначили та задекларували в податковій звітності мінімальне податкове зобов`язання за 2022-2023 роки за земельні ділянки, що розташовані на територіях, визначених абзацом першим цього підпункту, мають право відкоригувати нараховані за 2022-2023 роки суми загального мінімального податкового зобов`язання шляхом подання в порядку, визначеному цим Кодексом, уточнюючих податкових декларацій.

Норми, визначені абз. 7, 8 п. 38-1.2 ст. 38-1 цього Кодексу, застосовуються до податкових (звітних) періодів починаючи з 1 січня 2023 року.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.12.2022 № 1364 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією".

Пунктом 1 даної постанови встановлено, що Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій. До територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затверджено Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, по Липецькій сільській територіальній громаді визначені наступні дати: з 24.02.2022 по 13.09.2022 року населені пункти громади (згідно переліку) були включені до переліку територій, що перебували в тимчасовій окупації; з 13.09.2022 по 09.05.2024 року населені пункти громади (згідно переліку) були включені до переліку територій з можливими бойовими діями; з 10.05.2024 по 30.09.2024 року громада включена до переліку територій активних бойових дій; з 01.10.2024 включена до переліку територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

Отже, з моменту набуття чинності Законом № 2120-ІХ (17.03.2022), позивач, відповідно до діючого законодавства, не повинен був декларувати мінімальне податкове зобов`язання за земельні ділянки, які знаходяться на території Липецької сільської територіальної громади

Разом з тим, Законом № 3050-IX від 11.04.2023, який набрав чинності 06.05.2023, підпункт 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України викладено в наступній редакції:

«За період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Починаючи з 1 січня 2023 року, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території.

Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Платники плати за землю, які до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно" відповідно до пункту 286.2 статті 286 цього Кодексу задекларували за 2022 та/або 2023 роки податкові зобов`язання з плати за землю за земельні ділянки, що розташовані на територіях, визначених цим підпунктом, мають право відкоригувати нараховані податкові зобов`язання з плати за землю за період березень 2022 - грудень 2023 року шляхом подання в порядку, визначеному цим Кодексом, уточнюючих податкових декларацій.

Платники орендної плати, які до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно" відповідно до статті 288 цього Кодексу задекларували за 2022 та/або 2023 роки податкові зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки, забруднені вибухонебезпечними предметами або непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, мають право відкоригувати нараховані податкові зобов`язання з орендної плати за період 2022-2023 років шляхом подання в порядку, визначеному цим Кодексом, уточнюючих податкових декларацій».

Отже, до 06.05.2023 (набрання чинності змін до ПК України) підпункт 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України передбачав, що у період воєнного стану землекористувачі звільняються від сплати орендної плати за земельні ділянки, розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації.

Відповідні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08.05.2025 у справі № 520/21190/24.

Разом з тим, з 06.05.2023 змінено редакцію вищенаведеної норми, шляхом зазначення, що з 01.01.2023 пільга щодо сплати орендної плати за землю надається користувачам земельних ділянок, розташованих на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України.

Порядок визначення мінімального податкового зобов`язання у податкових (звітних) періодах у 2023 році, регулюється абзацами сьомим та восьмим пункту 38-1.2 статті 38-1 ПК України.

Так, відповідно до абз. 7 п. 38-1.2 ст. 38-1 ПК України, мінімальне податкове зобов`язання не визначається для земельних ділянок, земельних часток (паїв), за які не нараховувалися та не сплачувалися плата за землю або єдиний податок четвертої групи, що перебувають у консервації, або забруднені вибухонебезпечними предметами, або щодо яких прийнято рішення про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами.

Мінімальне податкове зобов`язання для земельних ділянок, земельних часток (паїв), передбачених абзацом сьомим цього пункту, не визначається за період, за який не визначається плата за землю або єдиний податок четвертої групи.

Відповідно до абз. 6 пп. 69.15 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних Положень ПК України, норми, визначені абзацами сьомим і восьмим пункту 38-1.2 статті 38-1 цього Кодексу, застосовуються до податкових (звітних) періодів починаючи з 1 січня 2023 року.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до розпоряджень Липецької сільської військової адміністрації Харківського району від 13.03.2024 року № 161-од та № 162-од на 2023 та 2024 роки, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно», статті 10 Податкового кодексу України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, постанови Верховної Ради України від 16 листопада 2022 року № 2777-ІХ «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Харківській області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на підставі заяви генерального директора ТОВ АФ «РАССВЕТ», враховуючи протокол засідання Комісії з надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів на території Липецької громади від 12 березня 2024 року:

1. Визнано земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які перебувають у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Рассвет» (), непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами (перелік згідно з Додатком 1 до розпорядження).

2. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Рассвет» податкову пільгу зі сплати єдиного податку 4 групи у розмірі 100% за земельні ділянки сільськогосподарського призначення згідно з Додатком 1 до розпорядження на період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2024 року (згідно кожного розпорядження на відповідний рік), але не пізніше дати визнання земельних ділянок придатними для використання.

3. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Рассвет» податкову пільгу зі сплати земельного податку у розмірі 100% за земельні ділянки сільськогосподарського призначення згідно з Додатком 2 до розпорядження на період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2024 року (згідно кожного розпорядження на відповідний рік), але не пізніше дати визнання земельних ділянок придатними для використання.

Відповідно до пп. 12.4.6 п. 12.4 ст. 12 ПК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад, військових адміністрацій та військово-цивільних адміністрацій щодо податків та зборів належать надання інформації контролюючим органам за місцезнаходженням земельних ділянок щодо рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, прийнятих на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами. Така інформація надається в електронному вигляді у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, протягом 10 календарних днів з дня прийняття відповідного рішення з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, щодо яких прийнято відповідне рішення.

Судовим розглядом встановлено, що земельні ділянки чітко визначені у відповідному додатках до розпоряджень Липецької сільської військової адміністрації Харківського району від 13.03.2024 року № 161-од та № 162-од на 2023 та 2024 роки за кадастровими номерами, а під час проведення камеральної перевірки податковим органу не було висловлено заперечень щодо невідповідності цих земельних ділянок за їх територіальною належністю (знаходженням на територіях, де велися/ведуться активні бойові дії) чи невідповідність факту потенційної загрози їх забруднення вибухонебезпечними предметами.

Згідно з п. 292-1.1 ст. 292-1 ПК України у редакції Закону України від 11.04.2023 № 3050-ІХ для земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником податку заяви до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації та військово-цивільної адміністрації про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.

Колегія суддів зазначає, що ця норма ПК України є спеціальною нормою права відносно випадку справляння єдиного податку платником 4 групи з земельної ділянки.

При цьому, за змістом розпоряджень Липецької сільської військової адміністрації Харківського району від 13.03.2024 року № 161-од та № 162-од ТОВ Агрофірма «Рассвет» встановлено саме податкову пільгу зі сплати єдиного податку 4 групи у розмірі 100% та податкову пільгу зі сплати земельного податку у розмірі 100% і ці розпорядження видано на підставі заяви генерального директора ТОВ АФ «Рассет» та вони є чинними, а тому суд вважає, що в межах цих правовідносин має місце подія декларування позивачем неможливості використання земельних ділянок на території, де ведуться активні бойові дії шляхом підтвердження уповноваженим суб`єктом владних повноважень (Липецькою сільською військовою адміністрацією Харківського району) потенційної загрози забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами.

У постанові від 03.07.2019 у справі № 911/1521/18 Верховний Суд вказав, що відповідно до вимог принципу правової визначеності, правозастосовчий орган у випадку неточності, недостатньої чіткості, суперечливості норм позитивного права має тлумачити норму на користь невладного суб`єкта (якщо однією зі сторін спору є представник держави або органу місцевого самоврядування), адже якщо держава нездатна забезпечити видання зрозумілих правил, то саме вона і повинна розплачуватися за свої прорахунки.

У постанові від 11.07.2024 у справі № 990/156/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у взаєминах із державою в особі відповідних суб`єктів владних повноважень суд має застосовувати правило пріоритету правової норми за найбільш сприятливим тлумаченням для особи - суб`єкта приватного права.

Враховуючи, що відносно земельних ділянок ТОВ АФ «Рассет» прийнято рішення про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків на підставі заяви платника податку про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, що у силу абз. 7 п. 38-1.2 статті 38-1 ПК України слугує підставою для звільнення від обов`язку визначати мінімальне податкове зобов`язання, колегія суддів погоджується із загальним висновком суду першої інстанції про безпідставність визначення контролюючим органом розміру мінімального податкового зобов`язання позивачу за належні йому на праві користування земельні ділянки за 2023-2024 роки.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті судового рішення у цій справі, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 року по справі № 520/30001/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло М.О. Семененко

Повний текст постанови складено 27.04.2026 року