Справа № 380/24886/25
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2026-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 380/24886/25

адміністративне провадження № К/990/17793/26

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Желєзного І.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року у справі №380/24886/25 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Личаківського районного суду м. Львова, треті особи: слідчі судді ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправними бездіяльності та дій, відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Держави Україна в особі Личаківського районного суду м. Львова, в якому просила:

- визнати протиправною умисну бездіяльність та процесуальні дії Личаківського районного суду м. Львова та суддів (Білоуса, Мармаша, Жовніра, Грицко);

- усунути суддів-третіх осіб від подальшого розгляду моїх справ;

- забезпечити ефективний розгляд справи про поновлення на роботі;

- стягнути матеріальну і моральну шкоду у сумі 500 000 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року, на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за вказаною касаційною скаргою, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

На підставі статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів".

За змістом частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

На підставі частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 328 КАС України, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

За приписами абзацу другого частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Положеннями статті 330 КАС України визначено вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

За приписами пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстави, на яких подається касаційна скарга з визначенням передбачених статтею 328 цього Кодексу підстав.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій та третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми права чи неправильність її застосування.

Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на його думку, допущені судом при його ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Перевіряючи доводи поданої касаційної скарги, Суд встановив, що у скарзі не наведено аргументів щодо неправомірного застосування судами першої та апеляційної інстанцій пункту 1 частини першої статті 170 КАС України або порушення інших норм процесуального права.

Суд наголошує, що підставами касаційного оскарження можуть бути не будь-які порушення процесуального права, а лише ті, які впливають на правильність вирішення судом процесуального питання або які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Однак подана касаційна скарга не містить обґрунтування того, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Такого висновку щодо застосування положень пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України дійшов Верховний Суд, зокрема, в ухвалах від 25 листопада 2025 року у справі № 496/1710/24, від 26 січня 2026 року у справі № 600/2680/25-а, від 21 квітня 2026 року у справі № 120/210/26.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України) та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року у справі №380/24886/25 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Личаківського районного суду м. Львова, треті особи: слідчі судді ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправними бездіяльності та дій, відшкодування моральної шкоди - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяІ.В. Желєзний