Справа № 580/4377/24
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2026-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року справа № 580/4377/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до товариства з обмеженою відповідальністю Вел Петрол про застосування арешту коштів,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Черкаській області звернулось до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю Вел Петрол про застосування арешту коштів на рахунках.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 06.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 14.05.2024 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №580/3608/24.

Ухвалою суду від 29.04.2026 поновлено провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач відмовився допускати посадових осіб позивача до проведення документальної позапланової перевірки за наявності законних підстав для її проведення, тому позивач відповідно до п. 94.6 Податкового кодексу України звертається до суду, оскільки в такому випадку арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення адміністративного суду.

Відповідач подав відзив проти адміністративного позову, обґрунтований тим, що у відповідача відсутні законодавчо передбачені підстави для проведення документальної планової перевірки, тому відповідач не допустив посадових осіб до її проведення на підставі чого вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

У додаткових поясненнях відповідач вказує на відсутність відомостей про наявний податковий борг у платника податків, відсутність майна, інформації щодо балансової вартості у порівнянні із сумою податкового боргу, підтвердження про майно, яке не може бути джерелом погашення податкового боргу, за відсутності інформації про рахунки у банках, тому вважає, що відсутні підстав для задоволення вимоги контролюючого органу про накладення арешту на рахунках ТОВ «ВЕЛ ПЕТРОЛ».

Повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Суд встановив, що товариство з обмеженою відповідальністю ВЕЛ ПЕТРОЛ зареєстровано як юридична особа (). Основним видом діяльності позивака є Роздрібна торгівля пальним (КВЕД 47.30).

У грудні 2023 року на офіційному сайті ДПС України опубліковано план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2024 рік, до якого включено ТОВ ВЕЛ ПЕТРОЛ та заплановано проведення перевірки на квітень 2024 року.

На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 75, 77, 82, пп. 69.35-1, 69.35-2 п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, ст. 13 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та відповідно до плану- графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2024 рік, ГУ ДПС у Черкаській області винесено наказ від 01.03.2024 №477-п, яким доручено провести з 16.04.2024 документальну планову виїзну перевірку ТОВ ВЕЛ ПЕТРОЛ, тривалістю 10 календарних днів, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, а також правильності обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 09.02.2021 до 31.12.2023.

Копію наказу ГУ ДПС від 01.03.2024 №477-п та повідомлення про проведення документальної планової виїзної перевірки від 01.03.2024 №57/23-00-07-01-01 направлено ТОВ «Вел Петрол», 04.03.2024 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який вручено 15.03.2024 уповноваженій особі товариства поштою.

На підставі направлень на перевірку, виданих ГУ ДПС від 03.04.2024 №1339/23-00-24-06-15, від 15.04.2024 №1526/23-00-07-01-01, №1528/23-00-24-06-15, працівниками ГУ ДПС, з метою проведення документальної планової виїзної перевірки, 16.04.2024 здійснено вихід на податкову адресу ТОВ «Вел Петрол»: м. Черкаси, вул. Святотроїцька, буд. 55-А.

Уповноважена особа ТОВ «Вел Петрол», в особі Костенка В.В., що діє на підставі довіреності від 21.02.2024, відмовилась від ознайомлення з направленнями на перевірку та не допустила посадових осіб ГУ ДПС до проведення документальної планової виїзної перевірки товариства в зв`язку з оскарженням правомірності наказу від 01.03.2024 №477-п до Черкаського окружного адміністративного суду. Працівниками ГУ ДПС складено акт від 16.04.2024 №770/23-00-07-01-02/43913386 про відмову в допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Вел Петрол» та акт від 16.04.2024 №772/23-00-07-01-02/43913386 про відмову від ознайомлення з направленнями на перевірку.

Вважаючи, що посадові особи ТОВ «Вел Петрол» не допустили до проведення перевірки, яка призначена на законних підставах, податковий орган звернувся до суду з позовом про застосування арешту коштів на рахунках відповідача.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України.

Підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України наділяє контролюючі органи правом проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 81.2 пункту 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Пункт 94.1 статті 94 ПК України передбачає, що адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Підпункт 94.2.3 пункту 94.2. статті 94 ПК України визначає, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з пунктом 94.4 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Відповідно до пункту 94.6 статті 94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах, зокрема, у справі №520/3517/19, формував висновок наступного змісту.

Адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Законодавцем в положеннях податкового законодавства розрізнюються два види арешту, а саме арешт майна та арешт коштів на рахунку платника.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав і розрізняються лише процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Положення статті 94 ПК України не визначає послідовності процедур застосування адміністративного арешту майна та адміністративного арешту коштів.

Натомість приписи статті 94 ПК України викладаються в єдиному контексті та відповідні правові норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

Отже, арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Суд зазначає, що арешт коштів на рахунках платника можливий як з підстав, передбачених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, так і з підстав передбачених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, зокрема у разі недопуску платником податків до проведення перевірки.

Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 ПК України не створюють конкуренцію правових норм та регулюють різні правовідносини. Норми пункту 94.2 ПК України визначають підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків, за підстав, визначених у зазначеному пункті. Натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України підлягає застосуванню виключно у випадку неможливості погашення податкового боргу платником у разі, якщо у такого платника відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та /або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Отже, законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування:

- адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом, який в залежності від виду майна застосовується за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу або судовим рішенням;

- арешт коштів та інших цінностей платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу».

Крім того, схожі за змістом висновки Верховний Суд викладав також у складі суддів палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів при ухваленні постанов від 27 листопада 2018 року у справі 820/1929/17, від 26 червня 2020 року у справі № 280/2993/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 820/5045/18.

Згідно з висновками, наведеними у цих постановах:

- арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків;

- податковий орган має право/обов`язок звернутись до суду в порядку загального провадження з дотриманням загальних строків звернення до суду з позовними вимогами про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. При розгляді вимоги щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків до предмета доказування входить, зокрема наявність підстав та дотримання порядку призначення контролюючим органом перевірки та прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна.

Надалі ці висновки застосовані колегіями суддів КАС ВС при ухваленні, зокрема, постанов від 23 квітня 2021 року у справі №640/20759/18, від 27 травня 2021 року у справі №813/191/18, від 30 травня 2022 року у справі № 813/3940/17, від 12 липня 2023 року у справі № 640/1795/20.

Отже, арешт на кошти платника податків може накладатися за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

З урахуванням зазначеного, а також того, що самостійною підставою для подання цього позову про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків є відмова платника податків у допуску посадових осіб до проведення перевірки, яка призначена на законних підставах.

Як встановлено судом, ТОВ «Вел Петрол» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, Державної податкової служби України, в якому просило:

- визнати протиправними дії головного управління Державної податкової служби в Черкаській області щодо включення товариства з обмеженою відповідальністю ВЕЛ ПЕТРОЛ до плану-графіка документальних планових перевірок платників податків на 2024 рік;

- визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо затвердження Плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2024 рік в частині, що стосується включення товариства з обмеженою відповідальністю ВЕЛ ПЕТРОЛ до такого Плану-графіка;

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління ДПС у Черкаській області від 01 березня 2024 року № 477-п Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ ВЕЛ ПЕТРОЛ.

За результатами розгляду спору, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року у справі №580/3608/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2026, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду набрали законної сили 16.01.2026.

Частиною 4 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином з огляду на наведене, відповідач відмовився від проведення документальної планової перевірки, яка призначена за наявності законних підстав для її проведення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до абз. 2 п. 94.6.2 ст. 94 Податкового кодексу України арешт коштів на рахунку/електронному гаманці платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Таким чином, враховуючи, що відповідач відмовився від проведення документальної планової перевірки за наявності законних підстав для її проведення, тому до нього може бути застосовано арешт коштів на рахунку, відповідно вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 77, 241-246, 255, 295, 370 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Застосувати арешт коштів на рахунках товариства з обмеженою відповідальністю Вел Петрол (вул. Святотроїцька, буд. 55-А, м. Черкаси, Черкаська обл., 18001, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО