Справа № 120/9843/25
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 квітня 2026 р. Справа № 120/9843/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю секретаря судового засідання: Галюк Аліни Леонідівни,

представника позивача: Чернікової О.С.,

представника відповідача: Мельник К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Гайсинський спиртовий завод" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство «Гайсинський спиртовий завод» з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки акту перевірки, на підставі якого прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 23.05.2025 за №, №, №, №, №, №, суперечать законодавству з питань оподаткування та фактичним обставинам справи.

Ухвалою суду від 28.07.2025 відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В подальшому, представником позивача до суду подано заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, в яких останній просив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.08.2025 вирішено розгляд справи №120/9843/25 здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 09.09.2025.

09.09.2025 представницею позивача до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника на лікарняному.

В зв`язку з неявкою сторін у призначене на 09.09.2025 підготовче судове засідання, розгляд справи відкладено на 30.09.2025.

В підготовчому судовому засіданні 30.09.2025 оголошено перерву до 30.10.2025.

29.10.2025 представницею позивача до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника на лікарняному.

В зв`язку з неявкою сторін у призначене на 30.10.2025 підготовче судове засідання, розгляд справи відкладено на 03.12.2025.

03.12.2025 представницею позивача до суду вкотре подано клопотання про відкладення розгляду справи. В якості підстав вказано зайнятість в розгляді іншої справи в Одеському апеляційному господарському суду.

Усною ухвалою суду від 03.12.2025, занесеною до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено до 12.01.2026.

Усною ухвалою суду від 12.01.2026, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче засідання та, за згодою сторін, розпочато розгляд справи по суті в цьому ж судовому засіданні.

В подальшому, в судовому засіданні оголошено перерву до 22.01.2026.

В судовому засіданні 22.01.2026 заслухано пояснення представників сторін та оголошено перерву до 19.02.2026.

19.02.2026 представником позивача подано клопотання про відмову від позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 23.05.2025 за №, №, № (вимоги №1, №2 та №3 прохальної частини позовної заяви в редакції від 24.07.2025), яке судом протокольною ухвалою задоволено.

В судовому засіданні 19.02.2026, за клопотанням представниці позивача та за відсутності заперечень з боку представника відповідача, оголошено перерву до 23.03.2026.

23.03.2026 представницею позивача до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її перебуванням на лікарняному.

23.03.2026 справу було знято з розгляду в зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено 06.04.2026.

В судовому засіданні 06.04.2026 представниця позивача позовні вимоги підтримала та, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, а також додаткових поясненнях, просила адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи свою позицію в частині протиправності ППР № , яким до ДП «Гайсинський СЗ» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 829 037,55 грн. за затримку сплати податку на додану вартість, представниця позивача наголосила на тому, що нарахування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій відбулось без врахування визначеного ст. 102 ПК України строку давності в 1095 днів.

Тобто, на переконання представниці позивача подані та зареєстровані ДП «Гайсинський спиртовий завод» податкові декларації з податку на додану вартість з фактичною датою сплати податку/грошового зобов`язання до 25.06.2022 (1095 днів до дати Акту) не мають права перевірятися відповідачем і позивач вважається вільним від такого грошового зобов`язання.

Проте виписане відповідачем ППР № містить суму штрафних санкцій за порушення строків сплати податку на додану за період, який не підлягав перевірці відповідачем з урахуванням 1095 днів з дня фактичної сплати.

Щодо протиправності прийнятого відповідачем ППР № від. 23.05.2025 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 205836,43 грн. за затримку сплати податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, то представниця позивача зазначила наступне.

Так, після прийняття Фондом державного майна України рішення про приватизацію ДП «Гайсинський спиртовий завод», позивач не міг брати ні фінансову позику, ні кредит, ні вчиняти інші дії для здійснення діяльності яка б дозволила сплати податки.

Тільки після приватизації єдиного майнового комплексу ДП «Гайсинський спиртовий завод» ТОВ «Корпорація Скіф-96» на виконання умов Договору-купівлі продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу позивача, з дати переходу права власності на об`єкт приватизації (29.05.2023р.) фінансувало сплату податкових боргів перед державою, які залишилися непогашеним на момент переходу права власності на об`єкт приватизації.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу» п. 98.2.5. ст. 98 визначено, що «у разі продажу у процесі приватизації єдиного (цілісного) майнового комплексу державного або комунального підприємства покупець набуває усіх прав та обов`язків щодо погашення податкового боргу державного або комунального підприємства, що залишився непогашеним на момент переходу права власності на об`єкт приватизації.

У разі погашення покупцем суми податкового боргу у повному обсязі та у визначений договором купівлі-продажу строк, але не пізніше шести календарних місяців з дати переходу права власності на об`єкт приватизації, штрафні санкції і пеня, передбачені статтями 124 і 129 цього Кодексу, на такі сплачені суми не застосовуються (не нараховуються), а застосовані (нараховані) підлягають анулюванню».

Представницею звернуто увагу, що всі податкові борги позивача були профінансовані покупцем єдиного (цілісного) майнового комплексу - ТОВ «Корпорація Скіф-96» і сплачені позивачем в шестимісячний термін з дня переходу права власності на об`єкт приватизації, а саме до 29.11.2023, що зафіксовано в Акті перевірки відповідача.

З аналогічних мотивів позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, прийняте відповідачем ППР №, яким до ДП «Гайсинський спиртовий завод» застосовано штраф в сумі 39500,00 грн за затримку сплати частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями.

При цьому, в доповнення до вищенаведених аргументів, представниця позивача під час розгляду справи зауважила на тому, що згідно правової позиції Верховного Суду, висвітленої в постанові від 10.09.2021 у справі №0240/3457/18-а, частина чистого прибутку визначається за результатами фінансово-господарської діяльності, розраховується за правилами бухгалтерського обліку та формою розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та декларується і сплачується у строк та в порядку, передбачені для податку на прибуток підприємств. При цьому, частина чистого прибутку не є податковим платежем у розумінні норм Податкового кодексу України, оскільки цей платіж не віднесений ні до загальнодержавних податків та зборів, ні до місцевих податків.

Відповідно, на переконання сторони позивача, після сплати ДП «Гайсинський спиртовий завод» в добровільному порядку в 2025 році частини чистого прибутку, зобов`язання щодо сплати якого обліковувались в податковому органі, не підпадають під визначення податкового боргу, а відтак за їх сплата із пропуском визначеного ПК України строку не тягне нарахування штрафних санкцій та пені.

Крім того, в поданих до суду додаткових поясненнях стороною позивача було повідомлено про те, що для розрахунку відображених у спірних ППР штрафних санкцій відповідачем було враховано періоди, які вже були перевірені податковим органо під час проведення інших заходів податкового контролю, результати яких відображено в Актах планових та позапланових перевірок, копії яких додано до матеріалів справи.

Окремо, представниця позивача вказала на протиправність прийнятих відповідачем ППР № , № та №, оскільки при їх прийнятті контролюючим органом не враховано вимоги підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України щодо звільнення від передбаченої цим Кодексом відповідальності, зокрема за порушення термінів сплати податків, у разі відсутності можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Представники відповідача в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечили, просили в задоволені позову відмовити покликаючись на мотиви наведені у відзиві на позовну заяву, а також в усних поясненнях наданих по суті заявлених позовних вимог. Зокрема зазначили, що дотримання строків проведення камеральної перевірки, представники відповідача повідомили, що відповідно до пп. 102.3.2 п. 102.3 ст. 102 Податкового кодексу України відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого контролюючому органу згідно із законом та/або рішенням суду заборонено проводити перевірку (перевірки) платника податків.

Так, на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених ПКУ, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених ПК України (п. 102.9 ст.102 ПК України в редакції Закону №2120-ІХ).

Водночас, п.69 підрозд. 10 XX «Перехідні положення» ПК України встановлено, що тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у п.69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України.

Відповідно до п.п 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до 01 серпня 2023 року, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених п.п 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Законом України від 30 червня 2023 року №3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», який набрав чинності з 01.08.2023, п. 102.9 ст. 102 виключено.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства України щодо зупинення перебігу строків, встановлених ст. 102 ПКУ, на переконання представників відповідачів, контролюючий орган мав право провести камеральну перевірку з питань щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість.

Виходячи з цього, на переконання представників податкового органу, податкове повідомлення-рішення від 23.05.2025 №, яким до ДП «Гайсинський СЗ» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 829 037,55 грн. за затримку сплати податку на додану вартість є законним та обґрунтованим.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 23.05.2025 №, то ГУ ДПС у Вінницькій області зазначило, що положення п.п.69.1 п. 69 підрозд.10 розд. ХХ ПК України не звільняють платників від застосування штрафних санкцій, встановлених п. 124.1 ст.124 ПК України, у разі сплати після 01.08.2022 узгодженої суми грошового зобов`язання з: податку на прибуток, частини чистого прибутку (доходу) - за 2021 рік. У разі несплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначених ПК України, передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірах, встановлених ст.124 ПКУ.

В даному випадку, під час проведення камеральної перевірки було встановлено несвоєчасність сплати позивачем узгоджених сум податкових зобов`язань зі сплати податку на прибуток, податку на додану вартість, в зв`язку з чим, на переконання відповідача, до позивача правомірно застосовні штрафні санкції та пеня.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 23.05.2025 №, то представники відповідача зазначили, що ГУ ДПС у Вінницькій області вживалися заходи щодо стягнення заборгованості із ДП «Гайсинський спиртовий завод», в результаті чого постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду (далі - 7ААС) від 13.03.2019 по справі №0240/3457/18-а залишено без розгляду позов ГУ ДПС про стягнення частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до Державного бюджету за періоди І-ІV квартали 2016 року, І-ІV квартали 2017 року та І квартал 2018 року.

Постановою Верховного Суду від 10.09.2021 року постанову 7ААС від 13.03.2019 по справі №0240/3457/18-а залишено без змін.

Залишаючи без розгляду позов ГУ ДПС у Вінницькій області про стягнення із ДП «Гайсинський спиртовий завод» частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій Верховний Суд у постанові від 10.09.2021 вказав, що «...частина чистого прибутку визначається за результатами фінансово-господарської діяльності, розраховується за правилами бухгалтерського обліку та формою розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та декларується і сплачується у строк та в порядку, передбачені для податку на прибуток підприємств. При цьому, частина чистого прибутку не є податковим платежем у розумінні норм Податкового кодексу України, оскільки цей платіж не віднесений ні до загальнодержавних податків та зборів, ні до місцевих податків.

Покладення ж на контролюючі органи повноважень щодо обліку спірних платежів, а також контролю за правильністю та своєчасністю надходження їх до Державного бюджету України не змінює правової природи таких платежів.»

Натомість, Верховний Суд зазначив, що на Головне управління ДПС у Вінницькій області покладено повноваження виключно щодо обліку даного платежу, а також контроль за правильністю та своєчасністю надходження його до Державного бюджету.

Порядок списання безнадійного податкового боргу регламентовано ст. 101 ПК України, якою, окрім іншого, визначено, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг (п. 101.1. ст.101 ПКУ)

Під терміном «безнадійний» розуміється податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу (п.п.101.2.3, п.101.2 ст.101 ПК України).

Представник відповідача звернув увагу суду на те, що Верховним Судом у постанові від 10.09.2021 надано чітке обґрунтування того, що частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій не являється податковим боргом і на даний платіж не розповсюджуються вимоги ст. 102 ПК України, а отже і провести його списання ГУ ДПС у Вінницькій області не було можливості.

Тобто, жодних повноважень податковому органу щодо списання невиконаних зобов`язань зі сплати частини чистого прибутку(доходу), як і визначення статусу їх безнадійності законодавцем не надано.

Відповідач вказав, що сума боргу у позивача виникла в результаті несплати самостійно задекларованих зобов`язань та донарахувань зобов`язань (штрафних санкцій) податковим органом, що підтверджується доданими розрахунками, ППР.

Так, Державне підприємство «Гайсинський спиртовий завод» самостійно визначено та подано «Розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями» за наступні періоди: за І квартал 2016 року, за ІІ квартал 2016 року, за III квартал 2016 року та за 2016 рік.

Проте сплату відповідних грошових зобов`язань позивач здійснив лише в період з березня по квітень 2025 року, чим порушив встановлені ст. 57.1 ПК України строки сплатити суми податкового зобов`язання, зазначеної у поданій ним податковій декларації.

З урахуванням вищевикладеного, представники відповідача наполягали на обґрунтованість сформованих в Акті камеральної перевірки висновків, а також про правомірність прийнятих на їх підставі спірних податкових повідомлень-рішень.

Після закінчення з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, а також проведення судових дебатів, користуючись встановленим абз. 2 ч. 1 ст. 227 КАС України правом, судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відкладено час його проголошення до 15.04.2026.

В судовому засіданні 15.04.2026 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що в 2010 році ухвалою Господарського суду Вінницької області від 21.07.2010 у справі № 10/83-10 було порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Гайсинський спиртовий завод» ().

В подальшому, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 07.12.2020 у справі № 10/83-10 про банкрутство ДП «Гайсинський спиртовий завод» вирішено, задовольнити клопотання Фонду державного майна України № 10-52-22954 від 10.11.2020 та закрити провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до Наказу Фонду державного майна України від 28.12.2019 № 1574 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2020 році» із змінами від 24.11.2020 № 1889 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях прийнято наказ № 1357 від 22.12.2020 про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу ДП «Гайсинський спиртовий завод».

11.01.2023 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях та ТОВ «КОРПОРАЦІЯ СКІФ-96» був укладений Договір-купівлі продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Гайсинський спиртовий завод», та 29.05.2023 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях та 29.05.2023р. TOB «КОРПОРАЦІЯ СКІФ-96» був підписаний Акт приймання - передачі об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Гайсинський спиртовий завод».

Протягом 6-ти місяців з дня підписання Акту приймання - передачі об`єкта малої приватизації, ТОВ «КОРПОРАЦІЯ СКІФ-96» профінансувало борги по поточній зарплаті та нарахування ДП «Гайсинський спиртовий завод» на загальну суму - 169 102,63 грн., з яких:

- заробітна плата -114 883,26 грн. (платіжна інструкція № 408 від 07.06.2023);

- ЄСВ 8,41 % - 3 161,05 грн. та ЄСВ 22 % - 22 855,42 грн. загалом 26 016,47грн. (платіжна інструкція №404 від 07.06.2023);

- Військовий збір - 2 169,39 грн. (платіжна інструкція №406 від 07.06.2023);

- ПДФО -26 033,51 грн. (платіжна інструкція №405 від 07.06.2023).

Також ТОВ «КОРПОРАЦІЯ СКІФ-96» профінансовано та ДП «Гайсинський спиртовий завод» сплачена заборгованість до бюджету:

- податок на додану вартість в т.ч. погашення податкового боргу за 2012-2014 роки - 3834282,60 (платіжні інструкції № 438 від 14.06.2023, № 493 від 14.07.2023, №785 від 27.11.2023);

- погашення податкового боргу за 2015-2017 роки з податку на прибуток станом на 23.11.2023 - 2 091637,21 (платіжні інструкції № 786 від 27.11.2023;

- авансовий внесок нарахований на суму дивідендів - 3 684,00 грн. (платіжні інструкції №745 від 15.11.2023 р.,№764 від 15.11.2023, №765 від 15.11.2023, №766 від 15.11.2023)

- погашення податкового боргу за 2010 рік (комунальний податок) - 2 621,96 (платіжна інструкція № 788 від 27.11.2023р.);

- погашення податкового боргу за 2009-2010 роки (податок на автотранспорт) - 21433,73 грн. (платіжна інструкція № 787 від 27.11.2023);

- податок на землю - 29424,22 грн. (платіжна інструкція № 390 від 31.05.2023)

- податок на нерухоме майно - 10092,06 грн. (платіжна інструкція № 508 від 27.07.2023);

- податок на воду - 27253,76 грн. (платіжна інструкція № 539 від 17.08.2023);

- екологічний податок - 91614,00 грн. (платіжна інструкція № 542 від 16.08.2023).

Також ТОВ «КОРПОРАЦІЯ СКІФ-96» профінансовано та ДП «Гайсинський спиртовий завод» сплачена заборгованість ДП «Гайсинський спиртовий завод» по оплаті непогашеного виконавчого збору і витрат виконавчого провадження на загальну суму 344780,11 грн. перед відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень вінницькій області Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хмельницький), згідно наступного періоду та сплачені Капіталізовані платежі в сумі 953 653,92 грн. до Пенсійного фонду України Вінницькій області (Платіжна інструкція № 789 від 28.11.2023 Р-)

З 16.10.2023 на підставі наказу Фонду державного майна України № 1835 ДП «Гайсинський спиртовий завод» знаходиться в стані ліквідації.

Також встановлено, що в період з березня по квітень 2025 року ДП «Гайсинський спиртовий завод» здійснило сплату податкових зобов`язань зі сплати частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями в загальному розмірі 385000,00 грн.

Дані обставини не є спірними та визнаються представниками сторін.

25.04.2025 на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1, статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України, у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу ІІ ПК України проведено камеральну перевірку ДП «Гайсинський спиртовий завод» щодо порушення останнім термінів сплати (перерахування) податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, частині чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об?єднаннями, земельного податку з юридичних осіб, податку з власників наземних, водних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, місцевих податків нарахованих до 01.01.2011.

Результати перевірки оформлено актом про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів № 11037/02-32-04-04-06/05459105 від 25.04.2025 (далі Акт перевірки). Зазначеним Актом перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, зокрема, з наступних податків:

- з податку на додану вартість, встановлених п.57.1 ст. 57 розділу II та п. 203.2 ст. 203 розділу V ПК України з урахуванням статті 102 ПК України;

- з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, встановлених п.57.1 ст. 57 розділу II та п. 137.3 т. 137 розділу V ПК України з урахуванням статті 102 ПК України.

- з частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, встановлених п.57.1 ст. 57 розділу II та п. 137.3 т. 137 розділу V ПК України з урахуванням статті 102 ПК України.

Висновки перевірки покладені контролюючим органом в основу прийнятих 23.05.2025 податкових повідомлень-рішень:

- № про застосування штрафу у сумі 1 747,30 грн за затримку сплати податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів;

- № про застосування штрафу у сумі 829 037,55 грн. за затримку сплати податку на додану вартість;

- № про застосування штрафу у сумі 39 500,00 грн. за затримку сплати частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки та прийнятими на їх підставі ППР, позивач 05.06.2025 звернувся до податкового органу зі скаргою, в які просив їх скасувати.

За наслідком розгляду поданої позивачем скарги, відповідач прийняв рішення від 25.06.2025 за №18266/6/99-00-06-03-01-06, яким відмовив в її задоволенні, а прийняті за результатом проведеної камеральної перевірки ДП «Гайсинський спиртовий завод» рішення залишив чинними.

Не погоджуючись з висновками камеральної перевірки та вважаючи вказані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд в першу чергу враховує, що згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку, в строки і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень, а також суджень, відображених суб`єктом владних повноважень в акті перевірки, на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки п.75.1 ст.75 ПК України.

Відповідно до п.п.75.1.1 п. 75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути, зокрема, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно до вимог п.76.1 ст.76 ПК України установлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Відповідно до п.76.3 ст.76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).

У разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.

У зв`язку з набранням винності з 01 січня 2017 року змін до Податкового кодексу України(Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні від 21 грудня 2016 року №1797-VІІІ), зокрема, і до ст.75 були внесені зміни, за якими предметом камеральної перевірки може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, у тому числі і з податку на додану вартість.

Суд зазначає, що своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання є предметом камеральної перевірки, яка проводиться виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах податкового органу.

Відповідно до пп. 102.3.2 п. 102.3 ст. 102 ПК України відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого контролюючому органу згідно із законом та/або рішенням суду заборонено проводити перевірку (перевірки) платника податків.

Водночас, згідно з п.52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України встановлено мораторій на проведення документальних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОУЮ-19), крім: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОУЮ-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Також варто зазначити, що дію п. 52 прим. 2 підрозд. 10 XX «Перехідні положення» ПК України зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану згідно із Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» ( далі - Закон - №2120-ІХ). Законом №2120-ІХ ст. 102 ПК України було доповнено пунктом 102.9.

Так, на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених ПКУ, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених ПКУ (п. 102.9 ст.102 ПК України у редакції Закону №2120-ІХ).

Водночас, п.69 підрозд. 10 XX «Перехідні положення» ПКУ встановлено, що тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у п.69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ.

Відповідно до п.п 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до 01 серпня 2023 року, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених п.п 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Законом України від 30 червня 2023 року №3219-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», який набрав чинності з 01.08.2023, п. 102.9 ст. 102 виключено.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства України щодо зупинення перебігу строків, встановлених ст. 102 ПКУ, контролюючий орган мав право провести камеральну перевірку з питань щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, зокрема, з податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, частині чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями.

Визначаючись з приводу правомірності сформованих в Акті перевірки висновків щодо порушення позивачем строків сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, то суд керується наступним.

Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податкового (грошового) зобов`язання визначена ст. 124 ПК України.

Так, п.124.1 ст. 124 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених п.124.1 ст. 124 ПК України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.

При цьому порушення, передбачене вказаним пунктом ПК України, є вчиненим у момент збігу встановленого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов`язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).

Верховний Суд сформулював висновки, які викладені у постановах від 16.03.2023 у справі №600/747/22-а, від 03.08.2023 у справі №520/22505/21, від 22.08.2023 у справі №520/18519/21, які дають можливість розмежувати обставини, які утворюють склад правопорушення, за яке платник податків може бути притягнутий до відповідальності на підставі пунктів 124.1, 124.2 або 124.3статті 124 ПК України.

Так, позиція Верховного Суду полягає в тому, що відповідальність, передбачена п.124.1 ст. 124 ПК України, не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником податків порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Водночас обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує настання відповідальності у вигляді штрафу за пунктами 124.2 і 124.3 статті124 ПК України є доведення контролюючим органом вини платника податків у формі умислу, а саме, - що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 ПК України.

Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм.

Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу.

У противагу цьому, слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру.

Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Обов`язок доведення вини покладений на контролюючий орган, без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини.

З огляду на викладене, суд вважає, що для притягнення платника податків до відповідальності на підставі п.124.2 ст. 124 ПК України обов`язково має бути встановлений факт умисного діяння щодо несвоєчасної сплати узгоджених сум грошових зобов`язань.

В даному випадку, підставою для прийняття спірних ППР слугували встановлені під час проведення камеральної перевірки обставини несвоєчасної сплати ДП «Гайсинський спиртовий завод» податкових зобов`язань, зокрема, з податку на додану вартість, з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, а також з частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями.

Сам факт несвоєчасної сплати податкових зобов`язань представником позивача під час розгляду справи не заперечувався, натомість було наголошено на недотриманні відповідачем 1095 денного строку проведення камеральної перевірки, а також на безпідставному неврахуванні положень п. 98.2.5 ст. 98 ПК України, згідно з якими у разі погашення покупцем суми податкового боргу у повному обсязі та у визначений договором купівлі-продажу строк, але не пізніше шести календарних місяців з дати переходу права власності на об`єкт приватизації, штрафні санкції і пеня, передбачені статтями 124 і 129 цього Кодексу, на такі сплачені суми не застосовуються (не нараховуються), а застосовані (нараховані) підлягають анулюванню.

Оцінка твердженням представника позивача щодо недотримання податковим органом строку проведення камеральної перевірки судом була надана вище, а самі твердження визнано помилковими.

В свою чергу, визначаючись з приводу аргументів сторони позивача в частині неврахування відповідачем положень п. 98.2.5 ст. 98 ПК України, то суд зазначає наступне.

Згідно п. 98.2.5 ст. 98 ПК України у разі продажу у процесі приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства покупець набуває усіх прав та обов`язків щодо погашення податкового боргу державного або комунального підприємства, що залишився непогашеним на момент переходу права власності на об`єкт приватизації.

У разі погашення покупцем суми податкового боргу у повному обсязі та у визначений договором купівлі-продажу строк, але не пізніше шести календарних місяців з дати переходу права власності на об`єкт приватизації, штрафні санкції і пеня, передбачені статтями 124 і 129 цього Кодексу, на такі сплачені суми не застосовуються (не нараховуються), а застосовані (нараховані) підлягають анулюванню.

Отже, звільнення від відповідальності у вигляді нарахування штрафних санкцій та пені, передбачених статтями 124 і 129 ПК України, на сплачені покупцем суми податкового боргу, передбачено у випадку одночасного дотримання трьох умов, а саме:

- погашення таких сум у повному обсязі;

- у визначений договором купівлі-продажу строк;

- не пізніше шести календарних місяців з дати переходу права власності на об`єкт приватизації.

Як вже було встановлено судом вище та не заперечується представниками сторін, 11.01.2023 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях та ТОВ «КОРПОРАЦІЯ СКІФ-96» був укладений Договір-купівлі продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Гайсинський спиртовий завод», та 29.05.2023 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях та 29.05.2023р. TOB «КОРПОРАЦІЯ СКІФ-96» був підписаний Акт приймання - передачі об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Гайсинський спиртовий завод».

Протягом 6-ти місяців з дня підписання Акту приймання - передачі об`єкта малої приватизації, ТОВ «КОРПОРАЦІЯ СКІФ-96» профінансувало борги по поточній зарплаті та нарахування ДП «Гайсинський спиртовий завод» на загальну суму - 169 102,63 грн., з яких:

- заробітна плата -114 883,26 грн. (платіжна інструкція № 408 від 07.06.2023);

- ЄСВ 8,41 % - 3 161,05 грн. та ЄСВ 22 % - 22 855,42 грн. загалом 26 016,47грн. (платіжна інструкція №404 від 07.06.2023);

- Військовий збір - 2 169,39 грн. (платіжна інструкція №406 від 07.06.2023);

- ПДФО -26 033,51 грн. (платіжна інструкція №405 від 07.06.2023).

Також ТОВ «КОРПОРАЦІЯ СКІФ-96» профінансовано та ДП «Гайсинський спиртовий завод» сплачена заборгованість до бюджету:

- податок на додану вартість в т.ч. погашення податкового боргу за 2012-2014 роки - 3834282,60 (платіжні інструкції № 438 від 14.06.2023, № 493 від 14.07.2023, №785 від 27.11.2023);

- погашення податкового боргу за 2015-2017 роки з податку на прибуток станом на 23.11.2023 - 2 091637,21 (платіжні інструкції № 786 від 27.11.2023;

- авансовий внесок нарахований на суму дивідендів - 3 684,00 грн. (платіжні інструкції №745 від 15.11.2023 р.,№764 від 15.11.2023, №765 від 15.11.2023, №766 від 15.11.2023)

- погашення податкового боргу за 2010 рік (комунальний податок) - 2 621,96 (платіжна інструкція № 788 від 27.11.2023р.);

- погашення податкового боргу за 2009-2010 роки (податок на автотранспорт) - 21433,73 грн. (платіжна інструкція № 787 від 27.11.2023);

- податок на землю - 29424,22 грн. (платіжна інструкція № 390 від 31.05.2023)

- податок на нерухоме майно - 10092,06 грн. (платіжна інструкція № 508 від 27.07.2023);

- податок на воду - 27253,76 грн. (платіжна інструкція № 539 від 17.08.2023);

- екологічний податок - 91614,00 грн. (платіжна інструкція № 542 від 16.08.2023).

Також ТОВ «КОРПОРАЦІЯ СКІФ-96» профінансовано та ДП «Гайсинський спиртовий завод» сплачена заборгованість ДП «Гайсинський спиртовий завод» по оплаті непогашеного виконавчого збору і витрат виконавчого провадження на загальну суму 344780,11 грн. перед відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень вінницькій області Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Хмельницький), згідно наступного періоду та сплачені Капіталізовані платежі в сумі 953 653,92 грн. до Пенсійного фонду України Вінницькій області (Платіжна інструкція № 789 від 28.11.2023 Р-)

Отже, матеріалами справи підтверджується те, що визначені в Договорі-купівлі продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Гайсинський спиртовий завод» податкові зобов`язання позивача були в межах шести місячного строку з дати підписання Акту приймання - передачі об`єкта малої приватизації профінансовані ТОВ «КОРПОРАЦІЯ СКІФ-96» та сплачені ДП «Гайсинський спиртовий завод» до відповідних бюджетів.

Втім, з матеріалів справи також вбачається, що в ДП «Гайсинський спиртовий завод» перед державою обліковувались податкові зобов`язання зі сплати частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями в сумі 3 655 802,37 грн.

ГУ ДПС у Вінницькій області вживалися заходи щодо стягнення вищезазначеної заборгованості із ДП «Гайсинський спиртовий завод», в результаті чого постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019 по справі №0240/3457/18-а залишено без розгляду позов ГУ ДПС про стягнення частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до Державного бюджету за періоди І-ІV квартали 2016 року, І-ІV квартали 2017 року та І квартал 2018 року.

Постановою Верховного Суду від 10.09.2021 постанову 7ААС від 13.03.2019 по справі №0240/3457/18-а залишено без змін.

Залишаючи без розгляду позов ГУ ДПС у Вінницькій області про стягнення із ДП «Гайсинський спиртовий завод» частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій Верховний Суд у постанові від 10.09.2021 вказав, що «...частина чистого прибутку визначається за результатами фінансово-господарської діяльності, розраховується за правилами бухгалтерського обліку та формою розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та декларується і сплачується у строк та в порядку, передбачені для податку на прибуток підприємств. При цьому, частина чистого прибутку не є податковим платежем у розумінні норм Податкового кодексу України, оскільки цей платіж не віднесений ні до загальнодержавних податків та зборів, ні до місцевих податків.

Покладення ж на контролюючі органи повноважень щодо обліку спірних платежів, а також контролю за правильністю та своєчасністю надходження їх до Державного бюджету України не змінює правової природи таких платежів.».

Отже, як вбачається із процитованої постанови Верховного Суду, частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій не являється податковим платежем (податком, збором і т.д.), а тому ГУ ДПС у Вінницькій області не мало підстав керуватися строками стягнення такого боргу, що передбачені у ст.102 ПК України, які стосуються виключно податків і зборів.

Натомість, Верховний Суд зазначає, що на Головне управління ДПС у Вінницькій області покладено повноваження виключно щодо обліку даного платежу, а також контроль за правильністю та своєчасністю надходження його до Державного бюджету.

Порядок списання безнадійного податкового боргу регламентовано от. 101 ПК України де зазначається наступне.

Списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг (п. 101.1. ст.101 ПК України)

Під терміном «безнадійний» розуміється податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу (п.п.101.2.3, п.101.2 ст.101 ПК України)

Як було зазначено вище, Верховним Судом у постанові від 10.09.2021 надано чітке обґрунтування того, що частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій не являється податковим боргом і на даний платіж не розповсюджуються вимоги ст. 102 ПК України, а отже і провести його списання ГУ ДПС у Вінницькій області не було можливості.

Поряд із цим, в позовній заяві представника позивача повідомив, що після набрання законної сили постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019, прийнятої по справі №0240/3457/18-а, сума зобов`язань зі сплати частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями в сумі 3 655 802,37 грн. позивачем була самостійно списана з бухгалтерського обліку, про що було повідомлено відповідача в примітках до звітності.

Таким чином, з урахуванням отриманих від представника ДП «Гайсинський спиртовий завод» пояснень судом було встановлено, що причиною невідображення в Договорі-купівлі продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу Державного підприємства «Гайсинський спиртовий завод» податкового зобов`язання позивача зі сплати частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями в сумі 3 655 802,37 грн. було зумовлено тим, що відповідні суми позивачем в одноособовому порядку були списані з бухгалтерського обліку державного підприємства.

Суд враховує те, що ані зміст постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019, ані зміст постанови Верховного Суду від 10.09.2021 не містив відомостей про визнання відповідних податкових зобов`язань безнадійним податковим боргом, а також не містив вказівок щодо можливості його списання з власної ініціативи з бухгалтерського обліку.

Поряд із цим, з урахуванням процитованих вище положень ст. 101 ПК України, є незрозумілим підстави такого виключення позивачем з власної ініціативи податкових зобов`язань з бухгалтерського обліку.

Більш того, суд відповідні дії позивача оцінює критично, адже якщо керуватись логікою Державного підприємства щодо відсутності в нього відповідних зобов`язань, є незрозумілим причини за яких ДП «Гайсинський спиртовий завод» в період з березня по квітень 2025 року здійснило сплату до Державного бюджету, попередньо виключених з його бухгалтерського обліку, податкових зобов`язань в сумі 3 655 802,37 грн. за періоди І-ІV квартали 2016 року, І-ІV квартали 2017 року та І квартал 2018 року.

Про відсутність підстав для списання відповідних податкових зобов`язань також дійшов Вінницький окружний адміністративний суду під час розгляду адміністративної справи №120/18302/23 за позовом ДП "Гайсинський спиртовий завод" до ГУ ДПС у Вінницькій області про зобов`язання податковий орган списати безнадійний податковий борг у розмірі 3655802,37 грн в частині чистого прибутку (доходу) господарських операцій.

Відповідно, суд дійшов висновку, що з часу укладання в 2023 році Договору-купівлі продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу ДП «Гайсинський спиртовий завод» позивач був обізнаний про наявність в нього непогашених податкових зобов`язань зі сплати частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями в сумі 3 655 802,37 грн., втім погашення відповідних зобов`язань Державне підприємство здійснило лише в 2025 році, тобто поза межами передбаченого положеннями п. 98.2.5 ст. 98 ПК України шести місячного строку з дати переходу права власності на об`єкт приватизації.

Судом також враховано й те, що дійсно, покупець цілісного майнового комплексу, яким в даному випадку є ТОВ «КОРПОРАЦІЯ СКІФ-96», вчасно виконав взяті на себе зобов`язання. Проте, в силу того, що ДП «Гайсинський спиртовий завод» з власної ініціативи, за відсутності на те правових підстав, свідомо здійснило виключення вищезазначених зобов`язань з власного бухгалтерського обліку, такі зобов`язання не були відображені в Договорі-купівлі продажу.

Втім, як вже було встановлено вище, позивач володів інформацією про наявність в нього відповідних непогашених податкових зобов`язань, а їх сплата відбулась поза межами 6-ти місяців з дати переходу права власності на об`єкт приватизації.

З урахуванням наведеного, оцінюючи доводи сторін у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що факт несвоєчасної сплати позивачем узгоджених сум грошових зобов`язань підтверджується матеріалами справи та не заперечується самим позивачем. Водночас, наведені позивачем аргументи щодо протиправності спірних податкових повідомлень-рішень не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Щодо доводів позивача про порушення контролюючим органом строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, суд зазначає, що з урахуванням дії норм законодавства про зупинення перебігу строків давності на період карантину та воєнного стану, контролюючий орган не втратив права на проведення камеральної перевірки та визначення грошових зобов`язань і застосування штрафних санкцій. Відтак, твердження позивача в цій частині є безпідставними.

Стосовно застосування положень пункту 98.2.5 статті 98 Податкового кодексу України, суд виходить з того, що звільнення від відповідальності можливе лише за умови дотримання встановленого законом шестимісячного строку для повного погашення податкового боргу. Як встановлено судом, частина зобов`язань, зокрема зі сплати частини чистого прибутку (доходу), була погашена позивачем лише у 2025 році, тобто з істотним порушенням передбаченого строку. Обставини, пов`язані із самостійним списанням позивачем відповідних зобов`язань з бухгалтерського обліку, не можуть бути підставою для звільнення від відповідальності, оскільки такі дії не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Крім того, суд погоджується з доводами відповідача про те, що частина чистого прибутку (доходу) не є податковим платежем у розумінні Податкового кодексу України, а отже, на відповідні правовідносини не поширюються положення щодо строків давності, передбачені статтею 102 цього Кодексу, а також положення щодо списання безнадійного податкового боргу. Водночас, обов`язок своєчасної сплати такого платежу та відповідальність за його порушення залишаються.

Посилання позивача на відсутність можливості своєчасного виконання податкового обов`язку у зв`язку з обставинами приватизації також не приймаються судом, оскільки сам по собі факт зміни власника майна підприємства не звільняє платника податків від обов`язку дотримуватись вимог податкового законодавства, а належних та допустимих доказів неможливості виконання такого обов`язку позивачем не надано. Також, встановленими під час розгляду справи обставинами було підтверджено обізнаність позивача про наявність в нього несплачених податкових зобов`язань.

Щодо доводів представниці позивача про повторність перевірки одних і тих самих періодів, то суд зазначає, що предметом спірної камеральної перевірки була саме своєчасність сплати узгоджених грошових зобов`язань, що є самостійним предметом податкового контролю та не виключає можливості проведення таких перевірок незалежно від проведення інших видів перевірок.

Також суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин положень підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, оскільки позивачем не доведено належними доказами відсутності можливості своєчасного виконання податкового обов`язку саме у розумінні зазначеної норми.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що контролюючим органом правомірно встановлено факт порушення позивачем строків сплати узгоджених грошових зобов`язань та на законних підставах застосовано штрафні (фінансові) санкції відповідно до вимог статті 124 Податкового кодексу України.

Підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № та № судом не встановлено.

Тому, з огляду на заявлені вимоги та з урахуванням мотивів та підстав позову, суд дійшов висновку, що в задоволені позову Державного підприємства "Гайсинський спиртовий завод" слід відмовити.

Враховуючи, що в задоволені вимог суд відмовив, тому судовий збір на користь позивача не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Державне підприємство "Гайсинський спиртовий завод" (вул. Заводська, м. Гайсин, Вінницька область, 23700, )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, код ЄДРПОУ ВП 44069150)

Повний текст рішення складено та підписано: 24.04.2026

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна