Справа № 380/1237/26
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2026-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 рокусправа № 380/1237/26
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільно українсько-німецьке товариство «Мьолдер Ге Ем Бе Ха» до Львівської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про визначення митної вартості товарів та картки відмови,-

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільно українсько-німецьке товариство «Мьолдер Ге Ем Бе Ха» (81100, Львівська область, м. Пустомити, вул. Глинська, буд. 14; ) з позовом до Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка,1 ) в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Львівської митниці про визначення митної вартості товарів №UA209000/2025/100300/2 від 29.07.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 29.07.2025 №UA209230/2025/002196;

- судові витрати та витрати на правову допомогу покласти на відповідача.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржені рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними, так як декларантом під час митного оформлення товарів для підтвердження митної вартості (за ціною договору) митному органу надано усі основні документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Ці документи повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не містять розбіжностей чи ознак підробки, а відтак у митниці не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів. Однак, всупереч положенням ч. 3 ст. 53 МК, відповідач витребував додаткові документи, вказавши на наявність надуманих розбіжностей та не підтвердження усіх складових митної вартості. Водночас, незважаючи на відсутність підстав для витребування додаткових документів, позивач, з метою усунення будь-яких сумнівів у достовірності заявленої декларантом митної вартості надав на вимогу митного органу додаткові документи, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Однак, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості (за методом 2ґ). З огляду на вказане, вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, де просив у задоволенні позову відмовити повністю. Відзив обґрунтований тим, що під час митного контролю було встановлено розбіжності в поданих документах та відсутність відомостей, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості. Вказано, що відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України митний орган має право вимагати додаткові документи у випадку наявності розбіжностей, ознак підробки або відсутності відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи фактично сплаченої ціни. На думку митного органу, надані документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а отже, виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначеної декларантом митної вартості. Вважає, що спірні рішення про коригування митної вартості прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягають скасуванню.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив таке.

ТзОВ «Спільно українсько-німецьке товариство Мьолдер Ге Ем Бе Ха» зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань із присвоєнням коду .

Між Компанією STORM-GROUP Sp.z.o.o. (Продавець) та ТзОВ «Спільно Українсько-німецьке товариство Мьолдер Ге ЕмБе Ха» (Покупець) 30.12.2022 укладено контракт поставки № MD 2022/12/30, за умовами якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець купити товар відповідно до інвойсів.

Відповідно до пункту 3.1. контракту поставка товарів здійснювалась на умовах FCA місто Жешув Польща Інкотермс 2010, що підтверджувалось відповідними товарно-транспортними документами. Інший порядок і терміни поставки товарів можуть бути погоджені Сторонами у додаткових угодах до даного договору.

Згідно до п.5.3 контракту поставки № MD 2022/12/30 від 30.12.2022 року Покупець здійснює оплату вартості Товару відповідно до умов, вказаних у інвойсі на кожну поставку.

24.01.2025 сторонами вищезгаданого контракту було підписано додаткову угоду №2 про зміну умов поставки товару, а саме Сторони домовились, що поставка товарів здійснюється на умовах DAP місто Львів Україна Інкотермс 2010, що підтверджується відповідними товарно-транспортними документами. Інший порядок і терміни поставки Товарів можуть бути погоджені Сторонами у додаткових угодах до даного контракту.

Позивач з метою митного оформлення партії товару подав митному органу електронну митну декларацію №25UA70U6, в якій визначив митну вартість товару, що імпортується, за основним методом - за ціною договору (контракту).

Позивач разом з вказаною митною декларацією надав до митного контролю зазначені у графі 44 митної декларації документи:

- контракт поставки №MD 2022/12/30 від 30.12.2022;

- комерційний інвойс №MD2025/07-233 від 28.07.2025

- пакінг лист від 28.07.2025;

- CMR від 28.07.2025.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця 29.07.2025 надіслала декларанту повідомлення про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару відповідно до статті 53 Митного кодексу України.

ТзОВ «Спільно українсько-німецьке товариство Мьолдер Ге Ем Бе Ха» на вимогу митниці надало такі запитувані документи: прайс-лист від 17.07.2025; каталоги; копію експортної декларації 25PL2QB0 від 28.07.2025; лист продавця від 29.07.2025р., додаток №1 від 24.01.2024 та додаток №2 від 24.01.2025.

За результатом розгляду МД №25UA70U6 та доданих до неї документів відповідачем відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товару від 29.07.2025 №UA209000/2025/100300/2, яким митну вартість товару визначено за методом 2 ґ (стаття 64 Митного кодексу).

У вказаному рішенні зазначено:

- відповідно до вимог п. 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 30.12.2022 № MD2022/12/30 (зі змінами та доповненнями) визначено, що поставка товару здійснюється на умовах DAP м. Львів Україна, що підтверджується відповідними товаротранспортними документами. У жодному товаротранспортному документі (як то рахунок-фактура, CMR, митна декларація країни відправлення, та інші) відсутня будь-яка інформація про умови поставки товару. Враховуючи те, що у попередній редакції контракту визначено умови поставки FCA м. Жешув Польща, у митного органу виникають обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявлених у митній декларації даних стосовно умов поставки.

- відповідно до вимог п. 3.4 Контракту визначено, що Продавець зобов`язується надати товар Покупцю для відправки не пізніше ніж через 45 днів після здійснення Замовлення Покупця. Проте даний документ, декларантом не надано митному органу, що не відповідає умовам даної угоди.

- відповідно до вимог п. 4.2 Контракту визначено, що товар повинен відповідати вимогам щодо якості товару згідно з його призначенням, що вказано у технічній інформації наданій Продавцем і регулюється стандартами ISO. Проте декларантом не надано жодного документу (технічної інформації) у якій наведена інформація про якість товару що постачається.

- відповідно до вимог п. 5.1 визначено, що Продавець продає Покупцю товар в асортименті і за цінами вказаним в інвойсі (проформі). Проте даний документ (проформу), декларантом не надано митному органу.

- відповідно до вимог п. 5.3 визначено, що Покупець здійснює оплату вартості товару відповідно до умов вказаних у інвойсі на кожну поставку. У інвойсі від 28.07.2025 № MD2025/07-23 зазначено, що по даній зовнішньоекономічні операції передбачена передплата за товар, що ввозиться. Проте банківський платіжний документ, який свідчить про факт оплати товару, декларантом не надано митному органу, що є порушенням вимог ч.2 ст. 53 Митного кодексу України а також положень даної угоди.

- експортна декларація країни відправлення не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару. Графа «Warunki dostawy» не заповнена.

У зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість, визначену за основним методом.

Проведено консультацію з декларантом відповідно до вимог ч.4 ст.57 МК України.

За результатами консультації встановлено відсутність у митниці та декларанта відомостей щодо ідентичних та подібних товарів. Метод 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) не було використано оскільки в митниці та декларанта відсутні необхідні відомості щодо вартості ідентичних та подібних товарів, методи 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) не були застосовані у зв`язку з відсутністю необхідних документально підтверджених відомостей для розрахунку. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ).

Основою для розрахунку слугувала митна вартість товару "Обладнання для фільтрування палива у двигунах внутрішнього згоряння: Фільтр масляний для двигуна внутрішнього згоряння", оформленого за МД № 25UA69U4 від 30.04.2025. Скоригована митна вартість склала 6,72 дол. США/кг.

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права, шляхом скасування оскаржуваних рішень.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані: Конституцією України від 28 червня 1996 року №254к/96-ВР, Митним кодексом України від 13 березня 2012 року №4495-VI, Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631 (далі - Порядок №631), Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року №3018-VI (далі - Конвенція).

Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України (надалі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митим органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч. 1, ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний , перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митним органом мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

За змістом ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

За змістом ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного орану документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митний орган у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно зі ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчовстановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Частина 2 ст. 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

У свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладені у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 року по справі №826/10733/15 та від 19.02.2019 року по справі №826/2312/16 від 05 грудня 2019 року по справі №826/3102/16 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Відтак, надаючи правову оцінку застосуванню контролюючим органу резервного методу коригування митної вартості, суд повинен дослідити те, чи було дотримано умов, за яких митний орган повинен застосовувати методи визначення митної вартості під час коригування вартості, оскільки саме дотримання таких умов в поєднанні з належним обґрунтуванням необхідності їх застосування і є підтвердженням правомірності рішенням. Поряд з цим, порушення будь-якої умови, під час прийняття рішення, є підставою для визнання такого рішення протиправним та скасування.

Зокрема, аналізуючи наведені у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару обставини, котрі слугували підставою для його винесення, а також доводи, аргументи учасників справи, у їх сукупності, суд зазначає, що відповідач встановив наступні розбіжності:

- відповідно до вимог п. 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 30.12.2022 № MD2022/12/30 (зі змінами та доповненнями) визначено, що поставка товару здійснюється на умовах DAP м. Львів Україна, що підтверджується відповідними товаротранспортними документами. У жодному товаротранспортному документі (як то рахунок-фактура, CMR, митна декларація країни відправлення, та інші) відсутня будь-яка інформація про умови поставки товару. Враховуючи те, що у попередній редакції контракту визначено умови поставки FCA м. Жешув Польща, у митного органу виникають обґрунтовані сумніви щодо достовірності заявлених у митній декларації даних стосовно умов поставки.

Суд зазначає, що 24.01.2025 сторонами контракту № MD 2022/12/30 було підписано додаткову угоду №2 про зміну умов поставки товару, а саме Сторони домовились, що поставка товарів здійснюється на умовах DAP місто Львів Україна Інкотермс 2010, що підтверджується відповідними товаро-транспортними документами. Законодавством жодних обмежень чи застережень з приводу внесення змін до договору не передбачено, тому пояснення представника відповідача є необгрунтованими.

- відповідно до вимог п. 3.4 Контракту визначено, що Продавець зобов`язується надати товар Покупцю для відправки не пізніше ніж через 45 днів після здійснення Замовлення Покупця. Проте даний документ, декларантом не надано митному органу, що не відповідає умовам даної угоди.

Пунктом 3.4 контракту поставки №MD 2022/12/30 від 30.12.2022 передбачено, що Продавець зобов`язується надати Покупцю товар не пізніше ніж 45 днів після здійснення замовлення Покупцем. При цьому контрактом не зазначено форму надання замовлень - письмово, усно. Тому у позивача не виникло додаткових зобов`язань по наданню митному органу замовлень, оскільки наданий до митного оформлення пакет документів давав змогу визначити вартість товарів за ціною інвойсу.

Окрім того, оскаржуване рішення не містить мотивування, яким чином ненадання такого документа як «замовлення покупця» обумовило висновок про відсутність документального підтвердження складової митної вартості за наявності інвойсів та експортної декларацій виробника товару.

- відповідно до вимог п. 4.2 Контракту визначено, що товар повинен відповідати вимогам щодо якості товару згідно з його призначенням, що вказано у технічній інформації наданій Продавцем і регулюється стандартами ISO. Проте декларантом не надано жодного документу (технічної інформації) у якій наведена інформація про якість товару що постачається.

Суд вважає такі обгрунтування безпідставними, так як документи (технічної інформації) у якій наведена інформація про якість товару що постачається є первинними чи розрахунковими документами та, відповідно, не підтверджують митну вартість товару.

- відповідно до вимог п. 5.1 визначено, що Продавець продає Покупцю товар в асортименті і за цінами вказаним в інвойсі (проформі). Проте даний документ (проформу), декларантом не надано митному органу.

Суд зазначає, що проформа не є первинними документами, які містить в собі інформацію про вартість товару. Рахунок-проформа (proforma invoice) це попередній документ, який продавець надсилає покупцеві для оголошення вартості, кількості та деталей майбутньої поставки товарів або послуг. На підтвердження митної вартості товару позивачем до митного оформлення було подано інвойс від 28.07.2025 № MD2025/07-23, який підтверджує вартість товару.

- відповідно до вимог п. 5.3 визначено, що Покупець здійснює оплату вартості товару відповідно до умов вказаних у інвойсі на кожну поставку. У інвойсі від 28.07.2025 № MD2025/07-23 зазначено, що по даній зовнішньоекономічні операції передбачена передплата за товар, що ввозиться. Проте банківський платіжний документ, який свідчить про факт оплати товару, декларантом не надано митному органу, що є порушенням вимог ч.2 ст. 53 Митного кодексу України а також положень даної угоди.

Як встановлено судом позивач долучив лист продавця від 29.07.2025р, яким повідомляє, що ним допущено помилку в інвойсі від 28.07.2025 № MD2025/07-23 щодо умов оплати, замість передоплати мало бути відтермінування оплати до 31.08.2025.

Відповідач при винесені оскаржуваних рішень не надав оцінки вказаному листу, а тому виніс рішення необгрунтовано.

- експортна декларація країни відправлення не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару. Графа «Warunki dostawy» не заповнена.

Суд зазначає, що митна декларація країни відправлення за змістом ч. 2 ст. 53 МК України не є основним документом, який підтверджують митну вартість товарів. Відповідно до п. 7 частини третьої ст. 53 Митного кодексу копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Більше того, позивач не впливає на заповнення експортної декларації і тому подає її митниці в такому вигляді, в якому отримав від відправника.

Таким чином, на переконання суду, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару, а підстав для невизнання позивачем заявленої митної вартості не було.

Щодо вимоги відповідача надати йому додаткові документи, то суд зазначає наступне.

Частиною 1 та ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України визначено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Положеннями статті 318 Митного кодексу України встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Вказане також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства: митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Суд зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість випробовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 року в справі №809/1884/16.

Таким чином, зазначені митницею у повідомленнях та рішеннях про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність відомостей, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

Інші доводи відповідача висновків суду не спростовують.

Отже, суд дійшов висновку, що, прийнявши оскаржувані рішення відповідач діяв неправомірно.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про протиправність Рішення Львівської митниці про визначення митної вартості товарів №UA209000/2025/100300/2 від 29.07.2025 та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 29.07.2025 №UA209230/2025/002196.

Щодо сплаченого позивачем судового збору, то згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір відшкодовується позивачу в повному обсязі.

Позивач у позовній заяві зазначає, що планує понести витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем не надано жодних доказів та не подано заяву про подачу таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати Рішення Львівської митниці про визначення митної вартості товарів №UA209000/2025/100300/2 від 29.07.2025 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 29.07.2025 №UA209230/2025/002196.

Стягнути з Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Т. Костюшка, 1, ), за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільно українсько-німецьке товариство «Мьолдер Ге Ем Бе Ха» (81100, Львівська область, м. Пустомити, вул. Глинська, буд. 14; ) сплачений судовий збір в розмірі 8452,18грн.

У задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяКухар Наталія Андріївна