Справа № 380/12900/23
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2026-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 380/12900/23

адміністративне провадження № К/990/5687/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Мацедонської В.Е., Смоковича М.І.,

розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 380/12900/23,

за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником Кириленком Андрієм Володимировичем, на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року, прийняте в складі: головуючої судді Гулика А.Г., і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року, ухвалену в складі колегії суддів: головуючого судді Ільчишин Н.В., суддів - Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ) з вимогами:

1.1. визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до пункту 1 положення постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн, за період з 01.03.2022 по 30.04.2022, пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

1.2. зобов`язати НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн, за період з 01.03.2022 по 30.04.2022 пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

2. На обґрунтування позовних вимог позивач указував на те, що у період з 01.03.2022 по 30.04.2022 він безпосередньо брав участь у бойових діях на території міста Києва та міста Гостомеля Київської області. Позивач уважав, що за вказані спірні періоді він набув права на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000,00 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі - Постанова № 168; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), яка відповідачем протиправно не виплачена.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

3. Молодший лейтенант ОСОБА_1 вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_3 у місто Київ для виконання окремого розпорядження з метою оборони міста Києва та виконання бойових (спеціальних) завдань за призначенням на підставі бойового розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.02.2022 №2/1/358т, відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 25.02.2022 №39.

4. Згідно з рапортом від 21.03.2022 №1841 начальника навчального центру підготовки підрозділів, поданого на підставі довідки командира батальйону тактичної групи, у розпорядженні якого перебував позивач, у період з 01.03.2022 по 20.03.2022 позивач бойові завдання не виконував та перебував у захищеному пункті.

5. У період з 21.03.2022 по 31.03.2022 позивач брав безпосередню участь у бойових діях, що підтверджується наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 09.04.2022 №373-АД «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період воєнного стану». Указаним наказом передбачено виплату позивачу додаткової винагороди, у розмірі 100 000,00 грн у розрахунку на місяць, пропорційно часу проходження служби та участі діях і заходах, передбачених Постановою №168, за період з 21.03.2022 по 31.03.2022 (пункт 195 додатку до наказу від 09.04.2022 №373-АД).

6. У період з 01.04.2022 по 30.04.2022 ні військова частина НОМЕР_3 , ні окремі її підрозділи і військовослужбовці, не виконували бойових завдань. Позивачу за цей час виплачувалася додаткова винагорода у розмірі 30 000,00 грн, що підтверджується інформацією з картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 .

7. Уважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової щомісячної винагороди у збільшеному до 100 000,00 грн розмірі, установленої Постановою №168, у період з 01.03.2022 по 30.04.2022, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

8. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2023, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2024, у задоволенні позову відмовлено.

9. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач отримав додаткову винагороду у розмірі до 100 000,00 грн у порядку та на умовах, визначених Постановою № 168, за період з 21.03.2022 по 31.03.2022, в який позивач брав безпосередню участь у бойових діях.

10. Проте у періоди з 01.03.2022 по 20.03.2022 та з 01.04.2022 по 30.04.2022 позивач безпосередню участь у бойових діях не брав, у зв`язку з чим виплата додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн, з розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у діях та заходах, позивачу не виплачувалася.

11. Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про правомірність дій відповідача при нарахуванні та виплаті позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за період з 01.03.2022 по 30.04.2022.

ІV. Провадження в суді касаційної інстанції

12. 14.02.2024 до Суду надійшла касаційна скарга позивача на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2024.

13. У касаційній скарзі скаржник, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, просив їх скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

14. Підставою для касаційного оскарження скаржники визначили пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

15. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, скаржник зазначив, що на дату звернення до суду касаційної інстанції відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: пунктів 1, 2-1 Постанови №168.

16. Скаржник указав, що відповідно до пункту 2.11 Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства інтеграції України від 22.12.2022 №309, вся територія міста Києва у період з 24.02.2022 по 30.04.2022 відносилася до території активних бойових дій.

17. Скаржник зазначав, що визначення «бойовий наказ (розпорядження)», наведене у наказі Управління державної охорони «Про затвердження Порядку виплати винагороди військовослужбовцям Управління державної охорони України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду» від 11.07.2016 №201, відповідно до якого це - рішення начальника підрозділу про виконання підрозділом бойових завдань, яке доводиться усно (в тому числі технічними засобами зв`язку) з подальшим занесенням у відповідні документи, письмово або графічно на карті, з можливістю уточнення під час їх виконання.

18. Підтвердженням участі позивача у бойових діях є відповідні витяги із наказів, в яких вбачається, що позивач із 24.02.2022 вибув у відрядження у місто Київ з метою виконання бойових (спеціальних) завдань, із якого прибув - 08.05.2022.

19. Скаржник наголосив, що оскільки позивачем виконувалися бойові завдання саме на підставі бойових наказів і розпоряджень, то це є підставою для виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн, як за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за спірний період. Відповідачем не було спростовано презумпцію позивача про його участь у бойових діях та заходах.

20. За наслідком автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Смоковичу М.І., Мацедонській В.Е.

21. Суд ухвалою від 01.03.2024 відкрив касаційне провадження за вказаною скаргою.

22. Від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу позивача, в якому він наполягає на її безпідставності, просив у задоволенні відмовити і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

V. Джерела права

23. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

24. Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

25. Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

26. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

27. Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

28. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

29. Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14.03.2022 № 133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.

30. Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України № 69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

31. На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 168.

32. Так, відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у первинній редакції) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

33. Згідно з пунктом 5 Постанови № 168 вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

34. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 № 350 «Про внесення зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» (далі - Постанова № 350) внесено зміни шляхом доповнення абзацу першого після слів «та поліцейським» доповнено словами «, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка»,».

35. Відповідно до статті 8 Закону України від 06.12.1991 № 1934-XII «Про Збройні Сили України» (далі - Закон №1934-XII) Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абзац 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII).

36. Наказом Міністра оборони України від 01.04.2022 № 98, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.04.2022 за № 382/37718 (застосовується з 24.02.2022), внесено зміни до Порядку № 260 шляхом доповнення розділу І пунктом 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

37. З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр оборони України видав директиви від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 № 248/1298 та від 18.04.2022 № 248/1529, доведені у формі телеграм до кожної військової частини, які діяли до 01.06.2022 та регламентували порядок документального підтвердження участі.

38. Телеграмою від 07.03.2022 №248/1217 Міністр оборони України довів до відома, зокрема, командирів (начальників) військових частин, вимогу щодо виплати військовослужбовцям Збройних Сил України за періоди безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), визначених рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України, додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у розрахунку на місяць (пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

39. У пункті 2.1 цієї телеграми зазначено, що порядок документального підтвердження (в умовах воєнного стану) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених заходів затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України 06.03.2022 (додається, далі - Порядок).

40. Пунктом 4 вказаної телеграми встановлено, що командири військових частин, до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин, щомісяця не пізніше 25 березня і в подальшому щомісячно до 5 числа повідомляють військові частини за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях за минулий місяць.

41. Згідно з Порядком, затвердженим Головнокомандувачем Збройних Сил України 06.03.2022, для документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил України у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених заходів можуть використовуватися такі документи:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- наказ (по стройовій частині);

- журнал бойових дій (вахтовий журнал), журнал ведення оперативної обстановки;

- список особового складу, який залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань.

Також можуть використовуватися такі документи (за наявності):

- бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань;

- книга служби нарядів та подій, що відбувалися;

- постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), на який було здійснено збройний напад.

42. У директиві Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 був визначений перелік бойових завдань і заходів, які підпадають під поняття «безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів».

43. Абзацом 3 пункту 3 цієї телеграми наказано здійснювати документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах на підставі таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань.

44. Також абзацом 4 пункту 3 і пунктом 4 телеграми від 25.03.2022 №248/1298 на командирів військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), покладено обов`язок надавати довідки про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах та щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку №1 до цієї телеграми.

45. Відповідно до пункту 5 телеграми від 25.03.2022 №248/1298 виплата додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн або 30 000,00 грн здійснюється на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини.

VI. Позиція Верховного Суду

46. Спірні правовідносини склалися у цій справі у зв`язку з невиплатою відповідачем на користь позивача як військовослужбовця додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у розмірі до 100 000,00 грн, за період з 01.03.2022 по 30.04.2022.

47. Суд у контексті спірних правовідносин уважає за необхідне зазначити таке.

48. З аналізу наведених норм законодавства (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) убачається, що військовослужбовцям Збройних Сил України на період дії воєнного стану щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 грн, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

49. Для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у збільшеному до 100 000,00 грн розмірі, їхня безпосередня участь у бойових діях та заходах повинна бути підтвердженою документально.

50. Отже, під час вирішення спору про наявність у військовослужбовця Збройних Сил України права на додаткову винагороду у відповідному розмірі, що передбачена Постановою №168, Суд досліджує відповідні докази та з`ясовує обставини і факти, з якими згадані норми законодавства пов`язують настання юридичних наслідків.

51. У цій справі суди попередніх інстанцій встановили, що згідно з наказами командира ВЧ НОМЕР_1 від 25.02.2022 №39 і від 08.05.2022 №113, позивач у період з 25.02.2022 по 08.05.2022 був відряджений до військової частини НОМЕР_3 у місто Київ до окремого розпорядження з метою оборони міста Києва та виконання бойових (спеціальних) завдань за призначенням на підставі: посвідчення про відрядження від 25.02.2022 №№132-410, бойового розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.02.2022 №2/1/358т, рапорту полковника ОСОБА_2 (вх. №1429 від 25.02.2022).

52. Відповідно до рапорту від 21.03.2022 №1841 начальника навчального центру підготовки підрозділів, поданого на підставі довідки командира батальйону тактичної групи, у розпорядженні якого перебував позивач, у період з 01.03.2022 по 20.03.2022 позивач бойові завдання не виконував та перебував у захищеному пункті.

53. Згідно з наказом ВЧ НОМЕР_1 від 09.04.2022 №373-АД «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період воєнного стану» наказано виплати особовому складу військової частини, зокрема позивачу, за період безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду, у розмірі 100 000,00 грн у розрахунку на місяць, пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях і заходах за період з 21.03.2022 по 31.03.2022. Підстава: бойове розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.02.2022 №2/1/358т, наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 20.02.2022 №27-ОД ДСК, наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 21.02.2022 №200-АД, рапорти начальника навчального центру підготовки підрозділів від 11.03.2022 №1643, від 21.03.2022 №1841, від 07.04.2022 №2324, від 09.04.2022 №2382.

54. У підсумку, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій зазначили, що у матеріалах справи наявні докази, які підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях за період з 21.03.2022 по 31.03.2022. Відповідна виплата додаткової винагороди за вказаний період була передбачена наказом командира.

55. Щодо іншого спірного періоду суди попередніх інстанцій вказали на відсутність належних документальних доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях. Суди попередніх інстанцій також взяли до уваги пояснення відповідача про те, що у період з 01.04.2022 по 30.04.2022 ні військова частина НОМЕР_3 , ні окремі її підрозділи і військовослужбовці, не виконували бойових завдань.

56. Проте такий висновок судових інстанцій є передчасним, адже не ґрунтується на повному і всебічному встановленні обставин справи та належній їй правовій оцінці.

57. Так, суди попередніх інстанцій не з`ясували належним чином усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору. Зокрема, ними не встановлено, що це за «захищений пункт», у якому перебував позивач у період з 01.03.2022 по 20.03.2022, не визначено характер і зміст виконуваних ним у цей час завдань.

58. Також суди попередніх інстанцій не перевірили належними та допустимими доказами обставини того, що у період з 01.04.2022 по 30.04.2022 військова частина НОМЕР_3 та її підрозділи взагалі не виконували бойових завдань, взявши до уваги лише пояснення відповідача.

59. Отже, суди попередніх інстанцій не дали відповіді на головне питання, з якого власне й виник спір, що спонукав позивача звернутися із зазначеними вимогами до суду. Йдеться про те, які саме завдання, за якою посадою і де виконував позивач протягом спірного періоду, а також чим це підтверджується.

60. Якщо позивач протягом періоду, щодо якого виник спір, проходив військову службу та був відряджений до військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_1 та виконання бойових (спеціальних) завдань за призначенням, проте фактично таких завдань не виконував, а також не здійснював інших дій, які, відповідно до пункту 1 Постанови №168, дають право на отримання підвищеної додаткової винагороди до 100 000,00 грн, то які завдання він у такому разі виконував протягом цього часу.

61. Суд не намагається цим сказати, що відповідач щось порушив чи що його рішення / дії стосовно виплати позивачеві додаткової винагороди протягом указаного періоду мають ознаки протиправності. Суд звернув увагу на ці обставини, тому що вони, на його думку, мають значення для правильного вирішення спору, тоді як суди попередніх інстанцій оминули їх належною увагою.

62. Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 у справі №600/747/22-а указав, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

63. У вимірі обставин справи, з яких виник спір, суди попередніх інстанцій якраз і мали б з`ясувати: 1) які завдання/заходи і 2) де виконував / здійснював позивач упродовж спірного періоду, щодо якого відповідач висловив заперечення наявності підстав для виплати збільшеної додаткової винагороди. Власне завданням суду в цій адміністративній справі є з`ясування того, а чи могло статися так, що відповідач з певних причин не зафіксував участі позивача у бойових діях та заходах у документах, які є підставою для виплати спірної винагороди. Аналогічного правового висновку за подібних обставин Верховний Суд дійшов у постанові від 05.12.2024 у справі № 160/23417/23.

64. Оскільки суди попередніх інстанцій не вжили усіх, визначених законом, заходів та не встановили усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, то Суд уважає передчасними їхні висновки щодо відсутності підстав для задоволення позову позивачу.

65. Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

66. Відповідно до підпункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.

67. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).

68. Отже, Суд дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій допущено порушення норм процесуального права, не встановлено фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

69. Під час нового розгляду справи судам попередніх інстанцій необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків, надати оцінку вказаним обставинам й аргументам сторін та, у залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.

70. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

71. Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

72. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

73. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року і на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року скасувати, а справу № 380/12900/23 направити на новий судовий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

74. Судові витрати не розподіляються.

75. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: В.Е. Мацедонська

М.І. Смокович