Справа № 420/37779/25
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2026-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/37779/25

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,

повний текст судового рішення

складено 13.01.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФ) та просила:

- визнати протиправною бездіяльність ГУПФ щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 у спосіб послідовного збільшення середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року призначення пенсії за віком 2020, 2021, 2022, на коефіцієнт збільшення цього показника, що враховується для обчислення пенсії: з 01.03.2024 на 1,0796 та з 01.03.2025 на 1,115 та не зарахування до її загального страхового стажу періоду роботи з 12.09.1995 по 15.09.1998 за межами України на території російської федерації в ЗАО Мини молоко;

- зобов`язати ГУПФ здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 07.05.2025 (в межах строку звернення до суду) у спосіб послідовного збільшення середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року призначення пенсії за віком 2020, 2021, 2022, на коефіцієнт збільшення цього показника, що враховується для обчислення пенсії: з 01.03.2024 на 1,0796 та з 01.03.2025 на 1,115, зарахувавши до її загального страхового стажу період роботи з 12.09.1995 по 15.09.1998 за межами України на території російської федерації в ЗАО Мини молоко.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , з 27.08.2023 перебуває на обліку в ГУПФ, отримувала пенсію за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, які передують року призначення пенсії 2020, 2021, 2022 роки 12236,71 грн.

За твердженням позивачки, в серпні 2025 року позивачем було з`ясовано, що відповідач, всупереч положенням чинного законодавства та правовій практиці Верховного Суду, не здійснює індексацію пенсії ОСОБА_1 у встановлений законом спосіб.

08.08.2025 адвокат Рибалко Н.О. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до ГУПФ із адвокатським запитом, в якому просив, зокрема, повідомити який розмір середньої заробітної плати (доходу) з якої сплачено страхові внески та за які конкретно три календарні роки, враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 за період: 01.03.2023; 01.03.2024; 01.03.2025; у разі зміни для обчислення розміру пенсії показника середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, які передували року зверненню за призначенням пенсії за віком, на інший показник такої заробітної плати повідомити відповідні причини; надати інформацію про причини не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації пенсії на підставі постанов КМУ: від 23.02.2024 №185 (1,0796 коефіцієнт підвищення з 01.03.2024) від 25.02.2025 №209 (1,115 коефіцієнт підвищення з 01.03.2025); надати інформацію про те, чи усі періоди професійної (трудової) діяльності ОСОБА_1 , відображені в наданих нею документах (трудовій книжці, інших довідках про стаж) зараховані до її загального страхового стажу, а у випадку їх не зарахування надати інформацію про причини.

10.09.2025 ГУПФ надали відповідь у формі листа №1500-0308-8/151428 та повідомили, що позивачці перерахунок пенсії Індексація заробітку було проведено з 01.03.2024, надбавка на індексацію складає 100,00 грн, з 01.03.2025 проведено перерахунок Індексація заробітку, показник середньої заробітної плати складає 12236,71 грн. (за 2020-2022 роки) х коефіцієнт збільшення 1,0345 становить 12658.88 грн.

Розмір пенсії з 01.03.2025 становить 6904,56 грн.

Індексацію пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 12236,71 грн, коефіцієнт збільшення у розмірі 1.0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 Постанови КМУ від 24.02.2024 №185 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1.115 з 01.03.2025 відповідно до пункту 1 Постанови КМУ від 25.02.2025 №209 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році проведено не було.

До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності згідно трудової книжки в російській федерації з 12.09.1995 по 15.09.1998, оскільки Угода припинила свою дію для України 19.06.2023, а російська федерація припинила свою участь у зазначеній Угоді з 01.01.2023.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, виходив з того, що здійснюючи перерахунок пенсії на підставі частини другої статті 42 Закону №1058-ІV, встановивши їй щомісячну доплату до пенсії, замість застосування коефіцієнтів збільшення 1,0796, 1,115 відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивачки, діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства.

Також суд зазначив, що за наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом №1058-IV.

Відповідно до положень статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до ст.1 Закону №1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Законом України від 03.07.1991 №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація це визначений законодавством механізм підвищення грошових доходів населення що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема заробітні плати, стипендії або щомісячне довічне грошове утримання.

Частиною 2 ст.42 Закону №1058-IV передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Порядок проведення перерахунку пенсій, відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-IV, затверджено Постановою КМУ від 20.02.2019 року №124 (далі - Порядок №124).

Пунктом 1 Порядку №124 встановлено, що він визначає механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Пунктом 2 Порядку №124 визначено, що перерахунку підлягають, зокрема, пенсії, призначені відповідно до Закону №1058-IV.

З огляду на те, що позивачці призначена пенсія за вислугу років, розмір якої визначається відповідно до вимог Закону №1058-IV, то пенсія позивача підлягає перерахунку, що не заперечується сторонами.

Пунктом 4 Порядку №124 визначено, що коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою: К = (ЗСЦ+ЗСЗ )х 50% /100% + 1%, де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках); ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою: ЗСЗ = Псзп (1): Псзп(2) х 100% - 100%, де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення; Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому, в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.

Перерахунок пенсій, відповідно до Порядку №124, проводиться щороку з 1 березня.

Згідно п.5 Порядку №124, у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт, визначений згідно із абзацом першим пункту 4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Відповідно до п.6 Порядку №124, під час перерахунку пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, призначених відповідно до Закону №1058-IV, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена статтею 25 Закону на дату проведення перерахунку.

Під час перерахунку пенсій відповідно до цього Порядку №124 враховуються суми доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, суми індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законодавством). Якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія перераховується під час наступного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

16.02.2022 року КМУ прийнято Постанову №118 "Про індексацію пенсійних виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", пунктом 4 якої установлено, що з 1 березня 2022 перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14.

24.02.2023 року КМУ прийнято Постанову №168 "Про індексацію пенсійних виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", пунктом 1 якої установлено, що з 1 березня 2023 перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197.

Пунктом 1 Постанови КМУ №185 установлено, що з 1 березня 2024 перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796.

У 2023-2025 роках КМУ не було змінено підходу до визначення кола пенсіонерів, пенсії яких підлягають перерахунку у зв`язку з щорічною індексацією, залишивши за основу показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховувався для обчислення пенсії станом на 01.10.2017.

У 2019 році при перерахунку пенсій застосовувався показник середньої заробітної плати станом на 01.10.2017, який складав 3764,40 грн. Він підлягав збільшенню на коефіцієнт 1,17, визначений п.2 Постанови КМУ від 20 лютого 2019 р. №124. З урахуванням цього, при перерахунку пенсій у 2019 році застосовувався показник середньої заробітної плати 4404,35 грн (3764,40 х 1,17). У 2020 році коефіцієнт підвищення складав 1,11, що визначений п.2 Постанови КМ України від 1 квітня 2020 р. №251. З урахуванням цього, при перерахунку пенсій у 2020 році застосовувався показник середньої заробітної плати 4888,83 грн (4404,35 х 1,11). У 2021 році пунктом 1 Постанови КМУ від 22 лютого 2021 р. №127 передбачений коефіцієнт 1,11. Відтак, розрахований з метою індексації пенсії показник середньої заробітної плати становив 5426,60 грн (4888,83 х 1,11). У 2022 році п.1 Постанови КМУ від 16 лютого 2022 р. №118 передбачав коефіцієнт 1,14. Тому, розрахований з метою індексації пенсії показник середньої заробітної плати становив 6186,32 грн (5426,60 х 1,14). У 2023 році п.1 Постанови КМУ від 24 лютого 2023 р. №168 передбачений коефіцієнт 1,197. Відтак, розрахований з метою індексації пенсії показник середньої заробітної плати становив 7405,03 грн (6186,32 х 1,197). У 2024 році п.1 Постанови КМУ від 23.02.24 №185 передбачений коефіцієнт 1,0796. Відтак, розрахований з метою індексації показник середньої заробітної плати становив 7994,47 грн (7405,03 х 1,0796). У 2025 році п.1 Постанови КМУ від 25.02.2025 №209 передбачений коефіцієнт 1,115. Відтак, розрахований з метою індексації показник середньої заробітної плати становив 7994,47 грн (7994,47 х 1,115).

З урахуванням п.5 Порядку №124, відповідно до якого кожен наступний перерахунок проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати, розрахований з метою проведення індексації у 2020 році році показник середньої заробітної плати становить 4888,83 грн., у 2021 році показник середньої заробітної плати становить 5426,60 грн, у 2022 році показник середньої заробітної плати становить 6186,32 грн, у 2023 році показник середньої заробітної плати становить 7405,03 грн, у 2024 році - 7994,47 грн., у 2025 році 8913,83 грн.

Разом з цим, частиною другою статті 42 Закону №1058 встановлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Однак, положення ст. 42 Закону № 1058 та Порядку № 124 не містять застережень, що пенсії призначені пізніше підлягають індексації виходячи з показника середньої заробітної станом на 1 жовтня 2017 р.

Отже, відповідач зобов`язаний був здійснити перерахунок пенсії позивача відповідно до Постанов №118, №168, №185, №209 та Порядку №124 застосовуючи коефіцієнти показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення її пенсії - на коефіцієнти збільшення у розмірі 1,14 1,197, 1, 0796, 1,115 відповідно.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції про протиправність дій відповідача щодо проведення перерахунку пенсії позивача на підставі ч.2 ст.42 Закону №1058-ІV, встановивши доплати до пенсії частково провівши індексацію, замість застосування коефіцієнтів збільшення у розмірах 1,0796, 1,115 до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23, у якій суд зазначив, що абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку №124 повинні застосовуватися у відповідності з частиною другою статті 42 Закону №1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.

Отже, суд 1-ї інстанції дійшов вірного висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача у спірних правовідносинах є визнання протиправними дій відповідача щодо не проведення індексації пенсії позивача шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796, 1,115 відповідно.

Стосовно частини позовних вимог про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 12.09.1995 по 15.09.1998 за межами України на території російської федерації в ЗАО Мини молоко, колегія суддів зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як вже зазначалось вище, ОСОБА_1 з 27.08.2023 перебуває на обліку в ГУПФ та отримує пенсію за віком.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача щодо проведення індексації пенсії, ГУПФ повідомлено листом №1500-0308-8/151428 від 10.09.2025, що до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності згідно трудової книжки в російській федерації з 12.09.1995 по 15.09.1998, оскільки Угода припинила свою дію для України 19.06.2023, а російська федерація припинила свою участь у зазначеній Угоді з 01.01.2023.

При дослідженні трудової книжки НОМЕР_1 встановлено наступні записи:

- запис №11 з 12.09.1995 прийняття на посаду інженера ЗАО Мини-молоко (наказ №79-К від 11.09.1995);

- запис №12 з 15.09.1998 звільнена згідно ст. 31 КЗоТ російської федерації (наказ №95-К від 15.09.1998).

Згідно статті 19 Закону України Про міжнародні договори України чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Приписами частини другою статті 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Частиною другою статті 4 Угоди Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російська федерація, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, з аналізу наведеного вище слідує, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

На час роботи позивача в період з 12.09.1995 по 15.09.1998, Україна була учасником угоди, відтак норми Угоди застосовуються до спірних правовідносин.

Постановою КМУ №1328 від 29.11.2022 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. москві.

Зазначена вище постанова набрала чинності 02.12.2022.

Відтак, до набрання чинності Постановою КМУ №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Як вірно зауважив суд 1-ї інстанції, за наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Крім того, наявні в матеріалах справи довідки з місця роботи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на зарахування відповідних періодів до стажу з тих міркувань, що вищевказаний Договір припинив свою чинність.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції про наявність підстав для зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача набутого у російській федерації.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 січня 2026 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді О.І. Шляхтицький Г.В. Семенюк