Справа № 320/15484/26
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2026-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

щодо розгляду заяви про забезпечення позову

13 квітня 2026 року м. Київ № 320/15484/26

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування припису,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Іноземне підприємство «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати дію припису Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про усунення виявлених порушень законодавства у сферах охорони праці, гігієни праці від 09.12.2025 №Ц/КВ/2941/523/П/ОП.

Разом з позовною заявою через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд зупинити дію припису про усунення виявлених порушень законодавства у сферах охорони праці, гігієни праці від 09.12.2025 №Ц/КВ/2941/523/П/ОП до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом вих №КК-09/04/26 від 09.04.2026.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахування вищенаведеного положення КАС України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає таке.

Положеннями статей 152-154 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вимоги до змісту та форми заяви про забезпечення позову, порядок її подання та розгляду.

Згідно з частиною першою статті 152 КАС України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити:

1) найменування суду;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Таким чином, заява про забезпечення позову за формою та змістом має відповідати вимогам статті 152 КАС України.

Водночас, частиною десятою статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Частиною третьою статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Частиною першою статті 57 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, юридична особа може брати участь у справі або через свого представника, або з використанням інституту самопредставництва юридичної особи.

При цьому обидва ці випадки мають підтверджуватися документально.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Суд зазначає, що самопредставництво юридичної особи це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення. Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначено її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Позиція аналогічного змісту викладена, зокрема, в ухвалах Верховного Суду від 26.10.2023 у справі №580/3889/22, від 21.12.2023 у справі №140/1986/22).

Надаючи тлумачення наведеній нормі, Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 08.06.2022 у справі №303/4297/20 зазначила, що з 29.12.2019 самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

Отже, повноваження посадових осіб діяти від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва підтверджуються законом, статутом, положенням, трудовим договором та за потреби посадовою інструкцію.

Суд зазначає, що заява про забезпечення позову подана через систему «Електронний суд» представником позивача Коломійцем Дмитром Олеговичем.

До заяви на підтвердження повноважень Коломійця Д.О. як представника позивача додано довіреність від 23.04.2025 та копію витягу з наказу №460 від 28.04.2025 про прийняття Коломійця Д.О. на посаду старшого юрисконсульта Головного офісу ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» з 02.05.2025.

Водночас, враховуючи наведені вище норми, додана до заяви копія довіреності не є належним документом на підтвердження повноважень Коломійця Д.О. як представника позивача ані в порядку самопредставництва юридичної особи, ані в якості залученого представника (адвоката), оскільки доказів наявності у нього статусу адвоката до матеріалів позову не додано.

Також не додано доказів на підтвердження того, що Коломієць Д.О. уповноважений діяти від імені позивача відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень).

Вказане свідчить про те, що заява про забезпечення позову від імені позивача підписано особою, яка не має права на її підписання.

Згідно із пунктом 3 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Суд звертає увагу на те, що в силу положень частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви з огляду на підписання її особою, повноваження якої не підтверджені на здійснення представництва, не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, не є обмеженням доступу позивача до правосуддя та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на судовий захист шляхом судового розгляду справи учасником справи особисто або через представника.

Відповідно до частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Враховуючи, що положеннями статей 152-154 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено правових наслідків подання до суду заяви, підписаної особою, яка не має права на її підписання, суд вважає за необхідне застосувати відповідно до частини шостої статті 7 КАС України аналогію закону, що має наслідком наявність підстав для застосування визначених статтею 169 КАС України процесуально-правових наслідків подання до суду позовної заяви, підписаної особою, яка не має права на її підписання, шляхом її повернення.

Відтак, оскільки подана у порядку статті 150 КАС України заява про забезпечення позову підписана особою, яка не має права на її підписання, з урахуванням приписів частини шостої статті 7, статей 169, 152-154 КАС України означену заяву необхідно повернути заявнику без розгляду та роз`яснити, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду із заявою у порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 7, 150 - 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Повернути без розгляду заяву про забезпечення позову.

Роз`яснити заявнику, що повернення без розгляду заяви про забезпечення позову не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) позивачу (його представнику).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Дудін С.О.