Справа № 380/184/26
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2026-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 рокусправа № 380/184/26

Львівський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого-суддіМартинюк Віталій Ярославович
секретар судового засіданняКлочко Наталія Сергіївна
з участю представників сторін:

від позивача - Булгакова Н.О.,

від відповідача - Онущак А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мартін Енерджі Груп» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мартін Енерджі Груп» (далі - позивач) звернулося в суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №60132/13-01-04-04/43759280 від 29.12.2025 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач наводить такі аргументи у заявах по суті справи.

У оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні відповідачем неправомірно встановлено неможливість зменшення суми нарахованого податку на прибуток на суму авансового внеску, сплаченого за 9 місяців 2025 року, що призводить до подвійного нарахування податкового зобов`язання за один і той самий податковий період та не враховує реального фінансового результату платника податку (збитків позивача) та тієї обставини, що авансові платежі є невід`ємною частиною податку на прибуток. у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні. Крім того, зазначає позивач, що позиція відповідача про неможливість зменшення податкового зобов`язання із сплати податку на прибуток на суму сплачених авансових внесків у разі наявності від`ємного значення податку на прибуток згідно із декларацією і що такі авансові внески нараховуються незалежно від наявності прибутку, свідчить про намагання вдповідача замаскувати та перетворити цей авансовий внесок на окремий податок, який не має ознак податку на прибуток. Також звертає увагу суду на те, що відповідачем неправомірно притягнуто позивача до відповідальності за порушення підп. 141.14.3 п. 141.14 ст. 141 ПК України, оскільки така дія зумовила порушення принципів податкового права, визначених ст. 4 ПК України. Крім того, уважає, що відповідачем не доказано наявність вини позивача.

Відповідач у заявах по суті справи наводить такі заперечення проти позову.

Платником при відсутності податкового зобов`язання з податку на прибуток за результатами діяльності за 9 місяців 2025 року зменшено такі зобов`язання на суму сплачених авансових внесків, чим порушено підп. 141. 14.3 п. 141. 14 ст. 141 ПК України. Таким чином, зазначає відповідач, дії контролюючого органу щодо визначення податкового зобов`язання уподатковому повідомленні-рішенні є правомірними і відповідають вимогам законодавства, а твердження позивача про нібито «неправомірне подвійне нарахування» не підкріплене нормами ПК України. На думку відповідача, у спірних правовідносинах не було порушено жодного з принципів податкового законодавства.

Представник позивача просить позов задовольнити з наведених підстав.

Представник відповідача уважає позов необгрунтованим, просить у його задоволенні відмовити.

Ухвалою суду від 12.01.2026 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 27.02.2026 року справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

Занесеною до протоколу судового засідання ухвалою від 06.04.2026 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

На підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено такі обставини.

За наслідками камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток позивача за 9 місяців 2025 року, складено акт від 08.12.2025 року №55900/13-01-04-04/43759280, у якому встановлено порушення підп.141.14.3 п.141.14 ст.141 ПК України, а саме неправомірне зменшення податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств за результатами 9 місяців 2025 року, у сумі, що перевищує суму нарахованого податкового зобов`язання за такий податковий (звітний) період.

На підставі згаданого акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.12.2025 року №60132/13-01-04-04/43759280, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 792000 гривень, в тому числі за податковим зобов`язанням - 720000 грн. 00 коп. та за штрафнними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 72 000 грн. 00 коп.

Змістом спірних правовідносин є відповідність податкового повідомлення-рішення від 29.12.2025 №60132/13-01-04-04/43759280 критеріям правомірності, передбачених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Розглядаючи двний спір по суті суд керувався наступними нормами чинного законодавства та виходив з таких мотивів.

У відповідності до положень ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Фундаментальні основи відносин державних органів та особи закладено у статті 19 Основного Закону України.

Так, у відповідності до частини першої цієї статті, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У частині другій продовжується, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - ПК України).

Як передбачено абзацом першим підпункту 141.14.1. пункту 141.14 статті 141 ПК України платники податку, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним, сплачують щомісяця не пізніше двадцятого числа поточного місяця авансовий внесок з податку на прибуток підприємств за кожне місце роздрібної торгівлі пальним, інформація щодо якого внесена до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального станом на перше число поточного місяця, у розмірі, визначеному підпунктом 141.14.2 цього пункту.

Позивачем сплачено авансові внески з податку на на прибуток підприємств, що сплачується платниками, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним 20.01.2025 року 240 000 грн; 19.02.2025 року 240 000 грн; 19.03.2025 року 240 000 грн; 17.04.2025 року 240 000 грн; 19.05.2025 року 240 000 грн; 19.06.2025 року 240 000 грн; 15.07.2025 року - 240 000 грн; 19.08.2025 року - 240 000 грн; 18.09.2025 року - 240 000 грн., що зафіксовано в акті перевірки та не є спірним.

Згідно даних декларації позивачем задекларовано: об`єкт оподаткування (ряд 04 Декларації) збиток у сумі 2 340 863 грн.; податок на прибуток (ряд 06 Декларації) 0 грн.; зменшення нарахованої суми податку (ряд 16 Декларації) 2 160 000 грн.; податок на прибуток за звітний (податковий) період (ряд 17 Декларації) в сумі «-2 160 000» грн.; податок на прибуток за результатами попереднього звітного (податкового) періоду поточного року з урахуванням уточнень (рядок 18 Декларації) в сумі «-1440000» грн.; податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду (ряд 19 Декларації) в сумі «-720 000» гривень.

Спірним у цій справі є правильність проведення нарахування позивачем суми «-720 000» гривень за кодом класифікації доходів бюджету 11020100 податку на прибуток приватних підприємств до поданої декларації від 19.11.2025 року та чи має це наслідком збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток.

Абзацом першим підпункту 141.14.3. пункту 141.14 ст.141 ПК України передбачено, що авансові внески з податку на прибуток підприємств, сплачені відповідно до цього пункту, є невід`ємною частиною податку на прибуток.

Сплачена протягом звітного (податкового) періоду сума авансових внесків з податку на прибуток підприємств зменшує податкові зобов`язання з податку на прибуток підприємств, розраховані за результатами такого звітного (податкового) періоду за базовою (основною) ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, у сумі, що не перевищує суму нарахованого податкового зобов`язання за такий податковий (звітний) період (абзац другий цього ж підпункту).

У разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного (податкового) року, перевищує суму нарахованого податкового зобов`язання за такий податковий (звітний) рік, сума такого перевищення не переноситься у зменшення податкових зобов`язань наступних податкових (звітних) періодів (абзац третій підпункту 141.14.3. пункту 141.14 ст.141 ПК України).

Як передбачено абзацом четвертим підпункту 141.14.3. пункту 141.14 ст.141 ПК України, сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток не підлягає поверненню платнику податку як надміру та/або помилково сплачені податкові зобов`язання, не може бути зарахована в рахунок інших податків і зборів (обов`язкових платежів) та на неї не поширюється дія положення статті 43 цього Кодексу.

Наведені норми встановлюють правила використання сплачених авансових внесків при формуванні податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та, як наслідок його сплати чи несплати до бюджету.

У відповідності до п.58.1. ст.58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки;

завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу;

наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.

Підпунктом 54.3.2. пункту 54.3 статті 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Як передбачено абзацом третім п.2 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків. затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року № 1204, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за № 124/28254, з наступними змінами та доповненнями, у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами «Р» - у разі виявлення за результатами перевірок завищення або заниження податкових зобов`язань платника податків та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та застосування за наслідками таких перевірок передбачених Кодексом штрафних (фінансових) санкцій, пов`язаних з таким заниженням (завищенням) податкових та/або інших зобов`язань (крім грошових зобов`язань та/або штрафних (фінансових) санкцій, визначених іншими формами податкових повідомлень-рішень) та пені (крім пені відповідно до статті 129 Кодексу) (додатки 2, 3).

Системний зміст наведених норм вказує не те, що не будь-яке порушення вимог податкового законодавства має наслідком надіслання податкового повідомлення-рішення форми "Р", а лише таке, яке вказує на завищення або заниження податкових зобов`язань платника податків.

Як передбачено підп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Абзацом першим підпункту 141.14.3. пункту 141.14 ст.141 ПК України передбачено, що авансові внески з податку на прибуток підприємств, сплачені відповідно до цього пункту, є невід`ємною частиною податку на прибуток.

Сплачена протягом звітного (податкового) періоду сума авансових внесків з податку на прибуток підприємств зменшує податкові зобов`язання з податку на прибуток підприємств, розраховані за результатами такого звітного (податкового) періоду за базовою (основною) ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, у сумі, що не перевищує суму нарахованого податкового зобов`язання за такий податковий (звітний) період (абзац другий цього ж підпункту).

У разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного (податкового) року, перевищує суму нарахованого податкового зобов`язання за такий податковий (звітний) рік, сума такого перевищення не переноситься у зменшення податкових зобов`язань наступних податкових (звітних) періодів (абзац третій підпункту 141.14.3. пункту 141.14 ст.141 ПК України).

Як передбачено абзацом четвертим підпункту 141.14.3. пункту 141.14 ст.141 ПК України, сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток не підлягає поверненню платнику податку як надміру та/або помилково сплачені податкові зобов`язання, не може бути зарахована в рахунок інших податків і зборів (обов`язкових платежів) та на неї не поширюється дія положення статті 43 цього Кодексу.

Наведені норми визначають порядок використання сплачених авансових внесків при формуванні податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств та, як наслідок його сплати чи несплати до бюджету.

Актом перевірки підтверджується факт. який також не заперечується сторонами, відсутності у позивача податкових зобов`язань з податку на прибуток за результатами діяльності за 9 місяців 2025 року.

Як наслідок, в силу вимог абзацу другого підпункту 141.14.3. пункту 141.14 ст.141 ПК України, позиввач не міг зменшувати податкові зобов`язання з податку на прибуток підприємств. яких не було, сплаченими авансовими внесками.

З таким висновком відповідача погоджується суд.

Однак порушення порядку використання сплачених авансових внесків позивачем, не мало наслідком збільшення чи зменшення цих зобов`язань, оскільки, до такого використання, були відсутні подактові зобов`язання з податку на прибуток підприємств у платника податків.

Враховуючи те, що перевіркою не було встановлено завищення або заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств, а лише встановлено факт порушення позивачем підпункту 141.14.3. пункту 141.14 ст.141 ПК України при формуванні рядків 16, 17, 18, 19 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за три квартали 2025 року, правові підстави для визначення у спірному податковому повідомленні-рішенні суми податкового зобов`язання відсутні.

Такий висновок відповідає також положенням абзацу третього підпункту 141.14.3. пункту 141.14 ст.141 ПК України, який містить пряму заборону переносення у зменшення податкових зобов`язань наступних податкових (звітних) періодів суму авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного (податкового) року, який перевищує суму нарахованого податкового зобов`язання за такий податковий (звітний) рік.

Оскільки відповідачем в порушення наведених норм визначено суму податкового зобов`язання, підстав для накладення на позивача штрафу, передбаеного п.123.1 ст.123 ПК України, не було.

Інші аргументи позивача та заперечення відповідача не можуть бути покладені в основу рішення суду з урахуванням наведених мотивів.

Висновуючи наведене, суд уважає, що спірне податкове повідомлення-рішення не відповідає критеріям правомірності, передбачених п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставин, вимоги позивача є обгрунтованими, а тому позов належить задовольнити в повному обсязі.

В силу положень ст.139 КАС України, судовий збір належить присудити на користь позивача, оскільки позов задоволено повністю.

Питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу буде вирішуватись судом після надання відповідних доказів щодо їх понесення позивачем.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати, прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області, податкове повідомлення-рішення від 29.12.2025 року №60132/13-01-04-04/43759280.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (адреса: м.Львів, вул. Стрийська, 35, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартін Енерджі Груп" (адреса: Львівська область, Стрийьский район, м.Миколаїв, вул. Львівське шосе, 1, ) 9504 (дев`ять тисяч п`ятсот чотири) грн. 00 коп. сплаченого при поданні позову судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення складено 21 квітня 2026 року.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович