Справа № 160/25931/25
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2026-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 квітня 2026 року

м. Київ

справа №160/25931/25

адміністративне провадження №К/990/15860/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желєзного І.В.,

суддів: Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у справі №160/25931/25 за позовом ОСОБА_1 до Пенітенціарної академії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Пенітенціарної академії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Пенітенціарної Академії України, які полягають у нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року до 07 березня 2025 року в неповному обсязі, а саме: з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Зобов`язано Пенітенціарну Академію України, нарахувати і виплатити позивачу різницю індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року до 07 березня 2025 року в загальній сумі 375 768,44 грн, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2026 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року скасовано в частині задоволення позову та ухвалено постанову, якою позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Пенітенціарної академії України щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Зобов`язано Пенітенціарну академію України нарахувати і виплатити на користь позивачу індексацію-різницю (щомісячну фіксовану індексацію) за період з 01 березня 2018 року по 18 липня 2022 року, з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 у фіксованій величині 4 463,15 грн в місяць, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовну заяву в частині позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 07 березня 2025 року залишено без розгляду.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції в частині залишення позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 07 березня 2025 року без розгляду, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за вказаною касаційною скаргою, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів".

За змістом частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіряючи зміст оскаржуваного судового рішення та доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що позивач оскаржує постанову суду апеляційної інстанції в частині залишення позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 07 березня 2025 року без розгляду, у зв`язку із пропуском строку на звернення до суду.

Згідно з абзацом 2 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відкриття касаційного провадження в цій справі, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими та потребують перевірки.

Підставою відкриття касаційного провадження є посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у справі № 160/25931/25 за позовом ОСОБА_1 до Пенітенціарної академії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Витребувати справу №160/25931/25 із Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

3. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

4. Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний

Судді Л. О. Єресько

Ж. М. Мельник-Томенко