Справа № 240/6005/26
Суддя: Яремчук К.О.
Дата ухвалення: 2026-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/6005/26

Суддя-доповідач Яремчук К.О.

14 квітня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Яремчукa К.О., суддів - Гнап Д.Д. Сушка О.О. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року (постановлена суддею Черновою Г.В. у м. Житомир) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухваленого судового рішення

В лютому 2026 року позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у здійсненні йому перерахунку та виплати пенсії відповідно до статей 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на підставі виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про грошове забезпечення від 16 грудня 2025 року № б/н для перерахунку пенсії з урахуванням оновленого грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01 лютого 2023 року перерахунок, а з 01 січня 2026 року - доплату та в подальшому здійснювати виплату пенсії відповідно до статей 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", обчисливши розмір пенсії на підставі виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про грошове забезпечення від 16 грудня 2025 року № б/н для перерахунку пенсії з урахуванням оновленого грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року позовну заяву залишено без руху з підстав пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду та запропоновано заявнику подати до суду клопотання про поновлення такого строку.

На виконання вимог цієї ухвали представником позивача подано до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Розглянувши таку заяву, суд першої інстанції ухвалою від 03 березня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто в частині позовних вимог, що стосуються здійснення перерахунку пенсії з 01 січня 2023 року по 18 серпня 2025 року включно.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви в частині позовних вимог, суд першої інстанції вказав на помилковість посилань у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду на те, що право позивача на здійснення перерахунку пенсії в силу вимог статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших" не може бути обмежено будь-яким строком. Суд першої інстанції, пославшись на висновки Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19, вказав на те, що лист пенсійного органу не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву на таку скаргу

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року, а справу направити для продовження розгляду.

В обґрунтування поданої скарги представник апелянта вказав на те, що посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду у справі № 240/12017/19 (предметом дослідження якої була виплата пенсії у фіксованому розмірі - 10 мінімальних пенсій за віком) є необгрунтованими, оскільки не релевантні до обставин цієї справи з огляду на відмінний характер таких правовідносин.

У скарзі йдеться про те, що відповідно до частини 3 статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших категорій осіб" перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

А тому представник апелянта вважає, що даному випадку позивачем не пропущено строк звернення до суду, а тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення позову в частині позовних вимог та направити справу для продовження розгляду.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Представник пенсійного органу зауважив, що з позовною заявою до суду першої інстанції позивач звернувся лише 12 лютого 2026 року, тобто із пропуском встановленого шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, а тому висновки суду першої інстанції про повернення позову в частині позовних вимог з 01 лютого 2023 року по 18 серпня 2025 року відповідають чинному законодавству. З огляду на викладене просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року - без змін.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Приписами частин першої третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.

Так, пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (надалі - Закон № 2262-XII).

Відповідно до статті 51 Закону № 2262-XII при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Статтею 55 Закону № 2262-XII встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбачених цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановляючи оскаржувану в цій справі ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що у позивача відсутнє право на здійснення перерахунку пенсії з 01 лютого 2023 року по 18 серпня 2025 року, оскільки позовні вимоги заявлені поза шестимісячним строком, передбаченим статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, предметом апеляційного перегляду у конкретному випадку є ревізія висновків суду першої інстанції щодо порушення позивачем строку звернення до суду, що є підставою для застосування процесуальних наслідків, передбачених статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів насамперед виходить із правової природи спірних правовідносин та моменту виникнення в територіального органу Пенсійного фонду обов`язку здійснити перерахунок пенсії.

Так, зміст спірних правовідносин свідчить про те, що що підставою для виникнення у відповідача обов`язку здійснити перерахунок пенсії стало зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня 2023 року, що є обставиною, яка тягне за собою зміну розміру грошового забезпечення та, як наслідок, необхідність здійснення перерахунку призначеної пенсії.

Такий перерахунок не поставлений у залежність від звернення пенсіонера із відповідною заявою та має бути здійснений органом Пенсійного фонду України в силу прямої вказівки закону з моменту настання відповідної підстави (зростання розміру прожиткового мінімуму).

При цьому видача уповноваженим державним органом довідки про розмір грошового забезпечення у цій категорії справ не створює нового права на перерахунок пенсії, а є лише документальним підтвердженням складових грошового забезпечення, які повинні бути враховані органом Пенсійного фонду України під час реалізації вже існуючого обов`язку з перерахунку пенсії, що виник у силу закону з моменту підвищення прожиткового мінімуму.

Отримання позивачем зазначеної довідки зумовлено невиконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасного здійснення перерахунку пенсії, у зв`язку із чим позивач був вимушений вчиняти додаткові дії, спрямовані на підтвердження складових грошового забезпечення у належному розмірі та захист свого порушеного права.

Отже, право позивача на підвищення пенсії виникло з 01 січня 2023 року безпосередньо в силу закону (у зв`язку з підвищенням законодавцем прожиткового мінімуму для працездатних осіб), а невиконання відповідачем обов`язку з перерахунку пенсії у зв`язку з таким підвищенням прожиткового мінімуму свідчить про триваючу протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

За змістом частини третьої статті 51 Закону № 2262-XII, перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або у зв`язку із введенням нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження будь-яким строком.

Зазначена норма є спеціальною щодо загальних процесуальних правил, установлених статтями 122 та 123 Кодексу адміністративного судочинства України, та спрямована на забезпечення ефективного захисту права особи на належне пенсійне забезпечення у випадках, коли держава або її органи не виконали покладений на них обов`язок щодо своєчасного здійснення перерахунку пенсії у зв`язку зі зростанням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2024 року у зразковій справі № 380/19324/23, у якій зазначено, що перерахунок пенсії, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або органів, уповноважених видавати довідки про розмір грошового забезпечення, здійснюється без обмеження строком, а тому застосування процесуальних строків звернення до суду у таких спорах є неприйнятним.

З огляду на викладене колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що викладені в оскаржуваній ухвалі, оскільки застосування процесуальних строків звернення до суду у спорах щодо перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною складових грошового забезпечення відповідних категорій осіб, зокрема внаслідок збільшення прожиткового мінімуму, суперечить прямій нормі частини 3 статті 51 Закону № 2262-XII.

При цьому, на переконання апеляційного суду, правові висновки, що викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19, на які містяться посилання в оскаржуваній ухвалі, не застосовні до спірних правовідносин, оскільки такі стосуються інших фактичних обставин.

Зокрема, у справі № 240/12017/19 предметом судового розгляду було оскарження відмови органу Пенсійного фонду у проведенні перерахунку пенсії за минулий період (2014 рік) відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII. Верховний Суд виходив із того, що перерахунок пенсії у межах солідарної пенсійної системи здійснюється за заявою особи, а позивач, отримуючи пенсію у відповідному розмірі протягом тривалого часу, повинен був знати про складові та розмір своєї пенсії, що зумовило застосування загального шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Натомість у справі, що розглядається, спірні правовідносини регулюються Законом № 2262-XII, який містить спеціальне правове регулювання, зокрема частину 3 статті 51, яка прямо передбачає у випадку зміни складових грошового забезпечення, зокрема у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму, обов`язок держави здійснити перерахунок пенсії з моменту виникнення відповідних законодавчих підстав незалежно від звернення пенсіонера. Такий обов`язок має імперативний характер і у разі його невиконання з вини органів Пенсійного фонду України виключає можливість обмеження реалізації права на перерахунок пенсії процесуальними строками звернення до суду.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для застосування у цьому спорі наслідків, передбачених статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, та повернув позовну заяву в частині позовних вимог щодо здійснення перерахунку пенсії за період з 01 лютого 2023 року по 18 серпня 2025 року.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частин 1 - 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Окрім того, частина перша статті 2 та частина четверта статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, що полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На переконання колегії суддів, ухвала суду першої інстанції, що оскаржується, не відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону.

Відповідно до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, слід констатувати про обгрунтованість апеляційної скарги, адже ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відтак оскаржувану ухвалу слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Висновки щодо розподілу судових витрат

Оскільки апелянт звільнений від сплати судового збору, а інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, не встановлено, тому питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року про повернення позовної заяви в частині окремих позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Яремчук К.О.

Судді Гнап Д.Д. Сушко О.О.