Справа № 520/24426/25
Суддя: Мінаєва К.В.
Дата ухвалення: 2026-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 квітня 2026 р.Справа № 520/24426/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву представника Приватного підприємства Фірми «Антей» Ханіна Володимира Анатолійовича про відвід колегії суддів: Мінаєвої К.В., Ральченка І.М., Катунова В.В., у справі 520/24426/25

за позовом Приватного підприємства Фірми «Антей»

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Фірма «Антей» (далі ППФ «Антей», позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі відповідач), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення (ППР) ГУ ДПС України в Харківській області від 03.07.2025р. №0/32838/0409 та №0/32842/0409.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 відмовлено у задоволенні позову Приватного підприємства Фірма «Антей» до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство Фірма «Антей» подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства Фірма «Антей» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 по справі № 520/24426/25 за позовом Приватного підприємства Фірма «Антей» до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та справу витребувано з суду першої інстанції.

Після надходження матеріалів адміністративної справи №520/24426/25 останню ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2026 було призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2026 витребувано у Головного управління ДПС у Харківській області докази по справі. 01.04.2026 відповідачем направлено до суду витребувані докази.

06.04.2026 судом отримано заяву представника Приватного підприємства Фірми «Антей» Ханіна Володимира Анатолійовича про відвід колегії суддів: Мінаєвої К.В., Ральченка І.М., Катунова В.В. В обґрунтування заяви заявник зазначає, що ухвала суду від 30.03.2026 винесена судом після ухвалення рішення про закінчення підготовки справи до апеляційного розгляду (ухвала від 26.03.2026), що є порушенням апеляційним судом вимог статті 306 та 307 КАС України. Крім того, клопотання відповідача про надання витребуваних доказів направлено до суду раніше, ніж було отримано ним ухвалу суду від 30.03.2026, що свідчить про наявність зловмисної домовленості та позапроцесуального спілкування суду зі стороною у справі. Наведені обставини є суб`єктивним фактором щодо обґрунтованого сумніву стосовно забезпечення достатньої гарантії безсторонності та об`єктивності суддів колегії під час розгляду апеляційної скарги позивача.

Згідно з частиною третьою, одинадцятою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Перевіривши заяву про відвід, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає заявлений відвід необґунтованим з наступних підстав.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статті 36 КАС України, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), зокрема - п. 4, - за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (частина друга статті 36 КАС України).

Частиною третьою статті 39 КАС України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Звертаючись до суду з заявою про відвід колегії суддів, представник Приватного підприємства Фірми «Антей» Ханін Володимир Анатолійович зазначає, що клопотання відповідача про надання суду додаткових доказів, відповідно до дати та часу його оформлення і підписання КЕП, направлено на адресу суду і позивача 01.04.2026 о 14:21. Водночас ухвала Другого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2026 у цій справі була доставлена до Електронного суду 01.04.2026 о 17:22 та надіслана відповідачу ГУ ДПС у Харківській області 01.04.2026 о 17:31, тобто після того, як відповідач оформив та надіслав власне клопотання про надання додаткових доказів. Наведене, на переконання заявника, можливе лише внаслідок позапроцесуального спілкування представника відповідача з колегією суддів, у зв`язку з чим наявний обґрунтований сумнів щодо їх неупередженості.

Розглядаючи вказані аргументи заявника, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до частини одинадцятої статті 251 КАС України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Судом встановлено, що всі учасники справи №520/24426/25 мають електронний кабінет, у зв`язку з чим вручення судових рішень в межах цієї справи здійснюється шляхом їх надсилання до електронного кабінету.

Відповідно до пункту 37 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (далі - Положення про ЄСІТС), підсистема «Електронний суд» забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).

Відповідно до пунктів 1-2 розділу ІІ Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 19.04.2018 №1200/0/15-18, електронний примірник судового рішення або окремої думки судді виготовляється судом в АСДС у день ухвалення судового рішення або виготовлення його повного тексту в паперовій формі, підписується КЕП судді, який ухвалив таке судове рішення, а в разі колегіального розгляду - КЕП усіх суддів, що входять до складу колегії, та зберігається у стані, що унеможливлює його подальше коригування. Обов`язок щодо своєчасного надсилання електронних примірників судового рішення та окремої думки судді для їх внесення до Реєстру шляхом формування та підписання відповідного електронного примірника в АСДС покладається на суддю (суддю-доповідача), який ухвалив таке рішення (пункт 1 розділу Х Порядку).

Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», ухвала Другого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2026 підписана колегією суддів 30.03.2026 (суддя Катунов В.В. 30.03.2026 о 17:07:19; суддя Ральченко І.М. 30.03.2026 о 17:09:07; головуючий суддя Мінаєва К.В. 30.03.2026 о 17:10:04). Тобто, з 30.03.2026 вказана ухвала зберігається в автоматизованій системі документообігу суду в статусі "оригінал", що не підлягає коригуванню.

Отже, після внесення ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2026 по справі №520/24426/25 до автоматизованої системи документообігу суду шляхом її підписання колегією суддів 30.03.2026 така була автоматично надіслана до Єдиного державного реєстру судових рішень та Електронних кабінетів користувачів учасників справи. Крім того, своєчасне надсилання електронного примірника судового рішення (ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2026 по справі №520/24426/25) підтверджується наявними відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, відповідно до яких дата надіслання судом вказаної ухвали 30.03.2026 (перегляд доступний за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/135335343).

За таких обставин посилання заявника про надіслання зазначеної ухвали суду відповідачу 01.04.2026 о 17:31 не відповідає обставинам справи, оскільки надіслання процесуальних документів до Електронного кабінету користувача здійснюється автоматично після їх внесення до автоматизованої системи документообігу суду, що в даному випадку відбулось 30.03.2026, тобто до надання Головним управлінням ДПС у Харківській області витребуваних доказів.

Наведене вище свідчить про те, що колегія суддів здійснила всі передбачені законодавством та Положенням про ЄСІТС вимоги щодо направлення сторонам та офіційного оприлюднення прийнятої ухвали.

Суд враховує, що день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи є днем вручення судового рішення (пункт 2 частини шостої статті 251 КАС України).

При цьому, дата, яку позивач вважає датою направлення ухвали, є датою проставлення ЄСІТС статусу "Доставлено".

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що отримання процесуальних документів в Електронному кабінеті користувача перебуває поза межами контролю суду. Суд не здійснює контроль за внесенням даних по справі, яка міститься в Електронному кабінеті користувача, оскільки відповідно до Положення про ЄСІТС такі функції віднесено до повноважень адміністратора ЄСІТС Державного підприємства «Інформаційні судові системи» (наказ ДСА України від 22.09.2022 № 333 у редакції наказу від 10.11.2023 № 523).

Таким чином, доводи заявника щодо направлення Головним управлінням ДПС у Харківській області витребуваних доказів до суду раніше, ніж було отримано ним ухвалу суду, грунтуються на визначеній ЄСІТС даті набрання ухвалою статусу "Доставлено", та жодним чином не свідчать про позапроцесуальне спілкування колегії суддів Мінаєвої К.В., Ральченка І.М., Катунова В.В. з будь-яким учасником справи.

Колегія суддів враховує положення Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України від 22.02.2013, стаття 14 якого передбачає, що суддя не має допускати позапроцесуальних взаємовідносин з учасниками судового процесу у справі, що перебуває у його / її провадженні. Суддя має уникати поведінки, що може викликати сумнів чи створити враження про наявність у судді прихильності чи упередженого ставлення до учасників справи чи їх представників.

Водночас заявником не надано жодних належних та допустимих доказів, не наведено конкретних фактів чи обставин, що могли б свідчити про наявність позапроцесуальних контактів або зловмисну домовленість, про що наголошено в розглядуваній заяві.

Щодо тверджень заявника про порушення апеляційним судом вимог статті 306 та 307 КАС України шляхом постановлення ухвали про витребування доказів після призначення справи до розгляду колегія суддів зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Отже, незгода із мотивами прийняття вказаної ухвали не може свідчити про наявність законних сумнівів щодо безсторонності та незалежності розгляду справи судом.

Слід зазначити, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика цього суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому.

При вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

ЄСПЛ в п. 49 рішення у справі «Білуха проти України» вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Так, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою.

З суб`єктивної точки зору, суд не повинен виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання. Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

Отже, метою запровадження інституту відводу судді від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді під час розгляду справи.

Колегія суддів суд звертає увагу на те, що для відведення суддів необхідно обґрунтувати їх заінтересованість в результаті розгляду справи, а також обґрунтувати наявність обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості або об`єктивності.

При цьому, не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Суд апеляційної інстанції підсумовує, що доводи, покладені в обґрунтування заяви представника Приватного підприємства Фірми «Антей» Ханіна Володимира Анатолійовича, не дають жодних підстав для висновку про наявність неупередженості колегії суддів Мінаєвої К.В., Ральченка І.М., Катунова В.В. Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість колегії суддів в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості суду при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не встановлено.

Отже, обставини, якими заявник обґрунтовує свою заяву, не викликають обґрунтованих сумнівів у неупередженості, необ`єктивності та заінтересованості в результаті розгляду справи колегії суддів, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цього судді як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію", яким керується Європейський суд з прав людини.

Враховуючи вказане, проаналізувавши викладені у заяві міркування та наведені доводи, суд дійшов висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для відводу колегії суддів у цій справі, оскільки заява не містить посилань на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають можливість участі суддів у розгляді цієї справи, відповідно до статей 36, 37 КАС України.

Відповідно до абзацу першого частини четвертої статті 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленої заяви позивача про наявність підстав для відводу суддів Мінаєвої К.В., Ральченка І.М., Катунова В.В. та необхідність передати матеріали поданої представником Приватного підприємства Фірми «Антей» Ханіним Володимиром Анатолійовичем заяви для визначення судді, яким буде здійснюватись її розгляд, за допомогою автоматизованої системи документообігу суду.

Розгляд заяви про відвід здійснюється з урахуванням перебування головуючого судді Мінаєвої К.В. у період з 06.04.2026 до 10.04.2026 на навчанні відповідно до наказу Другого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2026 №2.2-07/18.

Керуючись статтями 31, 36, 37, 40, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованим заявлений відвід колегії суддів Мінаєвої К.В., Ральченка І.М., Катунова В.В. у справі №520/24426/25.

Передати до відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Другого апеляційного адміністративного суду заяву про відвід для визначення складу суду з метою вирішення питання про відвід відповідно до вимог частини першої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Мінаєва К.В.
Судді Ральченко І.М. Катунов В.В.