Справа № 420/3242/26
Суддя: Дегтярьова С.В.
Дата ухвалення: 2026-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/3242/26

Суддя першої інстанції - Андрухів В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Дегтярьової С.В.,

суддів Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,

розглянув в порядку письмового провадження у місті Одеса апеляційну скаргу Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у справі №420/3242/26 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Демченка Олега Валентиновича, яка полягає у невчиненні дій з припинення розшуку наступного рухомого майна, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 79417142:

FORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова,рами):

НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_8

- зобов`язати головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Демченка Олега Валентиновича прийняти у виконавчому провадженні №79417142 постанову про зняття з розшуку наступних транспортних засобів, належних ФОП ОСОБА_1 :

FORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_9 .

VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_8 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року позовні вимоги задоволені частково. Суд:

- визнав протиправною бездіяльність головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Демченка Олега Валентиновича, яка полягає у невчиненні дій з припинення розшуку наступного рухомого майна, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 79417142:

FORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова,рами):

НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_8 .

- зобов`язав Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вчинити дії у виконавчому провадженні №79417142 щодо зняття з розшуку наступних транспортних засобів, належних ФОП ОСОБА_1 :

FORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_10

GRAY ADAMS, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_9 .

VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_8 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовив.

До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у справі №420/3242/26.

Приморський ВДВС у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в апеляційній скарзі зазначив, що оскільки постанова про розшук майна боржника від 31 жовтня 2025 року є заходом примусового виконання, вжитим до моменту зупинення судом виконавчого провадження у відповідності до ухвали Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/36906/25 від 31 жовтня 2025 року, державний виконавець не має правових підстав для її скасування (припинення розшуку) до моменту поновлення судом виконавчого провадження.

Враховуючи, що на момент звернення позивача вчинення виконавчих дій було зупинено ухвалою суду, у державного виконавця був відсутній процесуальний обов`язок та законне право здійснювати заходи щодо стягнення на майно боржника та припинення розшуку майна. Отже, висновок суду про наявність протиправної бездіяльності є таким, що суперечить приписам ст. 19 Конституції України та нормам спеціального законодавства.

Також апелянт зазначає, що оскільки автотранспортні засоби, що зазначені в рішенні суду, є рухомим майном, а особливості його використання можуть привести до їх знищення чи зменшення цінності внаслідок користування, та у відповідності до вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» - необхідно обов`язкове погодження стягувача на передачу такого майна боржнику або іншим особам. Матеріали виконавчого провадження не містять погодження стягувача, в особі ГУ ДПС в Одеській області, на передачу рухомого майна боржнику чи будь-яким іншим особам.

Апелянт звертає увагу, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі №420/36906/25 зупинене стягнення за виконавчим документом. Відтак, здійснення виконавцем опису та арешту майна в період дії вказаної ухвали є прямим порушенням судового рішення та незаконним провадженням заходів примусового виконання. Крім того, згідно з клопотанням представника боржника про припинення розшуку, було офіційно повідомлено про місцезнаходження транспортних засобів за адресами: м. Одеса, Тираспольське шосе, 22Г та вул. Володимира Рутковського, 5. Зазначені адреси за територіальною дислокацією не належать до компетенції Приморського ВДВС у місті Одесі, а підпадають під юрисдикцію іншого відділу ДВС.

За таких підстав, просить рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у справі № 420/3242/26 скасувати повністю. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку. Отже, не пізніше, ніж на 5 робочий день з дня отримання відомостей про місцезнаходження майна, відповідач мав провести опис такого майна та накласти на нього арешт. Крім цього, не пізніше наступного робочого дня з дня виявлення майна, виконавець мав винести постанову про зняття майна з розшуку, чого зроблено не було. Відповідно, отримавши 30 січня 2026 року клопотання сторони позивача про зняття автомобілів з розшуку, відповідач повинен був наступного робочого дня, тобто 31 січня 2026 року, винести постанову про зняття розшуку з нього, оскільки до цього відповідача прямо зобов`язує припис абзацу 3 ч. 3 статті 36 Закону.

В подальшому, протягом 5 робочих днів, тобто до 06 лютого 2026 року включно, відповідач зобов`язаний був провести опис майна та накласти на нього арешт, чого також не зробив. Натомість, на думку позивача, виконавцем вживаються явно упереджені дії, спрямовані на перешкоджання реалізації позивачем гарантованих йому Законом прав, шляхом прийняття із запізненням на 3 місяці постанови про зупинення вчинення виконавчих дій саме в той момент, коли позивач звернувся до виконавця з клопотанням про зняття з розшуку транспортних засобів, які йому належать. Підсумовуючи вищезазначене, з моменту одержання клопотання позивача про зняття з розшуку автомобілів, у відповідача не існувало перепони у вигляді постанови про зупинення вчинення виконавчих дій, у зв`язку з чим відповідач мав усі повноваження на вчинення дій щодо розшуку майна, а також його опис та арешт.

Доводи відповідача про те, що йому перешкоджала ухвала суду про забезпечення позову є безпідставними, адже сама по собі ухвала не зупиняє виконавче провадження, оскільки для цього виконавець має прийняти відповідну постанову, яка на момент звернення позивача з клопотанням прийнята не була.

З огляду на викладене, позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у справі № 420/3242/26 без змін.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

25 березня 2026 року недоліки усунуто.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року відкрите апеляційне провадження.

08 квітня 2026 року матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

13 квітня 2026 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Колегія суддів перевірила матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, та дійшла висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що на примусовому виконанні Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває вимога ГУ ДПС в Одеській області № ф-8259 1532-у від 05 серпня 2025 року про стягнення недоїмки з єдиного внеску з ФОП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Демченка Олега Валентиновича від 23 жовтня 2025 року відкрите виконавче провадження № 79417142 з примусового виконання вищезазначеної вимоги ГУ ДПС в Одеській області.

Постановою головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Демченка Олега Валентиновича від 23 жовтня 2025 року накладений арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення з урахування виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, що складає 460494,25 грн.

Постановою головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Демченка Олега Валентиновича від 31 жовтня 2025 року було оголошено у розшук наступне рухоме майно (транспортні засоби), що належить позивачу:

1) KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_11 ) GRAY ADAMS, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_12 ) VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_13 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_14 ) SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_15 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_16 ) VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_17 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_18 ) SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_19 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_20 , реєстраційний номер НОМЕР_21 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_22 ) VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_23 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_24 ) VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_25 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_26 ) FORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_27 , реєстраційний номер НОМЕР_28 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_29 ) VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_30 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_31 ) VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_32 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_33 ) LATRE, реєстраційний номер НОМЕР_34 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_35 ) VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_36 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_37 ) VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_38 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_39 ) VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_40 ) MIROFRET, реєстраційний номер НОМЕР_41 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_42 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі №420/36906/25 зупинене стягнення на підставі вимоги Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 05 серпня 2025 року №Ф- 8259-1532У зі сплати єдиного внеску в сумі 422 818 грн 14 коп.

25 січня 2026 року представником позивача на адресу відповідача було направлене клопотання про припинення розшуку транспортних засобів. Зокрема, у зазначеному клопотанні сторона позивача повідомляла відповідача та виконавця про місцезнаходження автомобілів: FORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_43 ; KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова,рами): НОМЕР_9 . VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_8 , та просила винести постанову про припинення їхнього розшуку на підставі ч.3 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, позивач просив передати транспортний засіб FORD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_43 на зберігання орендарю - ПП «Медичні профогляди № 1», , а інші транспортні засоби: GRAY ADAMS, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN/номер шасі (кузова,рами): НОМЕР_9 . VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_8 ; KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_10 , - позивачу.

Також судом встановлено, що згідно відповіді від 05 березня 2026 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, найменування юридичної особи з кодом 41404999 - Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Тому, у судовому засіданні 05 березня 2026 року суд ухвалив вважати відповідачем у справі Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

Статтею 1 вищевказаного Закону передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 1404-VІІІ, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 ч.2 статті 18 Закону визначається, що виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно п.6 ч.3 статті 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.34 Закону виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Згідно ч.4 статті 35 Закону арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадків, передбачених пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Відповідно до ч.5 статті 35 Закону після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Відповідно до ч.2 статті 36 Закону розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Згідно ч.3 статті 36 Закону у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Згідно статті 56 Закону арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч. 3 статті 56 Закону).

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч. 5 статті 56 Закону).

Відповідно до ч.1 статті 58 Закону майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо проти цього не заперечує стягувач (щодо рухомого майна) або якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення чи зменшення цінності внаслідок користування (ч. 2 статті 58 Закону).

Колегія суддів дослідила матеріали справи та дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Розшук майна боржника є заходом примусового виконання рішення, який має допоміжний, забезпечувальний характер та спрямований на встановлення місцезнаходження майна.

Разом з тим, такий захід не може застосовуватись без наявності фактичних підстав для його подальшого існування.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук транспортного засобу припиняється у разі його виявлення, державний виконавець не пізніше наступного дня зобов`язаний винести постанову про зняття майна з розшуку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач повідомив державного виконавця про місцезнаходження транспортних засобів, така інформація була отримана та не спростована відповідачем.

Отже, у державного виконавця виник прямий обов`язок припинити розшук.

Апелянт посилається на те, що виконавче провадження зупинене, а тому відсутні правові підстави для скасування заходів примусового виконання.

Суд апеляційної інстанції відхиляє ці доводи з огляду на те, що зупинення виконавчого провадження означає тимчасову заборону вчинення дій, спрямованих на примусове виконання рішення, водночас, не звільняє державного виконавця від обов`язку діяти відповідно до закону у випадках, коли відпали підстави для застосування певного заходу.

Більш того, в даному випадку було зупинене стягнення, а не виконавче провадження, що є різними обставинами як за суттю, так і за наслідками. Припинення розшуку майна не є дією щодо звернення стягнення, не спрямоване на реалізацію майна або задоволення вимог стягувача, а є процесуальним обов`язком, який виникає автоматично у зв`язку з виявленням такого майна.

Посилання апелянта на відсутність погодження стягувача щодо передачі майна на відповідальне зберігання є безпідставними, оскільки предметом спору є не передача майна, а припинення його розшуку, обов`язок зняття розшуку не ставиться законом у залежність від волевиявлення стягувача. Відповідні дії (опис, арешт, передача на зберігання, тощо) є окремими виконавчими діями, які не впливають на обов`язок припинити розшук після встановлення місцезнаходження майна.

Доводи апелянта про те, що транспортні засоби знаходяться на території іншого органу ДВС також не приймаються судом до уваги, оскільки така обставина не звільняє державного виконавця від обов`язку реагувати на отриману інформацію, у разі необхідності виконавець має право ініціювати передачу матеріалів або доручення іншому органу, це не є підставою для бездіяльності та продовження розшуку за відсутності для цього правових підстав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подальше перебування транспортних засобів у розшуку створює ризик їх затримання органами поліції, унеможливлює їх використання у господарській діяльності, обмежує право власності позивача. Таке втручання є непропорційним, оскільки відсутня легітимна мета для подальшого розшуку майна після встановлення його місцезнаходження.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про зупинення вчинення виконавчих дій була прийнята виконавцем лише 11 лютого 2026 року, після надходження клопотання про скасування розшуку транспортних засобів, хоча відповідна ухвала суду від 31 жовтня 2025 року про забезпечення позову була подана боржником виконавцю ще у листопаді 2025 року. А тому була відсутня, передбачена Законом, заборона виконавцю вжити заходи щодо опису майна боржника, передачі його на тимчасове зберігання та зняття арешту з такого майна.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для задоволення адміністративного позову.

За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись статтями 2, 5, 139, 242-244, 250, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст судового рішення складений 14 квітня 2026 року.

Суддя доповідач С.В. Дегтярьова

Судді А.В. Крусян

О.В. Яковлєв