Справа № 160/12730/24
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2026-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2026 року м. Дніпросправа № 160/12730/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Божко Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Мальва" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 ( суддя Олійник В.М.) в адміністративній справі №160/12730/24 за позовом Селянського (фермерського) господарства "Мальва" до Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Селянське (фермерське) господарство «Мальва» звернулося до суду з вимогами визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області - Верешка Сергія Васильовича від 15.03.2023 №66789312 про припинення права власності Селянського (фермерського) господарства «Мальва» на нерухоме майно №38959687 від 27.10.2020;

зобов`язати державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області- Верешка Сергія Васильовича виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис від 10.03.2023 про припинення права власності Селянського (фермерського) господарства «Мальва» на нерухоме майно №38959687 від 27.10.2020.

В обґрунтування позовних вимог посилається на порушення державним реєстратором порядку прийняття рішення про припинення права власності Селянського (фермерського) господарство «Мальва» на нерухоме майно, яке було зареєстровано за С(Ф)Г «Мальва» не на підставі скасованого апеляційним судом рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області, а на підставі передання цього майна до статутного капіталу господарства і відповідно до акта-приймання передачі майна, який жодним судовим рішенням не скасовувався, не визнавався недійсним, іншим чином не оспорювався.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.03.2025, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що державним реєстратором не було порушено порядок прийняття рішення про припинення права власності, оскільки спірне рішення прийнято у відповідності до частини 2 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (Закон №1952-IV), яка кореспондується з пунктом 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (Порядок №1127), згідно з положеннями яких, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

З рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу.

За результатами касаційного перегляду справи, касаційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Мальва» задоволено.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20.03.2025 у справі №160/12730/24 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції, з огляду на допущення порушення норм процесуального права саме судом апеляційної інстанції, оскільки апелянтом було заявлено клопотання, у якому він просив у порядку пункту 4 частини 1 статті 306 КАС України витребувати у відповідача належним чином засвідчену копію оскаржуваного рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, однак клопотання вирішено не було.

Досліджуючи інші підстави обґрунтування доводів апеляційної скарги, встановлено, що апелянт посилається на порушення під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Так, апелянт стверджує, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно за С(Ф)Г «Мальва» відбулася не на підставі скасованого рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10.12.2019, а на абсолютно іншій підставі - акту приймання-передачі від 27.10.2020, який є чинним, у жодний спосіб не скасований чи не визнаний недійсним, жодним судовим рішенням оцінка правомірності його прийняття не надавалася.

Також апелянт посилається на висновок, зроблений Верховним Судом у постановах від 10.09.2019 у справі №918/370/18 та від 12.06.2019 у справі № 927/352/18, відповідно до якого, акт приймання-передачі майна до складу статутного фонду є правочином, який підтверджує волевиявлення сторін, має юридичні наслідки - набуття та припинення права власності на нерухоме майно, а отже, оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні статті 202 ЦК України) в цьому випадку, є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків в розумінні статті 16 ЦК України, статті 20 ГК України.

Крім того скаржник зазначає, що постанова апеляційного суду у цивільній справі не встановлює незаконність набуття права власності саме С(Ф)Г «Мальва», ані у своїй мотивувальній, ані у резолютивній частині, а саме С(Ф)Г «Мальва» не було учасником цієї справи.

Апелянт зазначає про існування суперечності між підставою скасування реєстрації (рішення суду щодо ОСОБА_1 ) та зареєстрованим правом власності С(Ф)Г «Мальва», яке виникло на іншій правовій підставі (акт приймання-передачі) і було чинним на момент скасування реєстрації. Як наслідок, позивач покликається на те, що скасування державної реєстрації в такій ситуації є юридично неможливим, оскільки майно було відчужене третій особі (С(Ф)Г «Мальва»).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Колегією суддів з`ясовано, що Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2019 року по справі №188/1145/19 позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Самарська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області, , що розташована за адресою: 52722, вул. Центральна, 2, с. Самарське, Петропавлівський район, Дніпропетровська область, про визнання права власності - задоволено та вирішено:

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю майстерні 1968 року побудови, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею приміщень 1149,50 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 600 (шістсот) грн. 03 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 600 (шістсот) грн. 03 коп.

21.10.2020 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кобельницьким С.І., зареєстроване право власності на вказане нерухоме майно за фізичною особою - ОСОБА_1 , про що свідчить запис про право власності №38838755.

Відповідно до рішення про внесення нерухомого майна до статутного фонду С(Ф)Г «Мальва» №10/2020 від 20.10.2020 та акту приймання-передачі нерухомого майна від 27.10.2020 голова С(Ф)Г - ОСОБА_1 передав до статутного фонду (складеного капіталу) С(Ф)Г «Мальва» вказане нерухоме майно.

27.10.2020 на підставі цих документів приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кобельницьким С.І. зареєстроване право власності на нерухоме майно за юридичною особою - СФГ «Мальва», про що свідчить запис про право власності №38959687.

Не погодившись із рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10.12.2019 у справі №188/1145/19, перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.05.2021 у справі №188/1145/19 апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області задоволено.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10.12.2019 у справі №188/1145/19 скасовано.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Самарська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності відмовлено.

15.03.2023 державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області - Верешком Сергієм Васильовичем прийнято рішення №66789312, яким припинено право власності С(Ф)Г «Мальва» (як юридичної особи) на вищевказане нерухоме майно, з підстав ухваленого судового рішення Дніпровського апеляційного суду у справі №188/1145/19.

11.01.2024 позивачем, через Центр надання адміністративних послуг Петропавлівської селищної ради, замовлено Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер довідки 361550909), з якою позивачеві стало відомо про те, що посадовою особою - державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Верешком Сергієм Васильовичем прийнято рішення від 15.03.2023 №66789312, яким припинено право власності С(Ф)Г «Мальва» (як юридичної особи) на вказане вище нерухоме майно.

Позивач, вважаючи рішення від 15.03.2023 №66789312 протиправним, звернувся із позовом до суду.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне

Колегія суддів звертає увагу, що адміністративний розгляд застосовується, якщо йдеться про процедурні порушення, а не спір між сторонами щодо самого права.

Досліджуючи обставини існування в особи права власності, суд має передусім встановлювати підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності.

Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а вважається лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

Відповідну правову позицію викладено у постанові ВП ВС від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності не має.

Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права.

Запис щодо реєстрації за позивачем права власності на нерухоме майно на підставі правовстановлювального документа, який згодом скасовано, не свідчить про набуття ним права власності на зазначене майно.

Відповідну правову позицію викладено в постанові КГС ВС від 20.02.2018 у справі № 917/553/17.

Запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав або про скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Відповідну правову позицію викладено в постановах КГС ВС від 11.12.2019 у справі № 922/1110/18.

Щодо питання чи наділений Державний реєстратор повноваженням виносити рішення про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, якщо в судовому порядку скасовано судове рішення, яким визнано за особою право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю

Згідно з чинним законодавством України та практикою Верховного Суду, державний реєстратор не має повноважень самостійно скасовувати запис про право власності лише на підставі скасування судового рішення, оскільки в даному випадку принцип автоматизму відсутній, а саме, скасування судом рішення, яке було підставою для реєстрації, не означає автоматичного припинення права власності в реєстрі.

Для того, щоб запис було видалено, у судовому рішенні має бути чітко вказано про скасування рішення державного реєстратора або про припинення права власності.

Досліджуючи постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 травня 2021 року, колегією суддів встановлено, що резолютивна частина рішення містить лише наступні висновки: апеляційну скаргу першого заступника прокурора області Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області - задовольнити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2019 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Самарська сільська рада Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності - відмовити.

Таким чином, враховуючи, що реєстратор діє виключно на підставі заяви та відповідного судового рішення, яке набрало законної сили та містить вимогу про скасування реєстраційної дії, в даному випадку підстава для відповідних реєстраційних дій були відсутні, оскільки суд просто скасував попереднє рішення про набувальну давність, але не зобов`язав скасувати запис у реєстрі.

Щодо Акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу

Акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу це не просто технічний документ, оскільки має всі ознаки правочину, а саме:

- фіксує волевиявлення, підтверджує згоду засновника передати майно, а товариства прийняти його

- створює юридичні наслідки, тобто є правовою підставою для переходу права власності. На підставі такого акта (та протоколу зборів) здійснюється державна реєстрація права власності за юридичною особою

- припиняє та створює права, при цьому, право власності фізичної чи юридичної особи-засновника припиняється, а у новоствореної або існуючої компанії виникає

Саме такий акт може бути оскаржений у суді як самостійний правочин, якщо він був підписаний з порушенням закону.

Щодо способу захисту при вирішенні спорів щодо нерухомого майна та спорів, за наслідками розгляду яких мають вчинятися реєстраційні дії

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування).

Тким чином, стаття 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції до 15.01.2020 року передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як:

- скасування записів про проведену державну реєстрацію прав;

- скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав Закріплено в Постановах Великої Палати ВС від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, від 04.09.2018 у справі № 915/127/1.

В подальшому, стаття 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції з 16.01.2020 року по 25.07.2022 року встановлювала такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

- судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

- судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

- судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав) (Постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 922/2589/19).

В подальшому, стаття 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції з 16.01.2020 по 25.07.2022

Велика Палата Верховного Суду підтримала правовий висновок КЦС ВС щодо застосування статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначивши, що задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності може призвести до відновлення порушених прав особи без застосування додаткових способів захисту, таких як поновлення права власності (за умови, якщо суд, задовольнивши таку позовну вимогу, вирішить тим самим спір про право, наявний між сторонами)

Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення, що відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України, відповідно до змісту Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20)

Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції з 26.07.2022 року, за загальним правилом, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, державний реєстратор повинен керуватися положеннями Закону № 1952-IV, чинними на момент вчинення ним дій на підставі такого судового рішення.

Щодо скасування рішення державного реєстратора про припинення права власності, якщо воно було прийнято на підставі судового рішення, яке фактично не стосувалося правовстановлюючих документів (зокрема, чинного акта приймання-передачі) слід зазначити наступне.

Ключовими правовими позиціями в даній справі є:

- пріоритет правовстановлюючих документів: відомості в Державному реєстрі мають відповідати документам, на підставі яких проведено реєстрацію. Якщо акт приймання-передачі майна до статутного капіталу є чинним і не скасованим, він є законною підставою для володіння майном.

- незаконність припинення права: реєстратор не має права припиняти право власності на підставі рішення суду, яке не скасовує саме той документ (акт), що став підставою для реєстрації.

- презумпція правомірності: право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не встановлено судом щодо конкретного правочину.

Таким чином, оскільки акт приймання-передачі майна є правочином і він не визнаний судом недійсним, право власності вважається набутим правомірно.

Реєстратор не мав права припиняти реєстрацію на підставі рішення суду, яке не містить прямої вказівки на скасування правовстановлюючого документа або припинення речового права саме на цей об`єкт.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що внаслідок неповного з`ясування обставин та порушення норм матеріального права, суд першої інстанції при ухваленні судового рішення про відмову у задоволенні позову дійшов помилкових висновків, а отже апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Відповідно до частини 6 статті 120 КАС України встановлено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Суд звертає увагу, що розгляд справи відбувся 02.04.2026, проте, у зв`язку з перебуванням судді Олефіренко Н.А. та Дурасової Ю.В. в період з 06.04.2026 по 10.04.2026 на навчанні, повний текст судового рішення складено у перший робочий день 13.04.2026 та невідкладно направлено до ЄДРСР.

Керуючись ст.ст. 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Мальва" задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 в адміністративній справі №160/12730/24 скасувати та прийняти у справі нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області - Верешка Сергія Васильовича від 15.03.2023 №66789312 про припинення права власності Селянського (фермерського) господарства «Мальва» на нерухоме майно №38959687 від 27.10.2020.

Зобов`язати державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області- Верешка Сергія Васильовича виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис від 10.03.2023 про припинення права власності Селянського (фермерського) господарства «Мальва» на нерухоме майно №38959687 від 27.10.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області на користь Селянського (фермерського) господарства «Мальва» судові витрати зі сплати судового збору за подання позову, апеляційної скарги та касаційної скарги у розмірі 11 506,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 02 квітня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 13 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко