Справа № 420/10548/26
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2026-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 квітня 2026 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ТОВ «Інтер Транссервіс» про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Транссервіс» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До суду 10.04.2026 року надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Транссервіс» (далі ТОВ «Інтер Транссервіс») до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови №ОПШ055738 від 10.03.2026 року Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті.

Разом з позовом до суду надійшла заява позивача в порядку ст.152 КАС України про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Управління державного нагляду (контролю) в Одеській області №ОПШ055738 від 10.03.2026 року до набрання законної сили рішенням суду по цій справі.

У заяві позивач зазначив, що згідно зі ст.308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом 15 днів, він стягується в подвійному розмірі. Крім того, оскільки позивач є юридичною особою, передача постанови до ДВС призведене до негайного арешту банківських рахунків ТОВ «Інтер Транссервіс». Також зазначив, що очевидними є порушення відповідача, оскільки як зазначено у позові, відповідач порушив процедуру, надіславши запрошення на розгляд справи фізичній особі (водію), а не перевізнику (ТОВ), чим позбавив підприємство права на захист.

Заявник вказує, що з огляду на те, що оскарження постанови в судовому порядку триватиме 2-4 місяці, існує реальна загроза примусового стягнення коштів за незаконною постановою до моменту винесення рішення судом.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст.150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акту або нормативно-правового акту; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 ст.151 КАС України встановлено, зокрема, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

У той же час забезпечення адміністративного позову не є самостійним способом захисту порушеного права, та не повинне призводити до вирішення позовних вимог або досягнення іншої мети, не пов`язаної із забезпеченням права особи до вирішення справи по суті.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та позовну заяву, судом встановлено, що підставою для зупинення стягнення на підставі постанови заявник визначає можливе примусове стягнення коштів за незаконною постановою. Предметом позову є визнання протиправною та скасування постанови №ОПШ055738 від 10.03.2026 року.

Таким чином, питання пов`язані з вимогами позивача є предметом доказування у даній справі.

Суд вважає, що у разі задоволення заяви позивача про забезпечення позову, суд фактично надасть оцінку обставинам справи без розгляду справи по суті, що не відповідає завданню та меті правового інституту забезпечення позову.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постановах Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі №826/7496/18, від 20.01.2021 року у справі №ЗПП/320/23/20 забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Підстави забезпечення позову, передбачені ч.2 ст.150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, як підстави для забезпечення позову, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними ч.2 ст.2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії (п.25-29 постанови від 20.01.2021 року)

ТОВ «Інтер Транссервіс» не надано до суду будь-яких об`єктивних доказів, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує, саме, очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.150, 151,152,154,248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальність «Інтер Транссервіс» про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Управління державного нагляду (контролю) в Одеській області №ОПШ055738 від 10.03.2026 року до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва