Справа № 340/986/26
Суддя: Г.М. МОМОНТ
Дата ухвалення: 2026-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа №340/986/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Момонт Г.М., розглянув у порядку письмового провадження у м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України

про визнання протиправною та скасування постанови.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.01.2026 р. у виконавчому провадженні про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа, виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом від 19.12.2025 р. №3404756/25, у виконавчому провадженні НОМЕР_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державний виконавець приймаючи постанову про зупинення виконавчих дій, не дослідив всіх обставин справи, не вчинив у повному обсязі виконавчих дій та всіх належних заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», для примусового виконання рішення суду, чим порушив його право на судовий захист, а також принцип обов`язковості судового рішення.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства (а.с.100-102). Представник відповідача зазначив, що 29.12.2025 р. на підставі вимог статей 3, 4, 24, 25, 26, 27, 63 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Пунктом 10-2 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладі в вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, або якщо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій. Розділ XIII доповнено пунктом 10-2 згідно із Законом №2129-IX від 15.03.2022 р.; із змінами, внесеними згідно із Законами №2455-IX від 27.07.2022 р., №2456-IX від 27.07.2022 р., №2468-IX від 28.07.2022р., в редакції Закону №3048-IX від 11.04.2023 р. Виконавчий лист №340/4756/25 від 19.12.2025 р. Кіровоградського окружного адміністративного суду про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 розглянути поданий ОСОБА_1 рапорт від 01.05.2025 р. про звільнення з військової служби за станом здоров`я відповідно до підпункту «б" пункту 3 частини 5 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову служу» не підпадає під перераховані категорії рішень, по яким не зупиняється вчинення виконавчих дій. Ураховуючи викладене, державним виконавцем 21.01.2026 р. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у відповідності до чинних норм Закону України «Про виконавче провадження», а саме: абзацу 12 п.10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону. Представник відповідача наголошує на тому, що вищевказана норма містить вичерпний перелік рішень по за якими не зупиняється вчинення виконавчих дій, а саме: рішення за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом. 22.01.2026 р. на адресу відділу надійшла заява Військової частини НОМЕР_1 за вих. №442/3/1062 від 21.01.2026 р., якою повідомлено, що рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду №340/4756/25 Військовою частиною НОМЕР_1 виконано ще до відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3 від 29.12.2025 р., що підтверджується відповіддю командира Військової частини НОМЕР_1 за вих. №857/99/ВихЗПІ від 11.11.2025 р. Постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 21.01.2026 р. направлено сторонам виконавчого провадження відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження». 10.02.2026 р. на адресу відділу надійшла скарга від 09.02.2026 р. (в порядку ст.ст.20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) від представника стягувача - адвоката Онищенко Ксенії Володимирівни стосовно виконання виконавчого провадження НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа №340/4756/25 від 19.12.2025 р. виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом. Відділом на вищезазначену скаргу надано відповідь від 16.02.2026 р. за вих. №3450/27.1-27 та направлено копію постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 21.01.21026, яку направлено на офіційну адресу адвоката вказану у зверненні ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивачем подано відповідь на відзив у якій зазначено, що невчинення державним виконавцем у повному обсязі виконавчих дій та всіх належних заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для примусового виконання рішення суду порушує право особи на судовий захист та принцип обов`язковості судового рішення. На переконання позивача, положення пункту 10-2 Закону України «Про виконавче провадження» в частині зупинення у період дії воєнного стану в Україні вчинення виконавчих дій, не підлягають застосуванню під час виконання виконавчого провадження НОМЕР_3, оскільки суперечить нормам Конституції України та порушує його право на судовий захист та виконання судового рішення (а.с.114-119).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 р. позовну заяву залишено без руху (а.с.49-50).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 р. продовжено процесуальний строк, встановлений пунктом 2 ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 р. (а.с.79).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.23-24).

07.04.2024 р. проведено перше судове засідання та розпочато розгляд справи по суті (а.с.138).

Заяв, клопотань від учасників процесу до суду не надходило. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 р. у справі №340/4756/25 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 01.05.2025 про звільнення з військової служби за станом здоров`я на підставі постанови ВЛК, оформленою Свідоцтвом про хворобу №55 від 28.04.2023; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 розглянути поданий ОСОБА_1 рапорт від 01.05.2025 про звільнення з військової служби за станом здоров`я відповідно до підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову служу» та прийняти відповідне рішення; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.123-130).

19.12.2025 р. Кіровоградським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №340/4756/25 (а.с.26, 144).

26.12.2025 р. ОСОБА_1 подано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 р. по справі №340/4756/25 (а.с.143).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Красної Ангеліни Олександрівни від 29.12.2025 р. відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №340/4756/25, виданого 19.12.2025 р. Кіровоградським окружним адміністративним судом щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 розглянути поданий ОСОБА_1 рапорт від 01.05.2025 про звільнення з військової служби за станом здоров`я відповідно до підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову служу» та прийняти відповідне рішення (а.с.29-30, 141).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Красної Ангеліни Олександрівни від 21.01.2026 р. на підставі абз.12 п.102 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №340/4756/25, виданого 19.12.2025 р. Кіровоградським окружним адміністративним судом (а.с.31-32, 142).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі за текстом - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 13 Закону №1404 визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.1 ст.18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Абзацами 22, 23 пункту 102 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404 визначено, що зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, або якщо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій.

Положення, передбачені абзацом двадцять другим цього пункту, не поширюються на рішення, стягувачами за якими є держава, органи Пенсійного фонду України, інші державні цільові фонди, суб`єкти, визначені в абзаці двадцять другому цього пункту, а також на рішення про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення.

Як встановлено судом, боржником у виконавчому провадженні НОМЕР_3, з виконання виконавчого листа №340/4756/25, виданого 19.12.2025 р. Кіровоградським окружним адміністративним судом, є Військова частина НОМЕР_1 , що зумовило прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про зупинення виконавчого провадження на підставі п.102 пункту 102 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст.1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судове рішення, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Крім того, у Рішенні від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист; набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя; невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення.

Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачається право кожної людини на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо її прав та обов`язків.

Таким чином, право на виконання судового рішення у справі №340/4756/25 є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Суд зазначає, що відповідно до ст.64 Конституції України, в умовах воєнного або надзвичайного стану не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Вказана норма знайшла своє відображенні і в ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 р. №389-VIII, відповідно до якої у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження судів.

Конституцією України гарантовано, що в умовах воєнного стану не може бути обмежено право особи на судовий захист, який включає в себе і право на виконання судового рішення.

Невчинення державним виконавцем у повному обсязі виконавчих дій та всіх належних заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» задля примусового виконання рішення суду, порушує, перш за все, право особи на судовий захист, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також принцип обов`язковості судового рішення.

Суд зауважує, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан, який триває і на даний час.

Преамбулою Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ (далі за текстом - Закон №2232) визначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Підстави звільнення з військової служби визначені у статті 26 Закону №2232.

Як встановлено судом, за виконавчим листом №340/4756/25, виданим 19.12.2025 р. Кіровоградським окружним адміністративним судом, виконання якого здійснюється у виконавчому провадженні НОМЕР_3, боржник зобов`язаний розглянути поданий ОСОБА_1 рапорт від 01.05.2025 про звільнення з військової служби за станом здоров`я відповідно до підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову служу» та прийняти відповідне рішення.

Суд зауважує, що окремо у статті 26 Закону №2232 визначені підстави за яких військовослужбовці звільняються під час дії воєнного стану.

При цьому підпункт «б» пункт 3 частини 5 статті 26 Закону №2232 визначає, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах під час проведення мобілізації та дії воєнного стану за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців; за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Отже, після закінчення воєнного стану розгляд рапорту позивача про звільнення його з військової служби за станом здоров`я відповідно до підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову служу» буде не актуальним.

Суд зауважує, що право позивача на звільнення з військової служби не підлягає обмеженню в умовах воєнного стану, як і право на виконання судового рішення, а тому невиконання ухваленого в даному випадку на користь позивача судового рішення фактично нівелює гарантії судового захисту для позивача.

З урахуванням гарантованого Конституцією України, навіть в умовах воєнного стану, права на судовий захист, складовою частиною якого є право на виконання судового рішення у справі №340/4756/25, яке підлягає безумовному виконанню, та яке стосується правовідносин, що виникли у зв`язку з дією в Україні воєнного стану та підлягають врегулюванню саме у цей період, суд вважає, що положення пункту 102 Закону України «Про виконавче провадження» в частині зупинення у період дії воєнного стану в Україні вчинення виконавчих дій, не підлягають застосуванню під час виконання виконавчого провадження НОМЕР_3, оскільки суперечать нормам Конституції України та порушують право позивача на судовий захист й виконання судового рішення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Красної Ангеліни Олександрівни від 21.01.2026 р. про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №340/4756/25, виданого 19.12.2025 р. у виконавчому провадженні НОМЕР_3 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору (а.с.67). Доказів понесення інших судових витрат позивачем до суду не надано.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 287, 293, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Красної Ангеліни Олександрівни від 21 січня 2026 року про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №340/4756/25, виданого 19 грудня 2025 року у виконавчому провадженні НОМЕР_3.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Дата складання повного рішення суду - 14 квітня 2026 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. МОМОНТ