Справа № 380/3647/26
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2026-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3647/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СКІФ ІНВЕСТ» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в

Товариство з обмеженою відповідальністю «СКІФ ІНВЕСТ» (далі позивач ТзОВ «СКІФ ІНВЕСТ»), в інтересах якого діє адвокат Бороденко Михайло Сергійович, звернувся до суду з позовом до Львівської митниці (далі відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 10.11.2025 №UA209000/2025/000492/2;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2025/00541 від 10.11.2025;

- рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 01.12.2025 №UA209000/2025/000528/2;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2025/000577;

- рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 11.12.2025 №UA209000/2025/000546/2;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2025/000595 від 11.12.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним на митну територію України було ввезено товар. З метою декларування та митного оформлення імпорту товару подано до Львівської митниці електронні митні декларації від 10.11.2025 №25UA6U0, від 01.12.2025 № UA33U4 та від 11.12.2025 №25UA49U2 та документи на підтвердження заявленої митної вартості. Митна вартість товару заявлена декларантом за основним методом визначення митної вартості (за ціною контракту). Однак відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000492/2 від 10.11.2025, №UA209000/2025/000528/2 від 01.12.2025 та №UA209000/2025/000546/2 від 11.12.2025 та відмовлено у митному оформлені товару згідно до карток відмови №UA209190/2025/00541 від 10.11.2025, №UA209190/2025/000577 від 01.12.2025 та №UA209190/2025/000595 від 11.12.2025 у зв`язку з прийняттям рішенням про коригування митної вартості. Вважає оскаржені рішення та картки відмови протиправними та просить такі скасувати.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Під час розгляду документів, поданих до митного оформлення товару та наданих декларантом на запит митного органу, було встановлено, що такі не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Львівською митницею встановлено невідповідність у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Подані до митного оформлення документи мали розбіжності та не містили складові митної вартості, у зв`язку з чим у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначеної декларантом митної вартості, про що зазначено безпосередньо в рішенні про коригування митної вартості. На вимогу митного органу декларантом не надано додаткових документів, які б спростували виявлені розбіжності. Вважає, що спірні рішення про коригування митної вартості та картки відмови прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягають скасуванню.

Ухвалою від 04.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Відповідачем 20.03.2026 (вх. №22832) подано відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою від 23.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Позивачем 25.03.2026 (вх. №24253) подано відповідь на відзив.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Між компанією Qingdao Haosail Machinery Co., Ltd (Продавець) та ТзОВ «СКІФ ІНВЕСТ» (Покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт №119 від 27.02.2024.

Відповідно до пункту 1.1. Контракту Продавець продає, а Покупець закуповує промислові товари, а також інші товари (які надалі іменуються Товар) в асортименті, кількості і за цінами, що вказані в інвойсах (рахунках, постачальника), які є невід`ємною частиною даного Контракту.

Згідно до пункту 2.3. Контракту терміни усунення недоліків або зміни Товару в межах гарантійного терміну - 30 днів з моменту виявлення дефектів.

Відповідно до пункту 3.1. Контракту загальна сума Контракту становить 499 999 USD (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч дев`яносто дев`ять) доларів США.

Пунктом 5.1.3. Контракту визначено, що оплата за товари може бути виконана до їх отримання (передоплата), так само допускається відстрочка платежу до 180 календарних днів згідно інвойсів.

Qingdao Haosail Machinery Co., Ltd на виконання умов Контракту №119 від 27.02.2024 відвантажило на адресу ТзОВ «СКІФ ІНВЕСТ» товар на загальну суму 25 321,45 доларів США за комерційним інвойсом №HS01-25068-SKIF-ZLJ від 09.06.2026

ТзОВ «СКІФ ІНВЕСТ» відповідно до інвойсу №HS01-25068 від 28.07.2025 здійснило передоплату товару на суму 7 596,44 долари США, що підтверджується SWIFT платежем від 11.06.2025.

Позивач з метою митного оформлення партії товару подав митному органу електронну митну декларацію від 10.11.2025 №25UA6U0, в якій визначив митну вартість товару, що імпортується, за основним методом за ціною договору (контракту), та долучив такі документи: Пакувальний лист (Packing list) HS01-25068 від 28.07.2025; Рахунок-проформа (Proforma invoice) HS01-25068-SKIF-ZL] від 09.06.2025; ??Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) HS01-25068 від 28.07.2025; ??Коносамент (Bill of lading) ZM25080158 від 08.08.2025; Автотранспортна накладна (Road consignment note) 823 від 07.11.2025; Супровідний документ T1 (Dispatch note model T1) 25PL322080NSXFMSK5 від 04.11.2025;

Декларація про походження товару (Declaration of origin) HS01-25068 від 28.07.2025; Статус особи, яка подає митну декларацію; Банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 11.06.2025; ??Банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 13.08.2025; ??Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 72605 від 04.11.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 72986 від 07.11.2025; Банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг 12008 від 04.11.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 12988 від 07.11.2025; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 04.06.2025; Доповнення до Зовнішньо-економічного договору (контракту) 1 від 01.04.2025; ??Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 119 від 27.02.2024; Договір про надання послуг митного брокера 181223-МБ від 18.12.2023; ??Договір (контракт) про перевезення 0101-Т/24 від 01.01.2024; Договір (контракт) про перевезення 1919-Т/24 від 09.10.2024; Договір (контракт) про перевезення ФП-000195/25 від 02.09.2025; Агентський договір 1 від 24.04.2025; Довідка АБ №444134 від 28.02.2012; Лист №276 від 13.10.2025; Опис товару від 10.11.2025; ?Перепустка 112000 від 10.11.2025; Сертифікат якості JRHS25070096 від 30.07.2025; ?? Сертифікат якості JRHS25070097 від 30.07.2025; Сертифікат якості JRHS25070098 від 30.07.2025; Заявка на перевезення №14 від 08.08.2025; ??Копія митної декларації країни відправлення 00841466.

Відповідачем відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2025/00541.

Підставою для відмови у митному оформленні стало прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2025/000492/2 від 10.11.2025, яким митну вартість товару визначено за методом 2 ґ (стаття 64 Митного кодексу).

Між компанією Qingdao Haosail Machinery Co., Ltd (Продавець) та ТзОВ «СКІФ ІНВЕСТ» (Покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт №134 від 20.07.2025.

Відповідно до пункту 1.1. Контракту Продавець продає, а Покупець закуповує промислові товари, а також інші товари (які надалі іменуються - Товар) в асортименті, кількості і за цінами, що вказані в інвойсах (рахунках, постачальника), які є невід`ємною частиною даного Контракту.

Згідно до пункту 2.3. Контракту терміни усунення недоліків або зміни Товару в межах гарантійного терміну - 30 днів з моменту виявлення дефектів.

Відповідно до пункту 5.1.1. Контракту оплата здійснюється в доларах США.

Qingdao Dawson Import and Export Co. LTD на виконання умов Контракту №134 від 20.07.2025 відвантажило на адресу ТзОВ «СКІФ ІНВЕСТ» товар на загальну суму 24 015,25 доларів США на підставі інвойсу №HS01-25083-SKIF-ZLJ від 25.07.2025.

ТзОВ «СКІФ ІНВЕСТ» відповідно до інвойсу №HS01-25083-SKIF-ZLJ від 25.07.2025 здійснило передоплату товару на суму 16 903,75 доларів США, що підтверджується SWIFT платежем від 25.09.2025.

Позивач з метою митного оформлення партії товару подав митному органу електронну митну декларацію № UA33U4 від 01.12.2025, в якій визначив митну вартість товару, що імпортується, за основним методом за ціною договору (контракту), та долучив такі документи: Пакувальний лист (Packing list) HS01-25083 від 11.09.2025; Рахунок-проформа (Proforma invoice) HS01-25083-SKIF-ZL] від 25.07.2025; ??Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) HS01-25083 від 11.09.2025; ??Коносамент (Bill of lading) ZJSM25091144 від 19.09.2025; ??Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 27.11.2025; ??Декларація про походження товару (Declaration of origin) HS01-25083 від 11.09.2025; Банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 30.07.2025; Банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 25.09.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 220 від 24.11.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 244 від 27.11.2025; ??Банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг 12238 від 25.11.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару OL01972 від 27.11.2025; ??Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 20.07.2025; ??Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 134 від 20.07.2025; Договір про надання послуг митного брокера 181223-МБ від 18.12.2023; ??Договір (контракт) про перевезення 1507/ОЛ від 15.07.2025; ??Договір (контракт) про перевезення 2310/ОЛ від 23.10.2024; ??Договір (контракт) про перевезення 3/251028/60 від 28.10.2025; Агентський договір 1 від 24.04.2025; Довідка АБ №444134 від 28.02.2012; Заявка на перевезення №15 від 17.09.2025; Лист №277 від 13.11.2025; Опис товару від 01.12.2025; Перепустка 113407 від 01.12.2025; Сертифікат якості JRHS25090020 від 11.09.2025; Сертифікат якості JRHS25090021 від 11.09.2025.

Відповідачем відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2025/000577.

Підставою для відмови у митному оформленні стало прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2025/000528/2 від 01.12.2025, яким митну вартість товару визначено за методом 2 ґ (стаття 64 Митного кодексу).

Qingdao Dawson Import and Export Co. LTD на виконання умов Контракту №134 від 20.07.2025 відвантажило на адресу ТзОВ «СКІФ ІНВЕСТ» товар на загальну суму 21 500 доларів США на підставі інвойсу №HS01-25098-SKIF-ZLJ від 02.09.2025 та товар на загальну суму 21 500 доларів США на підставі інвойсу №HS01-25098 від 26.09.2025

ТзОВ «СКІФ ІНВЕСТ» здійснило передоплату товару відповідно до інвойсу №HS01-25098-SKIF-ZLJ від 02.09.2025 на суму 6 450 доларів США, що підтверджується SWIFT платежем від 04.09.2025 та відповідно до інвойсу №HS01-25098-SKIF-ZLJ від 02.09.2025 на суму 15 050 доларів США, що підтверджується SWIFT платежем від 09.10.2025.

Позивач з метою митного оформлення партії товару подав митному органу електронну митну декларацію від 11.12.2025 №25UA49U2, в якій визначив митну вартість товару, що імпортується, за основним методом за ціною договору (контракту), та долучив такі документи: Пакувальний лист (Packing list) HS01-25098 від 26.09.2025; Рахунок-проформа (Proforma invoice) HS01-25098-SKIF-ZLJ від 02.09.2025; ??Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) HS01-25098 від 26.09.2025; ??Коносамент (Bill of lading) BW25090798 від 07.10.2025; ??Автранспортна накладна (Road consignment note) 874 від 09.12.2025; Супровідний документ T1 (Dispatch note model T1) 25PL322080NS0R15K7 від 08.12.2025; Декларація про походження товару (Declaration of origin) HS01-25098 від 26.09.2025; Банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 04.09.2025; Банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 09.10.2025; ??Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 74999 від 05.12.2025; ??Рахунок-фактура про надання транспортно експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 75119 від 09.12.2025; ??Банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг 8285 від 08.12.2025; ??Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 13577 від 09.12.2025; ???Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 26.08.2025; ??Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 134 від 20.07.2025; Договір про надання послуг митного брокера 181223-МБ від 18.12.2023; ??Договір (контракт) про перевезення 03092025 від 03.09.2025; Договір (контракт) про перевезення 08-12-25П-11 від 08.12.2025; ??Договір (контракт) про перевезення 1919-Т/24 від 09.10.2024; ?Договір (контракт) про перевезення ЕФ-1091/24 від 17.05.2024; Агентський договір 1 від 24.04.2025; Довідка АБ №444134 від 28.02.2012; Лист №є332 від 05.12.2025; ?? Опис товару від 11.12.2025; ??Перепустка 114159 від 11.12.2025; Копія митної декларації країни відправлення 01090247 від 01.10.2025.

Відповідачем відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2025/000595.

Підставою для відмови у митному оформленні стало прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2025/000546/2 від 11.12.2025, яким митну вартість товару визначено за методом 2 ґ (стаття 64 Митного кодексу).

Рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товару №UA209000/2025/000492/2 від 10.11.2025, №UA209000/2025/000528/2 від 01.12.2025 та №UA209000/2025/000546/2 від 11.12.2025, а також картки відмови №UA209190/2025/00541, №UA209190/2025/000577 та №UA209190/2025/000595 є предметом оскарження з підстав протиправності.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Митного кодексу України (далі Митний кодекс) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 50 Митного кодексу відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою та другою статті 52 Митного кодексу визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин першої третьої статті 53 Митного кодексу у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з статтею 57 Митного кодексу, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 55 Митного кодексу встановлено порядок коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі №820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17).

Судом при розгляді справи взято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Даючи оцінку наявності у відповідача підстав для витребування додаткових доказів, суд звертає увагу на те, що митний орган, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Як вказано у спірних рішеннях №UA209000/2025/000492/2 від 10.11.2025, №UA209000/2025/000528/2 від 01.12.2025 та №UA209000/2025/000546/2 від 11.12.2025, відповідач за результатами опрацювання документів дійшов висновку про відсутність у них всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, на підставі такого:

« 1. Пунктом 3.1 Контракту ЗЕД передбачено, що загальна сума Контракту становить 499 999 дол. США. Додатковою угодою №1 до Контракту ЗЕД внесено зміни до даного пункту та збільшено суму Контракту до 600 000 дол. США. При цьому, сумарна фактурна вартість товарів, що імпортувалися за вказаним контрактом та були оформлені Львівською митницею до моменту подання декларації 25UA61U0, складала 586 707,6 дол. США. Разом з оцінюваною партією товарів загальна вартість поставлених товарів складатиме 612 029,05 дол. США, що перевищує встановлену загальну суму Контракту ЗЕД та свідчить про постачання товарів за іншим контрактом або суттєву зміну умов Контракту».

Суд звертає увагу, що дійсно на момент підписання Контракту від 27.02.2024 №119 сторонами було погоджено його приблизну загальну суму у розмірі 499 999 дол. США.

Разом з тим, відповідно до п. 11.1. Контракту від 27.02.2024 №119 останній діє до 31 грудня 2026 р., а загальна його сума була збільшена до 600 000 (шістсот тисяч) дол. США відповідно до укладеної сторонами Додаткової угоди №1 від 01.04.2025.

Також між сторонами Контракту від 27.02.2024 №119 була укладена Додаткова угода №2 від 11.08.2025, відповідно до якої сума Контракту була збільшена до 650 000 (шістсот п`ятдесят тисяч) дол. США, яка, як вказує позивач, з технічних причин помилково не була надана декларантом митному органу безпосередньо під час здійснення спірного митного оформлення.

Водночас зазначена Додаткова угода №2 від 11.08.2025 не змінює домовленостей сторін щодо конкретної оцінюваної вартості партії товару, що імпортувалася на підставі МД №25UA61U0, митна вартість якої підтверджується належними та допустимими документами, зокрема комерційним інвойсом HSO1-25068 від 28.07.2025

Вказане зумовлює висновок суду, що ненадання Додаткової угоди №2 від 11.08.2025 під час митного оформлення не може бути правовою підставою для виникнення сумнівів у заявленій митній вартості товарів, а також для прийняття рішення про коригування митної вартості, оскільки така угода не впливає на числові значення складових митної вартості та не суперечить іншим документам, поданим декларантом.

Ураховуючи положення Додаткової угоди №1 від 01.04.2025 до Контракту від 27.02.2024 №119, разом з оцінюваною партією товарів за МД№25UA61U0, загальна вартість поставлених товарів не перевищує встановлену загальну суму Контракту та не свідчить про постачання товарів за іншим контрактом.

Окрім того, визначення загальної суми контракту жодним чином не впливає на визначення вартості імпортованої партії товару, адже відповідно до приписів п.1.1. Контракту Продавець продає, а Покупець закуповує промислові товари, а також інші товари (які надалі іменуються - Товар) в асортименті, кількості і за цінами, що вказані в інвойсах (рахунках постачальника), які є невід`ємною частиною даного Контракту, а тому основним та визначальним товаро-супровідним документом, який підтверджує поставку конкретної оцінюваної партії товару є комерційний інвойс.

« 2. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про валюту і валютні операції», порядок проведення переказу валютних цінностей визначається Національним банком України. Відповідно до п. 33 розділу V Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №2, користувачі платіжних послуг для здійснення платіжних операцій з переказу іноземної валюти надають платіжну інструкцію в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління НБУ від 29.07.2008 №216.

Надані платіжні документи не є платіжними інструкціями в іноземній валюті, визначеними вказаними нормативними актами, тому не можуть розглядатися як належний банківський платіжний документ, що підтверджує митну вартість товару».

З цього приводу суд звертає увагу, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Натомість умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися контролюючим органом до уваги при контролі за митною вартістю товару, тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Верховний Суд у постановах від 11.06.2019 у справі №813/1755/17 та від 29.07.2021 у справі № 380/6459/20 виснував, що суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Відмова у митному оформленні має бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими недоліками, у зв`язку з якими митним органом витребувані додаткові документи (висновок Верховного Суду у постанові від 06.03.2018 у справі №815/3142/17).

Отже вказані зауваження відповідача не впливають на формування числових складових митної вартості товару.

Ба більше, суд звертає увагу, що декларант разом із митною декларацією надав відповідачу необхідні документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною контрактів, зокрема пакувальні листи, рахунки-проформи, інвойси, коносаменти, автотранспорті накладні, декларації про походження товару.

« 3. Пунктом 1.1. Контракту ЗЕД передбачено, що Продавець продає, а Покупець закуповує промислові товари, а також інші товари (які надалі іменуються - Товар) в асортименті, кількості і за цінами, що вказані в інвойсах (рахунках постачальника), які є невід`ємною частиною даного Контракту. Відповідно до п.11.2. Контракту ЗЕД, всі доповнення і зміни в цьому Контракті дійсні, якщо вони здійснені в письмові формі і підписані сторонами.

Подані Інвойси містить лише підпис Продавця, без підпису іншого контрагента. Отже, відповідно до п.11.2. Контракту ЗЕД, поданий інвойс не є дійсним, тобто не є належним документом, що може підтверджувати заявлену митну вартість».

Згідно з постановою Верховної Ради України від 19.06.92 №2479-XII Україна приєдналась до Конвенції про створення Ради Митного Співробітництва 1950 року.

Рекомендаціями Ради від 16.05.1979 членам Ради та членам Організації Об`єднаних Націй або її спеціалізованим агентствам, митним або економічним Об`єднанням рекомендовано приймати комерційні рахунки, складені у будь-який спосіб, наприклад, методом одноразового запису, у випадках, коли представлення комерційного рахунку потрібне у зв`язку з митним очищенням товарів, а також утриматись від вимоги підпису для митних цілей на комерційних рахунках представлених на підтвердження декларації на товари.

На дотримання зазначених рекомендацій звертає увагу Європейська економічна комісія ООН (рекомендації СЕК ООН 1982 року №18 «Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі» та 1983 року №6 «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку для міжнародної торгівлі»).

Рекомендацією СЕК ООН 2001 року №18 «Заходи щодо спрощення процедур міжнародної торгівлі» (переглянутою) пропонується по можливості уникати внесення від руки підписів або еквівалентних їм відміток на паперових документах (до прикладу, на рахунках-фактурах).

Верховний Суд у постанові від 16.04.2019 у справі №815/6698/17 вказав, що відсутність на специфікаціях до контракту печатки фірми-відправника, відсутності печатки та підпису відповідальної особи на інвойсі не вказують на їх недійсність, та не впливають на числові значення складових митної вартості товарів.

Суд звертає увагу на лист Державної митної служби від 01.03.2011 №11/3- 10.10/3339-ЕП, яким роз`яснено, що у міжнародній практиці допускається застосування навіть рахунків (invoice) без підпису особи, рахунки (invoice), складені нерезидентами, що подаються під час здійснення митного Контролю й оформлення товарів, можуть не містити підпису та відсутність підпису на поданому для здійснення митного контролю й оформлення товарів рахунку (invoice), складеному нерезидентом, не є підставою для відмови в митному оформленні товарів.

4. Щодо зауважень відповідача про неналежне заповнення митної декларації країни відправлення.

Суд звертає увагу, що в розумінні частини 2 статті 53 Митного кодексу декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товарів. Водночас відповідно до частини шостої статті 53 Митного кодексу її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною третьою статті 53 Митного кодексу.

Експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. При цьому, будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість.

Відповідно до Керівництва із заповнення Єдиного адміністративного документа (далі - ЄАД), розроблене Генеральним Директоратом TAXUD (номер документу TAXUD/1619/08) графа 46 «статистична вартість» ЄАД має містити статистичну вартість. «Статистична вартість» означає вартість товарів на момент та у місці, де вони залишають територію країни - експортера - члена ЄС. Вона має базуватися на фактурній вартості товарів та має також включати допоміжні витрати, такі як транспорт, що відноситься до частини перевезення, яке проходить на статистичній території країни - члена ЄС, де відбувається експорт, а також витрати на митне оформлення товару у країні відправлення.

З огляду на викладене, фактурна (митна) вартість може бути меншою за статистичну або може їй дорівнювати, оскільки до статистичної вартості входить фактурна вартість товару та витрати на транспортування.

Таким чином, будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації, конвертованої в іншу валюту, ніж та, що визначена контрактом і у якій позивач здійснював оплату товару, у цьому разі обумовлена застосуванням курсу валют, а не заниженням ціни товару згідно з первинними документами, виданими продавцем.

Значення статистичної вартості є приблизним та теоретичним, а отже не може враховуватись митними органами України при визначенні фактурної вартості імпортованого товару. Тому аргументи відповідача щодо різниці вартості товару у експортній декларації та інвойсі є безпідставними.

Суд звертає увагу, що відповідач не довів наявність умов, які зумовлюють необхідність подання декларантом додаткових документів. Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 53 Митного кодексу копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Більше того, позивач не впливає на заповнення експортної декларації і тому подає її митниці в такому вигляді, в якому отримав від відправника.

« 5. Договором №1919-Т/24 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 09.10.2024, що укладений між ТОВ «Глобал Оушен Лінк» (Експедитор) та ТОВ «Скіф Інвест» (Клієнт) (надалі - Договір ТЕО), п.4.3. передбачено, що оплата робіт та послуг здійснюється Клієнтом протягом 3 (трьох) банківських днів на умовах передплати на підставі рахунків, виставлених Експедитором, якщо в заявці або інших додатках до Договору на конкретну партію вантажу не узгоджені інші терміни, порядок та умови розрахунків. При цьому, рахунки на оплату №72986 від 07.11.2025; №72605 від 04.11.2025 видані постфактум надання відповідних послуг, що суперечить передоплаті зазначеній в Договорі ТЕО.

На підтвердження здійсненої оплати надано платіжну інструкцію в іноземній валюті №12008 від 04.11.2025. При цьому, така платіжна інструкція в іноземній валюті, як випливає з наявності реквізитів електронного цифрового підпису, складена платником в формі електронного документа. Натомість, відмітка банку про виконання має форму штампу «ПроКредит Банк» та власноручного підпису невстановленої особи, що можливо лише для документу в паперовій формі».

З матеріалів справи судом встановлено, що за умовами Договору №1919-Т/24 від 09.10.2024 експедитор зобов`язується за відповідну плату та за рахунок клієнта надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів морським, автомобільним, залізничним транспортом, а також додаткові послуги, необхідні для організації доставки вантажу.

У зв`язку з цим слід зазначити, що відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про ціни та ціноутворення», вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Згідно до статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Таким чином, замовник та експедитор в рамках укладеного договору є вільними у визначенні умов розрахунків, які самі по собі не впливають на вартісну складову оцінюваних товарів, та в які митний орган жодним чином не може втручатися.

Відповідно до приписів пунктів 2.1.-2.2. Договору №1919-Т/24 від 09.10.2024 організація виконання Експедитором визначених Договором послуг здійснюється на підставі Заявки, яка оформлюється та узгоджується Сторонами.

Заявка є додатком та невід`ємною частиною Договору. В Заявці визначаються характеристика вантажу, його особливості, вартість вантажу, вага і кількість вантажу (контейнерів), маршрут, вид транспорту, вартість послуг (ставка) з врахуванням Експедитору, переліку послуг, що замовляються, найменування вантажовідправника та вантажоодержувача та інші необхідні умови.

На виконання наведених умов Договору №1919-Т/24 від 09.10.2024 позивачем було надано митному органу Заявку про надання транспортно-експедиторських послуг №14 від 08.08.2025 року.

Суд звертає увагу на те, що в поданій Заявці прописані усі необхідні позивачу послуги та вартість їх надання експедитором, у зв`язку з чим, дата виставлення в подальшому експедитором рахунків та їх оплата позивачем не мають жодного значення для встановлення складових витрат на перевезення.

Разом з тим, саме по собі ненадання відомостей про оплату транспортних послуг не свідчить про наявність підстав, визначених частини 3 статті 53 Митного кодексу, для витребування додаткових документів: тобто, що документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Позивачем було надано митному органу Довідку про транспортні витрати №12988 від 07.11.2025, відповідно до якої вартість транспортування з ПДВ становить 192 446,11 грн.

Вказане у сукупності свідчить, що у митного органу була належна та достатня інформація про загальну вартість транспортних витрат, які підлягали декларуванню у спірних правовідносинах.

« 6. Прайс-листи від 20.07.2025 та від 26.08.2025 не містять посилання на Договір, що не дає можливості встановити його приналежність до ЗЕД контрактів».

Суд зазначає, що прайс-лист не є документом, який підтверджує заявлену митну вартість товару в розумінні частини 2 статті 53 Митного кодексу.

Прайс-лист складається виробником товару та може бути адресованим як окремому покупцю, так і необмеженому колу осіб, при цьому може діяти в обмежений проміжок часу або без часу дії комерційної пропозиції, вказаної в ньому.

Наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів) не може свідчити про заниження митної вартості товарів.

Такі висновки щодо аналогічних обставин у подібних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №420/18880/21 та від 08.12.2022 у справі №420/2792/19.

Ураховуючи викладене, суд зазначає, що зауваження відповідача до пред`явлених позивачем для митного декларування документів жодним чином не є доказами неможливості визнання задекларованої митної вартості та не можуть бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості, оскільки саме по собі не містить відомостей, які б свідчили про розбіжності в поданих документах, ознаки їх підробки, відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Вказані розбіжності не впливають на числові значення складових митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, з урахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально.

Встановлені судом фактичні обставини дають підстави стверджувати, що позивачем разом з митною декларацією подано повний пакет документів, визначений частиною 2 статті 53 Митного кодексу, які підтверджують митну вартість товару.

Натомість відповідач не довів, що подані декларантом у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товарів, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за придбаний товар, а також те, що документи для підтвердження числових значень складових митної вартості надано не в повному обсязі, містять розбіжності та мають невідповідності, що не дає можливості впевнитись в достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості відповідач не навів обґрунтованих підстав для висновку про наявність розбіжностей числових значень складових митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Суд також зазначає, що відповідачем в рішеннях про коригування митної вартості не обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності і неточності впливають на митну вартість товару чи її складових.

Дослідивши документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, суд вказує, що такі містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, які у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

З огляду на викладене, суд виснує, що у відповідача було достатньо підстав для підтвердження числових значень усіх складових митної вартості імпортованого товару та відомості щодо ціни товару на підставі наданих декларантом документів, передбачених частиною 2 статті 53 Митного кодексу.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірних рішеннях про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі №520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Натомість оскаржені рішення про коригування митної вартості товарів містять лише посилання на дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, однак жодне з них не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Встановлені судом фактичні обставини в сукупності із наявними у справі належними та допустимими доказами свідчать про необґрунтованість висновків митного органу про розбіжності у поданих до митного оформлення документах та про відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, що дає підстави стверджувати про необґрунтованість коригування митної вартості.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем вказаного обов`язку не виконано, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази правомірності прийняття рішень про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000492/2 від 10.11.2025, №UA209000/2025/000528/2 від 01.12.2025 та №UA209000/2025/000546/2 від 11.12.2025 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2025/00541,№UA209190/2025/000577 та №UA209190/2025/000595.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку спірним рішенням та карткам відмови, суд доходить висновку, що картки відмови в прийнятті митної декларації №UA209190/2025/00541, №UA209190/2025/000577 та №UA209190/2025/000595 та рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2025/000492/2 від 10.11.2025, №UA209000/2025/000528/2 від 01.12.2025 та №UA209000/2025/000546/2 від 11.12.2025 не відповідають критеріям до такого роду рішень, встановлених частиною 2 статті 2 КАС України, та нормам Митного кодексу, тому такі слід визнати протиправними та скасувати, задовольнивши позов в цілому.

Відповідно до статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору на суму 7 876 грн 22 к., сплаченого за платіжною інструкцією № 13062 від 06.02.2026.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СКІФ ІНВЕСТ» (вул. Домобудівна, буд. 25а, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50005, ) Львівської митниці (вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000, ) про визнання протиправними та скасування рішень, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000492/2 від 10.11.2025.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Львівської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2025/00541 від 10.11.2025.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000528/2 від 01.12.2025.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Львівської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2025/000577 від 01.12.2025.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000546/2 від 11.12.2025.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Львівської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2025/000595 від 11.12.2025.

Стягнути з Львівської митниці (вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СКІФ ІНВЕСТ» (вул. Домобудівна, буд. 25а, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50005, ) 7 876 (сім тисяч вісімсот сімдесят шість) грн 22 к. судових витрат у виді судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хома О. П.