Справа № 140/7495/25
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2026-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 квітня 2026 року

м. Київ

справа №140/7495/25

адміністративне провадження №К/990/13685/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів: Шишова О.О., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2026 у справі №140/7495/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

УСТАНОВИВ:

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_1 звернулась до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк», в якому просила суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29 квітня 2025 року: № про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1 776 522,09 грн (податкове зобов`язання у розмірі 1 615 020,08 грн та штрафні санкції у розмірі 161 502,01 грн); № , яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 340,00 грн; № про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 148 043,51 грн (податкове зобов`язання у розмірі 134 585,01 грн та штрафні санкції у розмірі 13 458,50 грн).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14.10.2025, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2026 позов задоволено.

Справа розглядалася в порядку загального провадження.

До Верховного Суду 26.03.2026 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2026 у справі №140/7495/25.

В касаційній скарзі скаржник посилається на прийняття судом апеляційної інстанції оскаржуваного рішення з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а саме: пп.164.2.17 «д» п.164.2. ст.164 Податкового кодексу України; також скаржником зауважено на відсутності правової позиції щодо списання безнадійної заборгованості боржника за рахунок сформованого резерву банку для «очищення» балансу банку, на основі внутрішнього рішення Банку - кредитора. На думку контролюючого органу, має бути сформований висновок Верховного Суду, згідно якого буде визначено, що службова записка Департаменту по роботі з проблемними активами АБ «Укргазбанк» за №132/116229/2023 від 15.12.2023 року, згідно якої було здійснено списання /прощення безнадійної заборгованості АБ «Укргазбанк» за кредитним договором №99/08/-І/02 від 02.07.2008 укладеним з ОСОБА_1 є тим самим рішенням про прощення боргу в розумінні ПК України та Положення про порядок списання безнадійної заборгованості в АБ «Укргазбанк» та згідно якої було подано податкову звітність та нараховано штрафні санкції для платника.

Однак підставою касаційного оскарження скаржником зазначено пп. «а», «в» п. 2 частини 5 статті 328 КАС України з посиланням на те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також має виняткове значення для контролюючого органу, оскільки є актуальною у нинішніх реаліях: дана справа є вагомою для держави, зокрема для державного органу, який функціонує у період воєнного часу.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини 4 статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому за правилами пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню (крім випадків, визначених цим пунктом) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Колегія суддів звертає увагу, що підставою касаційного оскарження скаржником визначено частину 5 статті 328 КАС України з посиланням на можливість оскарження судових рішень у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження.

Однак скаржником не враховано, що оскаржувані у цій справі судові рішення прийняті в порядку загального провадження і перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не вказано відповідний пункт і не викладено передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження в касаційному порядку судових рішень, прийнятих в порядку загального провадження.

Скаржником лише здійснено посилання на відсутність висновку Верховного Суду (можна умовно віднести до п. 3 ч. 4 статті 328 КАС України) в частині питання, що стосується оцінки судами попередніх інстанцій доказів у справі (службова записка банку), але вказаний пункт частини 4 статті 328 КАС України у скарзі відсутній, та фактично такі доводи свідчать про переоцінку доказів у справі, що у відповідності до вимог статті 341 КАС України знаходиться поза межами касаційного перегляду.

В наведеному контексті Суд звертає увагу скаржника, що мотивуючи висновок про задоволення позову, суди посилались на те, що ОСОБА_1 не отримувала в 2023 році дохід як додаткове благо у вигляді прощеної АБ «Укргазбанк» суми основного боргу, оскільки усі борги позивача, в тому числі перед АБ «Укргазбанк» за рішенням Господарського суду Волинської області у справі № 903/506/21 (про банкрутство останньої) визнані погашеними.

За результатами оцінки доказів у справі суди дійшли висновку, що долучена до пояснень третьої особи службова записка Департаменту по роботі з проблемними активами АБ «Укргазбанк» від 15.12.2023 №132/116229/2023, адресована директору операційного департаменту з проханням списати з позабалансового обліку (рахунок 9611), без подовження роботи безнадійну заборгованість за кредитним договором №99/08-І/02 від 02.07.2008 по боржнику ОСОБА_1 в сумі 246 660,74 доларів США, в еквіваленті на дату списання, не є рішенням про прощення боргу в розумінні ПК України та Положення. Більше того, суди зазначили, що за вказаною службовою запискою здійснювалось списання безнадійної заборгованості з позабалансового рахунку відповідно до вимог пункту 5.5 розділу V Положення, яким врегульовано списання безнадійної заборгованості з позабалансових рахунків/ позасистемного обліку, на яких в силу вимог пунктом 4.2.9 розділу IV Положення облік прощеної заборгованості банком не ведеться. Отже, за висновками судів, АБ «Укргазбанк» не довів належними та допустимими доказами прийняття рішення про прощення ОСОБА_1 суми основного боргу та правомірність відображення такої суми в податковій звітності банку у вигляді додаткового блага. Підсумовуючи викладене, суди дійшли висновку, що ОСОБА_1 не мала обов`язку подавати декларацію про майновий стан і доходи та сплачувати визначені у ній податкові зобов`язання, що в сукупності призвело до висновку про неправомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Отже скаржнику слід врахувати вказані за текстом цієї ухвали роз`яснення Верховного Суду в контексті належного викладення підстав касаційного оскарження судових рішень, прийнятих в порядку загального провадження і викласти передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для касаційного оскарження судових рішень відповідно до приписів пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України.

До того ж, відповідно до частини 4 статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору. Однак на виконання вищенаведеної вимоги скаржником не надано документ про сплату судового збору за подання касаційної скарги у встановленому законом розмірі.

Верховний Суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позов було подано у 2025 році. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 грн.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15 140 грн).

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Касаційну скаргу надіслано через систему «Електронний суд». Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, за подання касаційної скарги сплаті підлягає сума 24 224 грн (3028 грн * 5 * 200% * 0,8).

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Печерс. р-н/22030102. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Рахунок отримувача: UA0026007. Код класифікації доходів бюджету: 22030102. Найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)». Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України окрім іншого визначено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328-330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2026 у справі №140/7495/25, залишити без руху.

Установити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом належного викладення підстав касаційного оскарження, сплати судового збору та надання оригіналу платіжного документа.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.А. Васильєва

М.М. Яковенко

О.О. Шишов ,

Судді Верховного Суду