Справа № 420/2730/26
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2026-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2730/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РИСОІЛ УКРАЇНА» (вул. Транспортна, 28, м. Чорноморськ, Одеський р-н, Одеська обл., 68001) до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (просп. Шевченка, 15/1, м. Одеса, 65015) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До суду через підсистему систему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РИСОІЛ УКРАЇНА» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі ПМУ ДПС), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення форми «В1» від 17.10.2025 №2 про зменшення ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1 121 408,00 грн та нарахування штрафних санкцій у розмірі 280 352,00 грн.

Позивач вказує, що ПМУ ДПС на підставі наказу від 27.05.2025 №132 провело документальну позапланову невиїзну перевірку з питань законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету ПДВ та від`ємного значення з ПДВ, яке становить більше 100 тис грн по декларації з ПДВ за квітень 2025 року, за результатами якої складений Акт №393/34-00-0702/41041279 від 24.06.2025 року. За поданими запереченнями проведена повторна перевірка за висновками якої встановлені тіж самі порушення не прийняти до уваги.

28.10.2025 року отримано ППР форми «В1» від 17.10.2025 №2 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1 121 408,00 грн та нарахування штрафних санкцій у розмірі 280 352,00 грн, яке оскаржене в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, проте скарга залишена без задоволення.

Представник позивача зазначив, що ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» категорично не погоджується з висновками Акту перевірки та прийнятим ППР, оскільки вони суперечать фактичним обставинам здійснення господарської операції і наданим під час податкової перевірки документам, а також не враховують усталену практику Верховного Суду з питань реальності господарських операцій. Тому оскаржуване ППР є протиправним і підлягає скасуванню.

Представник позивача вказує, що ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» (Покупець) з ТОВ «ОВАЛ» (Продавець) укладений Договір поставки №Р24-678 від 24.03.2025, за яким Продавець зобов`язався поставити Покупцю кукурудзу 3 класу в місці ТОВ «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» (Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 28) автомобільним або залізничним транспортом у термін з 24.03.2025 по 07.04.2025.

На виконання умов Договору ТОВ «ОВАЛ» поставило залізничним транспортом, а ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» оплатив кукурудзу на загальну суму 11 376 965,16 грн, у т.ч. ПДВ 1 397 171,16 грн, що підтверджується первинними документами.

Придбана у ТОВ «ОВАЛ» кукурудза реалізована до RISOIL EUROPE LTD за Контрактом №0804/1-25 від 08.04.2025 та в подальшому вивезена за митний кордон України, що підтверджується відповідними документами: актами приймання-передачі до контракту №1 від 14.04.2025, №2 від 14.04.2025, коносаментами, митними деклараціями, повідомленнями про фактичне вивезення .

Представник ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» також вказує, що поставлений на адресу ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» обсяг кукурудзи сформований ТОВ «ОВАЛ» за рахунок придбання кукурудзи у ПАП «ГУМНИСЬКЕ» (виробник) за Договором поставки №06-ТР-2025-К від 16.01.2025.

В обґрунтування позовних вимог представник посилається на положення ПКУ, сталу та послідовну практику Верховного Суду, викладеною, зокрема у постановах від 27.04.2022 у справі №20/13197/20, від 22.06.2022 у справі №826/13633/17, від 23.03.2023 у справі №580/9734/21, від 18.04.2024 у справі №460/16521/23, зокрема, що правовідносини контрагента з третіми особами (у ланцюгах постачання), з якими платник не вступав у господарські відносини, самі по собі не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин платника з його безпосередніми контрагентами в разі відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення платником податкового законодавства. Невиконання контрагентом свого зобов`язання зі сплати податку до бюджету є підставою для відповідальності та зумовлює негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника права на формування кредиту з податку на додану вартість, якщо платник має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту та виконав усі встановлені законом умови щодо включення до складу податкового кредиту сум податку, сплачених в ціні придбаних товарів/робіт/послуг.

Первинні документи ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» однозначно свідчать про фактичне здійснення господарської операції з ТОВ «ОВАЛ». Ці документи складені у суворій відповідності до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і ПК України, та вони обґрунтовують як належне виконання підприємствами господарських зобов`язань, так і належне документування господарських операцій. Жодних зауважень до первинних документів у ході проведення перевірки не було, крім того їх достатність та оформлення належним чином. Заперечення відповідача стосуються виключно податкового обліку ПАП «ГУМНИСЬКЕ», яке не мало прямих господарських відносин з ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА», а є контрагентом постачальника ТОВ «ОВАЛ», що не може бути підставою для зменшення бюджетного відшкодування ПДВ у ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА».

Представник позивача зауважив, що висновок відповідача про нереальність господарської операції між Позивачем і ТОВ «ОВАЛ» сформований не по результатам аналізу первинних документів Позивача, а на підставі даних ЄРПН, тобто на підставі податкової інформації, яка не може бути належним доказом. Крім того, перед укладенням договору поставки ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» отримало від ТОВ «ОВАЛ» документи щодо належної обачності при виборі постачальника, а саме документи походження товару від ПАП «ГУМНИСЬКЕ».

Представник позивача стверджує, що ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» не може нести відповідальність за дії контрагента свого постачальника за ланцюгом постачання за відсутності вини, інакше порушуються основні конституційні засади: дотримання принципу справедливості як невід`ємного елемента верховенства права (ст.8 Конституції України); індивідуальний характер відповідальності (ст.61 Конституції України); забезпечення доведеності вини (ст.129 Конституції України).

Ухвалою суду від 09.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в електронній формі, враховуючи внесені зміни в КАС України, а саме частиною 9 ст.18 КАС України визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Згідно з п.128 Розділу VII Перехідних положень Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого Рішенням ВРП 17 серпня 2021 №1845/0/15-21 встановлено, що до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.

У відзиві на позов представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, стверджуючи про правомірність ППР та наведення у відзиві змісту акту перевірки, зокрема, встановлених відомостей щодо ПАП «ГУМНИСЬКЕ» та висновку про неможливість встановити ПАП «ГУМНИСЬКЕ» як виробника с/г продукції, реалізованої на адресу ТОВ «ОВАЛ» у кількості 1 000 260 кг на суму ПДВ 1 121 407,85 грн. Враховуючи кількість придбаної та реалізованої кукурудзи ТОВ «ОВАЛ», виходить недостатньо сільгосппродукції кількістю 2 048 т для реалізації на ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА», не враховуючи продукцію ПАП «ГУМНИСЬКЕ». ТОВ «ОВАЛ» придбає кукурудзу для ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» відповідно Договору поставки №06-ТР-2025-К від 16.01.2025р у ПАП «ГУМНИСЬКЕ», однак неможливо встановити ланцюг походження кукурудзи, яка реалізована ПАП «ГУМНИСЬКЕ» на ТОВ «ОВАЛ». ПАП «ГУМНИСЬКЕ» внесено до реєстру ризикових платників згідно рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 01.07.2025 р. №37888.

Представник відповідача зазначив у відзиві, що висновками акту перевірки неможливо встановити виробників с/г продукції, реалізованої на адресу ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» у кількості 1 000 260 кг та відповідно підтвердити фактичний рух товару від виробників до ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» по взаємовідносинам з ТОВ «ОВАЛ» за березень на суму ПДВ 1 121 407,85 грн.

Також на думку представника відповідача податкова інформація є доказом у цій справі, оскільки стосується обставин, які входять до предмета доказування відповідно до частини другої статті 73 КАС.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог, та зазначив, що у відзиві представник відповідача не спростував доводів позову. ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» під час перевірки надало усі первинні документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції з придбання у ТОВ «ОВАЛ» кукурудзи врожаю 2024 року за Договором поставки №Р24-678 від 24.03.2025. До цієї господарської операції документи ПАП «ГУМНИСЬКЕ», з яким ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» не мало прямих господарських відносин, не відносяться до документів, які належать або пов`язані з предметом перевірки ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА». У той же час відповідач не заперечує, що первинні документи ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» складені у суровій відповідності до положень законодавства України.

Господарська операція між ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» і ТОВ «ОВАЛ» спричинила дійсний рух активів і реальні зміни майнового стану позивача, який в подальшому розпорядився придбаним товаром з певною економічною метою (реалізував товар нерезиденту RISOIL EUROPE LTD, який експортував цей товар закордон), тому з огляду на усталену практику Верховного Суду, можливе порушення ПАП «ГУМНИСЬКЕ» податкового законодавства не може бути підставою для позбавлення ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» права на бюджетне відшкодування з ПДВ.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Товариство з обмеженою відповідальністю «РИСОІЛ УКРАЇНА» зареєстровано 21.12.2016 року, знаходиться на податковому обліку в органах державної податкової служби з 21.12.2016 року, зареєстрований платником ПДВ з 01.03.2017 року.

З 29.05.2025 по 18.06.2025 року ПМУ ДПС на підставі наказу від 27.05.2025 №132 провело документальну позапланову невиїзну перевірку з питань законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету ПДВ та від`ємного значення з ПДВ, яке становить більше 100 тис грн по декларації з ПДВ за квітень 2025 року, за результатами якої складений Акт №393/34-00-07 02/41041279 від 24.06.2025 року

У висновку Акту вказано, що перевіркою встановлені порушення п.44.1 ст.44, пп. 198.1, 198.2, 198.3 ст.198, пп. 200.1, 200.4 ст. 200 ПКУ в частині завищення суми ПДВ, яке підлягає бюджетному відшкодуванню, по р. 20.2.1 податкової декларації з ПДВ за квітень 2025 року на суму 1 121 407,85 грн.

ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» подало заперечення на Акт первинної перевірки №1407-1 від 14.07.2025 року.

За результатами розгляду заперечень ПМУ ДПС прийняв рішення провести повторну перевірку документальну позапланову невиїзну перевірку, за результатами якої складений Акт №595/34-00-07-02/41041279 від 23.09.2025 року «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "РИСОІЛ УКРАЇНА" () з питань, визначених в висновку за результатами розгляду заперечень до акту перевірки щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн по декларації з податку на додану вартість за квітень 2025 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення».

У висновку Акту від 23.09.2025 року зазначено про встановлення порушення ТОВ "РИСОІЛ УКРАЇНА" п.44.1 ст.44, пп.198.1, 198.2, 198.3 ст.198, пп.200.1, 200.4 ст.200 ПКУ в частині завищення суми ПДВ, яке підлягає бюджетному відшкодуванню, по р.20.2.1 податкової декларації з ПДВ за квітень 2025 року на суму 1 121 407,85 грн.

Позивач знов подав 08.10.2025 року заперечення на Акт перевірки, які були долучені до матеріалів перевірки.

Відповідачем прийнято оскаржуване ППР форми «В1» від 17.10.2025 №2 про зменшення ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1 121 408,00 грн та нарахування штрафних санкцій у розмірі 280 352,00 грн.

Позивач оскаржив ППР до Державної податкової служби України, проте рішенням ДПС України №736/6/99-00-06-01-03-06 від 09.01.2026 скарга залишена без задоволення, а оскаржуване ППР без змін.

У висновку Акту від 23.09.2025 року зазначено про встановлення порушення ТОВ "РИСОІЛ УКРАЇНА" п.44.1 ст.44, пп.198.1, 198.2, 198.3 ст.198, пп.200.1, 200.4 ст.200 ПКУ в частині завищення суми ПДВ, яке підлягає бюджетному відшкодуванню, по р.20.2.1 податкової декларації з ПДВ за квітень 2025 року на суму 1 121 407,85 грн.

Підпунктом 44.1 ст.44 ПКУ встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно до п.198.1 ст.198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до п.198.2 ст.198 ПКУ датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з п.187.8 ст.187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 198.3 ст.193 ПКУ щодо формування податкового кредиту встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193 ст.193 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи; ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Стаття 200 ПКУ регламентує питання порядку визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків

Пунктом 200.1 ст.200 ПКУ встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з абз б) та в) п.200.4 ст.200 ПКУ при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду).

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення згідно з актом перевірки є фактично не порушення зазначених норм ПКУ позивачем, а поставлення під сумнів реальність господарських операцій контрагента позивача - з ТОВ «ОВАЛ» по придбанню кукурудзи, яка реалізована позивачу та досліджені контрагенти суб`єкта господарювання - ТОВ «ОВАЛ».

Дослідивши акт перевірки, надані сторонами докази суд вважає, що позивач довів необґрунтованість висновків Акті перевірки та відповідно неправомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. При цьому суд виходить з наступного.

В Акті щодо операцій з контрагентом позивача ТОВ «ОВАЛ» не заперечується, що господарські операції відображені у бухгалтерському обліку позивача за відповідний період; суму ПДВ по податковим накладним, які досліджені та перераховані в Акті перевірки, включено до податкового кредиту відповідного періоду, податкові накладні пройшли реєстрацію в ЄРПН та сума податкового кредиту відповідає податковій декларації з ПДВ за відповідний період та відповідає бухгалтерському обліку.

Судом встановлено, що між ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» (Покупець) та ТОВ «ОВАЛ» (Продавець) укладений Договір поставки №Р24-678 від 24.03.2025, за яким Продавець зобов`язався поставити Покупцю кукурудзу 3 класу (зерно насипом українського походження врожаю 2024 року) (надалі також товар) у кількості 1 000 т +/- 5% за вибором Покупця на умовах поставки в місці (DAP) ТОВ «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» (Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 28).

Згідно пп.3.1., 3.2. Договору №Р24-678 від 24.03.2025 Продавець був зобов`язаний поставити товар автомобільним або залізничним транспортом у термін з 24.03.2025 по 07.04.2025. Ціна Товару за 1 т у фізичній вазі складає 10 870,00 грн з ПДВ (10,87 грн / кг з ПДВ) (п.4.1 договору).

На виконання умов Договору №Р24-678 від 24.03.2025 ТОВ «ОВАЛ» поставило залізничним транспортом, а Позивач оплатив 1 046,1 т кукурудзи 3 класу врожаю 2024 року на загальну суму 11 376 965,16 грн, у т.ч. ПДВ 1 397 171,16 грн, що підтверджується первинними документами: - видатковими накладними №40 від 03.04.2025, №41 від 06.04.2025; - залізничними накладними №36280026 від 28.03.2025, №36280048 від 02.04.2025; - картками обліку експортного вантажу (приймальними актами) ТОВ «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» №18218/25 від 03.04.2025, №18216/25 від 03.04.2025, №18155/25 від 03.04.2025, №18152/25 від 03.04.2025, №18145/25 від 03.04.2025, №18154/25 від 03.04.2025, №18148/25 від 03.04.2025, №18950/25 від 06.04.2025, №18949/25 від 06.04.2025, №18941/25 від 06.04.2025, №18940/25 від 06.04.2025, №18939/25 від 06.04.2025, №18938/25 від 06.04.2025, №18937/25 від 06.04.2025, №18936/25 від 06.04.2025; - реєстром прийнятого вантажу (кукурудзи) на ТОВ «СП РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ» за період з 01.04.2025 по 16.04.2025, який складено експедитором ТОВ «НОВІК ПОРТ СЕРВІС»; - рахунками на оплату №40 від 03.04.2025, №41 від 06.04.2025; платіжними інструкціями №5734 від 07.04.2025, №5745 від 08.04.2025, №3268 від 11.04.2025, №3339 від 17.04.2025.

За правилом першої події ТОВ «ОВАЛ» склало і зареєструвало в ЄРПН податкові накладні №38 від 03.04.2025 і №39 від 06.04.2025 на загальну суму ПДВ - 1 397 171,16. Ці обставини підтверджені також актом повторної перевірки.

Придбана у ТОВ «ОВАЛ» кукурудза реалізована ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» до RISOIL EUROPE LTD за Контрактом №0804/1-25 від 08.04.2025 та в подальшому вивезена за митний кордон України, що підтверджується: актами приймання-передачі до контракту №1 від 14.04.2025, №2 від 14.04.2025; коносаментами від 15.04.2025 (т/х «HAROUN BEY»), від 15.04.2025 (т/х «MOHAMAD M»); митними деклараціями №25UA44U5 від 16.04.2025, №25UA03U5 від 16.04.2025; повідомленнями про фактичне вивезення від 15.04.2025, 16.04.2025 (додатки №20-22 до позовної заяви).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон № 996-ХІV).

Відповідно до статті 1,8 цього Закону бухгалтерський облік це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. У бухгалтерському обліку відображаються окремі господарські операції, з яких складається господарська діяльність.

Господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Аналіз значених норм права дає підстави дійти висновку, що обов`язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях.

Дослідивши Акт перевірки суд дійшов висновку, що Акт перевірки не містить обставин з відповідними доказами, що господарські операції не відбулись, що не настали зміни майнового стану платника податків за результатами їх здійснення. При вказаних обставинах позбавлення права на податковий кредит позивача порушують його майнові права.

В Акті перевірки щодо порушень податкового законодавства позивачем по господарським взаємовідносинам з ТОВ «ОВАЛ» не дотримано вимог Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Мінфіну від 20.08.2015 року №727 (далі Порядок №727), згідно із п. 5 розділу ІІ якого факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Навпаки в Акті перевірки на заперечується наявність первинних документів щодо господарських відносин позивача з ТОВ «ОВАЛ» та відображення їх в бухгалтерському та податковому обліку.

Висновки контролюючого органу фактично ґрунтуються лише на припущеннях та дослідження наявної інформації в податкових інформаційних базах щодо контрагентів ТОВ «ОВАЛ» щодо придбання кукурудзи, яка у наступному була реалізована позивачу ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА».

Суд вважає, що саме позивач будь-яких порушень податкового законодавства по господарським операціям з ТОВ «ОВАЛ» не допустив та надав всі документи, які свідчать про здійснення вказаних господарських операцій.

Крім того, навіть наявність порушень податкового законодавства зі сторони контрагентів по ланцюгу господарських відносин не може бути безумовною підставою для визначення податкових зобов`язань позивачу, оскільки позивач не може нести відповідальність за порушення податкового законодавства своїми контрагентами. Жодна норма законодавства не вимагає від платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

Вказаний правовий висновок неодноразово виклався в постановах Верховного Суду. Зокрема, в постановах від 12.06.2018 року по справі №826/16272/13-а, від 27.03.2018 року по справі №816/809/17 Верховним Судом викладений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відповідно до якого норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що акт податкової перевірки не містить жодних доказів обізнаності ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» щодо податкового обліку ПАП «ГУМНИСЬКЕ» і злагодженості дій між ними, а також наявності обвинувального вироку суду, рішень суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішень суду про визнання недійсними правочину у відносинах між ПАП «ГУМНИСЬКЕ», ТОВ «ОВАЛ» і ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА».

Також суд вважає обґрунтованим твердження представника позивача з посиланням на висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 01.02.2023 у справі № 300/1753/21, що операція ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» з придбання кукурудзи у ТОВ «ОВАЛ» не може бути визнана нереальною через зауваження відповідача до правильності ведення податкового обліку ПАП «ГУМНИСЬКЕ», з яким у ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» не було прямих відносин, оскільки відсутні жодні дані про порушення ТОВ «РИСОІЛ УКРАЇНА» податкового законодавства. У вказаній постанові Верховного Суду також зазначено, що зібрана та опрацьована узагальнена податкова інформація носить виключно інформативний характер. Платник податків на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.

Судом встановлено, що позивач як платником податків має всі первинні документи щодо здійснення господарських операцій з ТОВ «ОВАЛ» , які були представлені під час перевірки та відображені в Акті перевірки без зауважень щодо їх складання.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 21026,40грн.

Частиною 9 ст.18 КАС України визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Згідно з п.128 Розділу VII Перехідних положень Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого Рішенням ВРП 17 серпня 2021 №1845/0/15-21 встановлено, що до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних в суді можливостей.

Конституційний Суд України у рішенні від 03.10.1997 року №4-зп зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох норм, які по-різному регулюють спірне питання повинні застосовуватися положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Враховуючи, що ч.9 ст.18 КАС України, якою визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), прийнята пізніше ніж абз.1 ч.10 ст.243 КАС України, суд застосовує норму, яка прийнята пізніше.

Оскільки ухвалою суду при відкритті провадженні вирішено здійснити розгляд справи та її формування та зберігання в електронній формі суд викладає рішення в електронній формі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РИСОІЛ УКРАЇНА» (вул. Транспортна, 28, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (просп. Шевченка, 15/1, м. Одеса, 65015, ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення- задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В1» від 17.10.2025 №2 про зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1 121 408,00 грн та нарахування штрафних санкцій у розмірі 280 352,00 грн.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РИСОІЛ УКРАЇНА» судовий збір у розмірі 21026,40грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва