Справа № 520/16442/25
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2026-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

13 квітня 2026 року №520/16442/25

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" до Харківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000144/2 від 25.03.2025;

- визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000146/2 від 26.03.2025;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ВП Харківська митниця () на користь ТОВ "Авто Тренд" () витрати на оплату професійної правничої допомоги у сумі 5000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" при здійсненні митного оформлення товарів надало всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України, які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість Харківська митниця, в порушення норм Митного кодексу України, безпідставно прийняла оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000144/2 від 25.03.2025 та №UA807000/2025/000146/2 від 26.03.2025 та неправомірно застосувала другорядний метод визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання за правилами статті 262 КАС України.

Представник відповідача надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень. Представник відповідача зазначив, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДМСУ раніше. В документах, які подані при митному оформленні документи містились розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Представником позивача подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що жодна система АСАУР або значно нижчий рівень митної вартості, який міститься у внутрішній базі даних ЄАІС митниці не може бути підставою для виникнення у декларанта обов`язку надання додаткових документів, а є тільки приписом для інспектора більш докладно вивчити вже надані декларантом документи. Відповідачем безпідставно не прийнято до уваги пояснення та додаткові документи, надіслані до відповідача позивачем після митного оформлення товару в порядку ст.55 Митного кодексу України по кожному із оскаржуваних рішень.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" (податковий номер 38493680), зареєстрований як суб`єкт господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10.12.2012 за №0054517. Місцезнаходження: 61052, Харківська область, місто Харків, провулок Сімферопольський, будинок 6.

Основний вид діяльності за КВЕД: 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

Інші види діяльності: 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Судом з матеріалів справи встановлено, що між позивачем та виробником товару KVR International Co., Ltd (Китай) укладено контракт №RA03082022 від 03.08.2022, за умовами якого Продавець продає, а покупець купує товар - запасні частини для автомобілів на умовах FOB Нінгбо, Китай.

Асортимент товару визначається в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту (пункту 1.1 Контракту).

Ціна товару, що поставляється, встановлюється в доларах США за одиницю товару і визначається в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту. Ціна товару включає вартість упаковки, маркування, доставки до місця призначення та навантаження на судно, вартість експортних митних процедур, мит, податків, що сплачуються при вивезенні (п.3.2 Контракту).

Згідно з інвойсом №UKE1 від 13.01.2025, позивач ввіз на митну територію України товар на загальну суму 21548,50 доларів США.

24.03.2025 року до митного поста "Барабашово" Харківської митниці ТОВ "Авто тренд" подана до митного контролю та митного оформлення електронна митна декларація (далі МД) №25UA16U0 на товар: "Запасні частини до автомобілів, радіатори до системи охолодження двигуна: арт.RA350015..." код згідно з УКТЗЕД , що надійшов на адресу ТОВ "Авто Тренд" за зовнішньоекономічним контрактом з KVR International Co., Ltd, 2003А, Royal Plaza, №7 Futian South Road, Futian District, Guangdong province, China.

На підтвердження митної вартості, разом з декларацією позивачем подано: 1) пакувальний лист (Packing list) б/н до інвойсу від 13.01.2025; 2) рахунок-фактура (інвойс) (Invoice) від 13.01.2025 №UKE1; 3) коносамент (Bill of lading) від 26.01.2025 №ZH250100234А; 5) автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 20.03.2025; 6) сертифікат про походження товару (Certificate of origin) від 10.02.2025 №С25МА8; 7) банківський платіжний документ від 23.10.2024 №92JBKLOA; 8) банківський платіжний документ від 26.12.2024 №95JBKLOС; 9) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг від 20.03.2025 №3617; 10) довідка про транспортні витрати від 20.03.2025 №1159; 11) зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 03.08.2022 №RA03082022; 12) додаткова угода №1 до контракту від 01.11.2023; 13) додаткова угода від 13.10.2023 до договору про транспортно-експедиторське обслуговування; 14) додаткова угода від 01.11.2023 до договору про транспортно-експедиторське обслуговування; 15) договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 07.02.2023 №ЄФ528023; 16) заявка до договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 13.01.2025.

25.03.2025 від Харківської митниці до позивача надійшло повідомлення про надання додаткових документів, а саме: виписку з бухгалтерської документації; транспортно-експедиційні рахунки, рахунки експедиційних витрат, заявки перевезення, договори, рахунки збереження товарів в місце призначення, рахунки завантаження-розвантаження контейнера/товару, портові збори тощо; каталоги, специфікації, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення (походження) з перекладом; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як зазначає позивач, на адресу відповідача надано лист №66 від 25.03.2025 щодо здійснення оформлення товару в порядку статті 55 Митного Кодексу України.

За результатами проведеного контролю митної вартості товару відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000144/2 від 25.03.2025, відповідно до якого митна вартість товару визначена митницею за другорядним резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в ЄAIC.

Відповідно до гр.28, 30 оскаржуваного рішення відповідачем скориговано митну вартість: товару №1 в сторону збільшення з 12921,97 доларів США до 21277,04 доларів США, визначивши її у розмірі 9,83 доларів за кілограм.

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем також видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2025/000164.

Позивач не погодився із завищенням митної вартості і звернувся до відповідача із заявою про випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання згідно із ч.7 ст.55 Митного кодексу України.

Надавши відповідачу нову митну декларацію №25UA36U6 від 26.03.2025 та додатково сплатив мито у розмірі 69701,47 грн.

В подальшому, ТОВ "Авто Тренд" звернулось до Харківської митниці з заявою №20/05-1 від 20.05.2025 з проханням скасувати рішення про коригування митної вартості товару. В обґрунтування заявленої митної вартості позивач додатково надав відповідачу роз`яснення щодо складової митної вартості та надав наступні документи: акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 27.03.2025 №3925 з експедитором; платіжна інструкція №14821 від 28.03.2025 про оплату послуг експедитора; довідка експедитора №1 від 19.05.2025; проформа інвойс №S20241008UKE004 від 10.10.2024; проформа інвойс №UKE1 від 29.09.2024.

У відповідь на звернення позивача щодо перегляду рішення про коригування митної вартості відповідачем надіслано лист від 27.05.2025, у якому відмовлено у скасуванні рішення про коригування митної вартості від 25.03.2025 №UA807000/2025/000144/2.

Крім того, судом з матеріалів справи встановлено, що між позивачем та виробником товару NINGBO NINGSHING TRADING GROUP INC. (Китай) укладено контракт №WH8082024 від 08.08.2024, за умовами якого Продавець продає, а покупець купує товар - запасні частини, матеріали для ремонту автомобілів на умовах FOB Нінгбо, Китай. Асортимент товару визначається в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту (пункту 1.1 Контракту).

Ціна товару, що поставляється, встановлюється в доларах США за одиницю товару і визначається в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту. Ціна товару включає вартість упаковки, маркування, доставки до місця призначення та навантаження на судно, вартість експортних митних процедур, мит, податків, що сплачуються при вивезенні (п.3.2 Контракту).

Згідно з інвойсом №TY2024B8169 від 17.12.2024, позивач ввіз на митну територію України товар на загальну суму 13323,00 доларів США.

24.03.2025 року до митного поста "Барабашово" Харківської митниці ТОВ "Авто тренд" подана до митного контролю та митного оформлення електронна митна декларація (далі МД) №25UA17U9 на товар: "Частини ходових колес автомобілів: арт.2108-3104055 вісь маточини заднього колеса - 400 шт,..." код згідно з УКТЗЕД 0, що надійшов на адресу ТОВ "Авто Тренд" за зовнішньоекономічним контрактом з NINGBO NINGSHING TRADING GROUP INC., Tianning Mansion, No.138 Zhangshan road west, Ningbo, 315010, China.

На підтвердження митної вартості, разом з декларацією позивачем подано: 1) пакувальний лист (Packing list) б/н до інвойсу від 17.12.2024; 2) рахунок-фактура (інвойс) (Invoice) від 17.12.2024 №TY2024B8169; 3) коносамент (Bill of lading) від 26.01.2025 №ZH250100234D; 5) автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 20.03.2025; 6) сертифікат про походження товару (Certificate of origin) від 23.01.2025 №25С3302А3380/00070; 7) банківський платіжний документ від 31.12.2024 №001509259; 8) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг від 20.03.2025 №3617; 9) довідка про транспортні витрати від 20.03.2025 №1159; 10) зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 08.08.2024 №WH8082024; 11) додаткова угода від 13.10.2023 до договору про транспортно-експедиторське обслуговування; 12) договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 07.02.2023 №ЄФ528023; 13) заявка до договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 13.01.2025.

25.03.2025 від Харківської митниці до позивача надійшло повідомлення про надання додаткових документів, а саме: рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення (походження) з перекладом; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (бажано ДП "Держзовнішінформ" або ДП "Укрпромзовнішекспертиза").

Як зазначає позивач, на адресу відповідача надіслано додаткові документи та надано лист №67 від 25.03.2025 щодо здійснення оформлення товару в порядку статті 55 Митного Кодексу України.

За результатами проведеного контролю митної вартості товару відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000146/2 від 26.03.2025, відповідно до якого митна вартість товару визначена митницею за другорядним резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в ЄAIC.

Відповідно до гр.28, 30 оскаржуваного рішення відповідачем скориговано митну вартість: товару №1 в сторону збільшення з 14818,11 доларів США до 29118,24 доларів США, визначивши її у розмірі 6,57 доларів за кілограм.

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем також видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2025/000167.

Позивач не погодився із завищенням митної вартості і звернувся до відповідача із заявою про випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання згідно із ч.7 ст.55 Митного кодексу України.

Надавши відповідачу нову митну декларацію №25UA58U3 від 26.03.2025 та додатково сплатив мито у розмірі 29824,63 грн.

В подальшому, ТОВ "Авто Тренд" звернулось до Харківської митниці з заявою №20/05-2 від 20.05.2025 з проханням скасувати рішення про коригування митної вартості товару. В обґрунтування заявленої митної вартості позивач додатково надав відповідачу роз`яснення щодо складової митної вартості та надав наступні документи: акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 27.03.2025 №3925 з експедитором; платіжна інструкція №14821 від 28.03.2025 про оплату послуг експедитора; довідка експедитора №2 від 19.05.2025.

У відповідь на звернення позивача щодо перегляду рішення про коригування митної вартості відповідачем надіслано лист від 26.05.2025, у якому відмовлено у скасуванні рішення про коригування митної вартості від 26.03.2025 №UA807000/2025/000146/2.

Не погодившись із прийнятими Харківською митницею рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За змістом частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 6 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Стаття 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта.

Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17.

У постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а Верховний Суд зазначив, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Підставою для прийняття оскаржуваних в даній справі рішень про коригування митної вартості товарів слугувало:

1) задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями раніше;

2) у митного органу наявні рішення про коригування митної вартості по даному підприємству за кодом товару УКТ ЗЕД та , що виключали можливість митного органу визначити митну вартість за першим методои (ціною угоди);

3) відсутні каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) від виробника товару;

4) до митного контролю не надано митної декларації країни відправлення;

5) банківські платіжні інструкції посилаються на інші інвойси, ніж надані до митного контролю;

6) не надано документів на підтвердження правильності розподілу транспортних витрат за межами митної території України, саме:

- відсутні банківські платіжні документи щодо оплати транспортно-експедиційних послуг;

- під час доставки товару використано послуги перевізників, що підтверджується СMR б/н від 20.03.2025 та коносаментом №ZH250100234А та №ZH250100234D, до того ж послуги надавались іншими особами ("UNICORN (SHENZHEN) SUPPLY CHAIN Co. LTD" та "PE MELNYCHUK DMYTRO" відповідно).

- відсутні банківські та платіжні документи, що підтверджують факт передоплати згідно умов коносаменту №ZH250100234А;

- в наданому рахунку на оплату від 20.03.2025 №3617 відсутня інформація щодо вартості експедиторських послуг за межами митної території України, що не відповідає інформації зазначеній в листі Державної фіскальної служби України від 15.03.2016 №5591/6/99-99-19-03-02-15 ;

- не надано/відсутній товаротранспортний документ на переміщення товару по маршруту м.Гданськ-м.Баково Польща.

У рішеннях також зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості раніше визнаних (визначених) товарів, оформлених митними органами становить: товар - 9,80 $/кг, та товар - 6,57 $/кг. Враховуючи вищезазначене, митну вартість даних товарів скориговано до цього рівня.

Джерелом інформації для даного рішення по товарам є наявна у митного органу цінова інформація щодо раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях:

1) МД №UA205050/2025/007360 від 25.02.2025 (25UA60U0) з митною вартістю 9,80 доларів США/кг (код товару згідно з УКТ ЗЕД , назва товару: "Частини та пристрої до транспортних засобів загального призначення, невійськового призначення...", країна походження товару Китай, умови поставки FOB);

2) ЕМД №UA100390/2024/421681 від 16.12.2024 (24UA81U9) з митною вартістю 6,57 доларів США/кг (код товару згідно з УКТ ЗЕД , назва товару: "Частини зодових колес вантажних автомобілів: Маточина...", країна походження товару Китай, умови поставки FOB).

Так, щодо порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення "Інспектор", та наявністю у митного органу інформації, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДМСУ раніше, суд зазначає, що інформація в автоматизованій системі митного оформлення та спрацювання ризиків є рекомендацією, обов`язковою до виконання, посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного контролю та митного оформлення документи.

Таким чином, у Харківської митниці виникли підстави для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.337 МК України перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені МК України.

Згідно з вимогами п.2 ч.2 ст.52 МК України декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право упевнюватися в достовірності або точності будь - якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надав розширений пакет документів для підтвердження правильності та достовірності визначення ним митної вартості задекларованих товарів.

Судом встановлено, що при прийнятті митницею рішення про коригування митної вартості товару за основу було взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься в ціновій базі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС).

Застосування митницею ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду від від 17.01.2022 у справі №520/2000/19, від 09.11.2022 у справі №520/10381/2020, від 07.12.2023 у справі №380/23618/21.

Що стосується посилання відповідача на те, що наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству, а саме, у митних органів наявна цінова інформація на ідентичний товар, суд зазначає, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №810/3295/17.

При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Щодо доводів митного органу про те, що декларантом не надано каталогів, специфікації, загальних прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, суд зазначає, що зазначені специфікації позивачем не подавалися через їх відсутність, що підтверджується поясненнями, які містяться в матеріалах справи. Судом не встановлено розбіжностей, підробки, що вимагає обов`язкове подання таких документів.

Стосовно доводів відповідача про те, що відсутня експортна митна декларація, передбачена п.2.3 Контракту, суд зазначає.

Пунктом 7 ч.3 ст.53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення.

Тобто, копія митної декларації країни відправлення не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч.2 ст.53 МК України, отже не є обов`язковим документом, який має бути наданий декларантом до митного органу, а може лише додатково надаватися до митного органу виключно у випадку, передбаченому ч.3 ст.53 МК України за її наявності.

Отже, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що не надання позивачем до митного органу декларацій країни відправлення стало підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Щодо доводів представника відповідача про не надання документів на підтвердження правильності розподілу транспортних витрат за межами митної території України, суд зазначає таке.

Для підтвердження витрат на транспортування товару декларантом відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Згідно з наказом МФУ від 24 травня 2012 року №599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" до зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Крім того, Верховний Суд в постановах від 31.05.2019 року по справі №804/16553/14, від 15.10.2024 по справі №520/6058/24 зазначив, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. Так колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції, що зазначені довідки про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів, враховуючи, що Правилами №599 наведено приблизний перелік документів, які можуть підтвердити витрати на транспортування. При цьому, положеннями Митного кодексу України не визначено конкретного переліку документів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів.

Судом з матеріалів спраив встановлено, що організацію перевезення товару позивача із Китаю до м.Харкова було здійснено експедитором ТОВ "Євро Форвардінг" на підставі договору про транспортно-експедиторського обслуговування №ЄФ568023 від 07.02.2023.

Умовами договору №ЄФ568023 від 07.02.2023 передбачено, що експедитор зобов`язується організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування, перевезення експортно-імпортних вантажів по території України і в міжнародному сполученні (п.1.1). Експедитор зобов`язаний при необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором, укладати від свого імені договори з транспортними організаціями, контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання та другими організаціями. Документом, що підтверджує наявність та зміст такого договору з транспортними організаціями є транспортний документ - коносамент, автомобільна накладна, авіа накладна або залізнична накладна (п.2.1.1). Експедитор надає клієнту серед іншого довідку про транспортні витрати для пред`явлення в митні органи (п. 2.1.6).

При митному оформлені на підтвердження транспортних витрат до кордону з Україною, які включаються у митну вартість товару, декларантом до митниці надано договір про транспортне-експедиторське обслуговування №ЄФ568023 від 07.02.2023, рахунок експедитора №3617 від 20.03.2025 та довідку експедитора №1159 від 20.03.2025.

Представник позивача в позовній заяві зазначив, що експедитор організовував доставку товарів для позивача з Китаю відразу від чотирьох різних виробників в одному контейнері MRSU5914561. Відповідачем було скориговано митну вартість товару, що поставлявся двома з чотирьох виробників.

У зв`язку з тим, що товар від чотирьох виробників їхав в одному контейнері експедитор надав рахунок на оплату на весь контейнер MRSU5914561, а в довідці №1159 від 20.03.2025, в залежності від ваги товару, вказав загальну вартість транспортних витрат по доставці вантажу від кожного із виробників.

Експедитором ТОВ "Євро Форвардінг" на виконання умов договору було організоване морське перевезення контейнеру MRSU5914561 від Китаю до Польщі, на підтвердження чого до митниці надано коносамент №ZH250100234A та №ZH250100234D від 26.01.2025 та була організована подальша доставка вантажу автомобільним транспортом до України, на підтвердження чого до митниці було надано автотранспортну накладну (CMR) №б/н від 20.03.2025.

Оскільки позивач мав взаємовідносини саме з експедитором ТОВ "Євро Форвардінг" до митниці було надано договір, довідку про транспортні витрати, а також рахунок на оплату саме від ТОВ "Євро Форвардінг". При цьому, позивач не укладав ніяких угод з перевізниками, не є стороною в цих угодах, не здійснював оплати напряму перевізникам, тому надати до митниці документи, вказані в рішенні, не має можливості.

За таких підстав, надання документів на підтвердження транспортних витрат саме від експедитора, а не кінцевих перевізників, відповідає умовам укладеного позивачем договору з експедитором та положенням митного законодавства України.

Після розмитнення та доставки товару на склад, ТОВ "Авто Тренд" сплачено послуги експедитора та підписано акт надання послуг. На підтвердження вартості перевезення та експедиторських послуг до митниці у рамках ч.8 ст.55 Митного кодексу України додатково надіслано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №3925 від 27 березня 2025 з експедитором, платіжну інструкцію №14821 від 28.03.2025 про оплату послуг експедитора, довідку експедитора №1 та №2 від 19.05.2025.

В довідках експедитора від 19.05.2025 №1 та №2 вказано, що ТОВ "Євро Форвардінг" підтверджує організацію перевезення вантажу за межами державного кордону України за договором про транспортно-експедиторське обслуговування №ЄФ568023 від 07.02.2023 на замовлення ТОВ "Авто Тренд" від постачальника KYR INTERNATIONAL CO., LTD (China) (контейнер MRSU5914561) та постачальника NINGBO NINGSHING TRADING GROUP INC. (China) (контейнер MRSU5914561), що включає:

міжнародне морське перевезення вантажу за маршрутом Нінгбо, Китай - Гданськ, Польща за коносаментом №ZH250100234A та ZH250100234D від 26.01.2025, згідно з рахунком №3617 від 20.03.2025 та довідкою № 1159 від 20.03.2025;

міжнародне автоперевезення вантажу за межами державного кордону України Гданськ (Польща) - п/п Ягодин, Україна, згідно з рахунком №3617 від 20.03.2025 та довідкою №1159 від 20.03.2025;

транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України, в тому числі навантажувально-розвантажувальні роботи, складські послуги, оформлення ТІ згідно з рахунком №3617 від 20.03.2025 та довідкою №1159 від 20.03.2025;

експедиторські послуги.

Загальна вартість міжнародного перевезення (в тому числі експедирування) вантажу вагою 3763,50 кг від KVR INTERNATIONAL CO., LTD за коносаментом ZH250100234A від 26.01.2025 та цмр б/н від 20.03.2025 за межами державного кордону України склала 50327,39 грн та повністю сплачена ТОВ "Авто Тренд" 28.03.2025".

Загальна вартість міжнародного перевезення (в тому числі експедирування) вантажу вагою 4643 кг від NINGBO NINGSHING TRADING GROUP INC. за коносаментом ZH250100234D від 26.01.2025 та цмр б/н від 20.03.2025 за межами державного кордону України склала 62088,50 грн та повністю сплачена ТОВ "Авто Тренд" 28.03.2025".

Стосовно відсутності калькуляції транспортних витрат, як підстави для коригування митної вартості товарів. Згідно із наказом МФУ від 24 травня 2012 року №599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" калькуляція транспортних витрат надається тільки при перевезені товару власним транспортом. В даному випадку перевезення було організовано експедитором та власний транспорт позивач не використовував. Таким чином, посилання на відсутність калькуляції в даному випадку є необгрунтованим та безпідставним.

Отже сума транспортних витрат до кордону з Україною підтверджена належним чином оформленими документами.

Щодо доводів митного органу про наявність розбіжностей реквізитах інвойсу, вказаного в банківській платіжній інструкції, суд зазначає, що банківські платіжні інструкції посилаються на проформи-інвойси, які були надані продавцем для оплати товару, в той час як до митного оформлення наданий інвойс вже на відвантажений товар. До винесення рішення інспектор митниці у повідомленні, направленому декларанту, не вказував про необхідність надати проформи-інвойси, тому проформи-інвойси №S20241008UKE004 від 10.10.2024 та UKE1 від 29.09.2024, на які посилалися платіжні інструкції було надіслано до митниці разом з заявою №20/05-1 від 20.05.2025 про перегляд рішення.

Стосовно доводів відповідача про ненадання позивачем транзитної митної декларації Т-1, яка зазначена в транспортно-експедиційному рахунку від 20.03.2025 №3617 та не надано/відсутній товаротранспортний документ на переміщення товару по маршруту м.Гданськ- м.Баково, Польща, суд зазначає таке.

Аналіз норм законодавства України, що регулюють порядок визначення митної вартості товарів вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 Митного кодексу України.

В рахунку на оплату транспортних послуг від 20.03.2025 №3617 в одній із граф вказана вартість транспортно-експедиційного обслуговування за межами території України, яка становить 47850,52 грн. і включає в себе в тому числі навантажувально-розвантажувальні роботи (ННР), авто доставку Гданськ - Баково, складські послуги, оформлення ТІ.

ТІ - це транзитна митна декларація. Під транзитною митною декларацією розуміється бланк ТІ, що заповнюється на імпортні товари, що транспортуються від одного митного поста до іншого. Вони перетинають територію держави від прибуття до вибуття в незмінному вигляді, тобто, транзитом, і не потрапляють під митні збори і податки. Об`єктом декларування виступають товари, вироблені за межами ЄС, що випливають із СІЛА, Азії і митних складів Європи.

ТД, це і є товаротранспортний документ на переміщення товару по території Польщі, в тому числі по маршруту м.Гданськ- м.Баково, Польща.

Серед переліку документів, визначених ст.53 Митного кодексу України, що подаються до митниці для підтвердження митної вартості товарів, транзитної митної декларації (ТІ) - не зазначено. Отже, вказівка на відсутність такого документа в якості обґрунтування коригування митної вартості товарів є незаконною, оскільки у позивача відсутній обов`язок надання транзитної декларації ТІ до митниці.

Щодо ненадання декларантом усіх витребуваних додаткових документів, передбачених частиною 3 ст. 53 МКУ, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.6 ст.53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

У спірному випадку суд не вбачає ознак недостовірності задекларованої вартості.

Також, як встановлено судом з матеріалів справи, то декларантом надано до контролюючого органу необхідні документи, а відповідачем, у свою чергу, не наведено обґрунтованих підстав для витребування у позивача додаткових документів та подальшого прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до правової позиції Верховного суду (постанова від 02.07.2020 у справі №803/916/17) контроль правильності обчислення декларантом митної вартості здійснюють митні органи у визначений законом спосіб у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей "Декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ніш митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість. За таких обставин, Суд вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена".

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що зі змісту оскаржуваного у даній справі рішення вбачається, що таке рішення не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Так, відповідачем вказано лише номер та дату митної декларації, як стала джерелом інформації для коригування митної вартості, що свідчить про помилковість зазначених доводів відповідача.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2018 по справі №815/1670/17.

Відповідачем під час розгляду справи не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували аналогічність характеристик імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.

Так, у ході судового розгляду справи суд доходить висновку, що відповідач не спростував контрактну ціну товару, а також не підтвердив об`єктивну неможливість на підставі наданих позивачем документів визначити ціну та рівень митної вартості товару за ціною договору. Додаткових переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не надано, a інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

Окрім того, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17.

Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що ТОВ "Авто Тренд" подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів, а також про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

З урахуваннями викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем подано до митниці пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Критерії законності рішення (діяння, тобто волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч. 2 ст. 77 КАС України.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд відзначає, що зміст та характер обраних владним суб`єктом юридичних та фактичних мотивів прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості товару, а також обсяг наявних у розпорядженні на момент вчинення управлінського волевиявлення доказів, не дозволяє визнати ці рішення правильними та обґрунтованими.

Статтею 264 МК України визначено, що відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта (ч.10 ст.264); митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом (ч.11 ст.264); у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу (ч.12 ст.264).

Частиною 7 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, суд приходить до висновку, що надані позивачем як до суду, так і до митного органу під час подання митних декларацій документи, відповідно до ч.2 ст.53 МК України, на підтвердження митної вартості товару у повній мірі підтверджують митну вартість товару, підлягають обчисленню та містять всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, судом встановлено, що рішення про коригування митної вартості товарів від №UA807000/2025/000144/2 від 25.03.2025 та №UA807000/2025/000146/2 від 26.03.2025 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, суд зазначає, що положеннями ч.1 ст.132 КАС України, передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також суд зазначає, що згідно із положеннями ст.26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як визначено приписами ч.3 ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Під час, розгляду справи встановлено, що 04.01.2024 між ТОВ "Авто Тренд" та ТОВ "ЗМЗ ПС" укладений договір про надання правничої (правової) допомоги №04/01-24C. Відповідно до п.1.1. договору про надання правничої допомоги ТОВ "ЗМЗ ПС" взяло на себе зобов`язання надавати позивачу професійну правову допомогу, а саме: юридичні послуги по представництву інтересів позивача в будь-яких судах.

Відповідно до п. 3.1. договору про надання правничої допомоги сторони узгодили, що позивач здійснює попередню оплату юридичних послуг в розмірі, узгодженому сторонами в додаткових угодах до цього договору.

10.06.2025 сторони уклали додаткову угоду №35, відповідно до якої ТОВ "ЗМЗ ПС" зобов`язується надати юридичні послуги по представництву інтересів позивача в Харківському окружному адміністративному суді, Другому апеляційному адміністративному суді, Верховному суді України за позовом ТОВ "Авто Тренд" до Харківської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів №UА807000/2025/000144/2 від 25.03.2025 та №UА807000/2025/000146/2 від 26.03.2025.

Сторони узгодили, що ТОВ "Авто Тренд" здійснює попередню оплату юридичних послуг на рахунок ТОВ "ЗМЗ ПС" в розмірі 5000,00 без ПДВ за підготовку позовної заяви до суду.

Позивач здійснив попередню оплату послуг в розмірі 5000,00 грн, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією №15221 від 10.06.2025 з відміткою банку про виконання платежу. Таким чином, сума витрат позивача на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції складає 5000,00 грн.

12.06.2025 між сторонами було підписано акт прийому-передачі виконаних послуг відповідно до якого вартість послуг склала 5000,00 грн.

Аналіз долучених до заяви документів свідчить, що в рамках надання послуг за договором про надання правової допомоги позивачу було надано послуги з професійної правничої допомоги.

Враховуючи положення ст. 134 КАС України суд зазначає, що до витрат на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню позивачу належать ті, що пов`язані із розглядом справи.

Суд зазначає, що враховуючи вищевикладене та оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи складність справи та предмет позову, співмірність складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також конкретні обставини справи, суд приходить до висновку, що сума, заявлена позивачем щодо сплати професійної правничої допомоги є співмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), у зв`язку з чим слід дійти висновку про те, що на користь позивача підлягає стягненню сума суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника позивача про вирішення питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" (пров.Сімферопольський, буд.6, м.Харків, 61052, ) до Харківської митниці (вул.Миколаївська, буд.16-Б, м.Харків, 61005, ) про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000144/2 від 25.03.2025.

Визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000146/2 від 26.03.2025.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (вул.Миколаївська, буд.16-Б, м.Харків, 61005, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" (пров.Сімферопольський, буд.6, м.Харків, 61052, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 3371 (три тисячі триста сімдесят одна) гривня 84 копійки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (вул.Миколаївська, буд.16-Б, м.Харків, 61005, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Тренд" (пров.Сімферопольський, буд.6, м.Харків, 61052, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 13 квітня 2026 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО