Справа № 420/4812/25
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2026-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/4812/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року (суддя Бойко О.Я., м. Одеса, повний текст рішення складений 14.05.2025) по справі за адміністративним позовом Підприємства "Флагман" у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Одеської митниці про визнання противоправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

В С Т А Н О В И В:

14.02.2025 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Підприємства "Флагман" у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Одеської митниці Підприємства "Флагман" у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Одеської митниці, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000429/1 від 17.08.2024;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2024/000873.

Рішенням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

На думку апелянта, судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МК України та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Позивачем разом із продавцем компанією SRSS AGRO PVT LTD (м. Делі, Індія) було погоджено поставку товару на територію України згідно контракту №SRSS/ESC/23-24/234 від 15.03.2024 року.

З метою митного оформлення поставленого за вказаним контрактом товару разом з митною декларацією позивачем до митного органу були подані наступні документи: контракт на поставку товару SRSS/ESC/23-24/234 від 15.03.2024 року; проформа інвойс №PI-234/23-24 від 15.03.2024 року з перекладом на українську мову; комерційний інвойс №G-120/24-25 від 06.05.2024 року з перекладом на українську мову; сертифікат якості №FL/FA/9 від 07.05.2024 року з перекладом на українську мову; сертифікат якості №№AR-24KV-010042-01 від 13.05.2024 року з перекладом на українську мову; сертифікат про походження товару №1806395 від 06.05.2024 року з перекладом на українську мову; пакувальний лист №G-120/24-25 від 06.05.2024 року з перекладом на українську мову; морський коносамент №FW00052024 від 18.05.2024 року з перекладом на українську мову; договір про транспортно-експедиторське обслуговування №ПП14/01 від 14.08.2023 року; заявка №FW2722024 від 22.07.2024 року до договору №ПП14/01 від 14.08.2023 року; рахунки на оплату №3145 від 29.07.2024 року та №3211 від 07.08.2024 до договору №ПП14/01 від 14.08.2023 року; платіжна інструкція №3118 від 09.08.2024 року; договір №0106/24 від 01.06.2024 року про перевезення багажу автотранспортом; платіжні інструкції в іноземній валюті №34 від 21.03.2024 року та №56 від 14.06.2024 року; митна декларація №24UA57U0 від 16.08.2024, за якою було відмовлено; договір про надання послуг митного брокера 00108/23 від 01.09.2023 року; довідка про транспортні витрати №961 від 16.08.2024 року; міжнародна товарно-транспортна накладна (CRM) №7099 від 16.08.2024 року; міжнародна товарно-транспортна накладна (CRM) №4845 від 16.08.2024 року.

На запит Одеської митниці про надання додаткових документів, позивачем були надані наступні документи: прейскурант виробника з перекладом на українську мову; декларація країни відправлення із перекладом на українську мову; каталог виробника з перекладом на українську мову; калькуляція собівартості виробника з перекладом на українську мову; довідкова інформація з мережі інтернет; висновок профільного експерту; біржовий онлайн витяг; виписки з бухгалтерської документації, що включають копії оборотно-сальдової відомості та виписки по рахунку 632, SWIFT-повідомлення банку Покупця (на повну вартість поставки) від 21.03.2024 р. та 14.06.2024 р., заяви на купівлю іноземної валюти (на повну вартість поставки) №33 від 21.03.2024 року та №53 від 14.06.2024 року, офіційно зареєстровані податкові накладні, що підтверджується листом від 16.08.2024 року.

17.08.2024 відповідач виніс рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2024/000429/1, у п. 33 якого зазначено:

1) У проформі інвойс від 15.03.2024 №PI-234/23-24 зазначено що передоплата за товар здійснюється у розмірі 24108 дол. США але у наданих банківських документах від 21.03.2024 №34 та від 16.06.2024 №56 суми переказу не відповідають даним умовам.

2) Відповідно до п. 1.1 контракту від 15.03.2024 №SRSS/ESC/23-24/234 продавець зобов`язуєтеся поставити, тоді як покупець прийняти та оплатити товар відповідно до погоджених сторонами найменування, технічних характеристик, параметрів якості та кількості, що затверджено окремими специфікаціями до контракту. Проте специфікації до контракту не надавались.

3) В СМR від 16.08.2024 №4845 та від 16.08.2024 №7099 зазначено, що перевізником є "КП ТРАНС СЕРВІС", але рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг чомусь виданий ПП "ФЕРСТ ВЕЙ".

4) Наданий Висновок індійського експерта має виключно інформаційний характер та не може бути прийнятий до уваги оскільки у митниці відсутня інформація щодо осіб уповноважених надавати послуги з оцінки майна у Республіці Індія.

5) У наданій копії декларації країни відправлення зазначено, що електронний підпис документа не верифікований, що не дає змогу підтвердити автентичність даного документу.

6) У наданій калькуляції виробника відсутня інформація щодо сушки та сортувальної очистки насіння яку повинен був пройти товар якщо брати до уваги інформацію щодо товару зазначену у сертифікаті походження.

7) Надані банківські платіжні документи (SWIFT) не можуть бути взяті до уваги, оскільки не містять жодних відміток надавача платіжних послуг про виконання платіжних операцій.

8) Наданий біржовий витяг представляє собою фото різних веб сторінок, що не може бути прийнято до уваги оскільки не мають відомостей щодо надавача даної інформації.

Також відповідач склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2024/000873: "РОЗДІЛ III. МИТНА ВАРТІСТЬ ТОВАРІВ ТА МЕТОДИ ЇЇ ВИЗНАЧЕННЯ, глава 9, ст.52-55 МКУ. У зв`язку з тим, що митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. 58, 59, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі (GATT), другорядним методом за ціною угоди (вартість операції) щодо подібних товарів. Митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості №UA500500/2024/000429/1 від 17.08.2024.

Не погоджуючись із вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови Підприємство "Флагман" у формі ТОВ звернулося до суду з адміністративним позовом про їх скасування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог товариства суд першої інстанції вважав, що позивач надав усі документи, необхідні для визначення митної вартості, які містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини. У свою чергу, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами обставин надання неповних відомостей, а також існування розбіжностей, неточностей, які б впливали на рівень митної вартості товарів, ознак підробки цих документів або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, в тому числі щодо проведення митного оформлення та методів визначення митної вартості товарів врегульовані положеннями Митного кодексу України.

Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 червня 2015 року у справі №21-498а15).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для витребування від декларанта додаткових документів слугували висновки митниці про те, що в поданих документах містяться розбіжності, а також, на думку контролюючого органу, надані товариством документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1. У проформі інвойса від 15.03.2024 №PI-234/23-24 зазначено що передоплата за товар здійснюється у розмірі 24108 дол. США але у наданих банківських документах від 21.03.2024 №34 та від 16.06.2024 №56 суми переказу не відповідають даним умовам.

2. Відповідно до п. 1.1 контракту від 15.03.2024 №SRSS/ESC/23-24/234 продавець зобов`язується поставити, тоді як покупець прийняти та оплатити товар відповідно до погоджених сторонами найменування, технічних характеристик, параметрів якості та кількості, що затверджено окремими специфікаціями до контракту. Проте специфікації до контракту не надавались.

3. В СМR від 16.08.2024 №4845 та від 16.08.2024 №7099 зазначено, що перевізником є "КП ТРАНС СЕРВІС", але рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг чомусь виданий ПП "ФЕРСТ ВЕЙ".

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції крізь призму доводів апеляційної скарги щодо виявлених неточностей, які, на думку митного органу, свідчать про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо митної вартості товару, що ввозив позивач, колегія суддів вважає наступне.

Щодо доводів митного органу про те, що у проформі інвойс від 15.03.2024 №PI-234/23-24 зазначено що передоплата за товар здійснюється у розмірі 24108 дол. США але у наданих банківських документах від 21.03.2024 №34 та від 16.06.2024 №56 суми переказу не відповідають даним умовам.

Так, за наявними матеріалами справи судом першої інстанції встановлено, що за платіжною інструкцією №34 від 21.03.2024 позивачем здійснено оплату по 2 контрактам одночасно, а саме за Контрактом №SRSS/ESC/23-24/234 від 15.03.2024 р. здійснено передоплату у розмірі 24108 дол. США та за Контрактом №SRSS/ESC/23-24/233 від 15.03.2024 р. - 25676 дол. США.

Ураховуючи, що перераховані позивачем 24108 дол. США за кунжут відповідає проформи інвойсу від 15.03.2024 №РІ-234/23-24, колегія суддів вважає, що доводи митного органу про т е, що суми переказу не відповідають умовам не знайшли свого підтвердження.

Щодо твердження митниці про те, що специфікації до контракту не надавались, то, як вірно встановив суд першої інстанції, сам договір достатньо деталізує предмет угоди, а саме всі параметри і характеристики поставленого товару.

Таким чином суд першої інстанції вірно виснував, що за наведеного, та ураховуючи, що у договорі не міститься жодної прив`язки до специфікації, її відсутність не може бути достатньою підставою вважати, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари

Щодо посилань митниці на те, що в СМR від 16.08.2024 №4845 та від 16.08.2024 №7099 зазначено, що перевізником є "КП ТРАНС СЕРВІС", але рахунок-фактура на оплату транспортно-експедиційних послуг виданий ПП "ФЕРСТ ВЕЙ".

Як встановлено судом та не спростовується доводами апеляційної скарги, перевезення товару здійснювалось в два етапи, а саме: з порту Мундра, Індія до порту Одеса, Україна морським транспортом згідно з укладеним договором між позивачем та ПП "Ферст Вей", морським транспортом; з порту Одеса, Україна на митний термінал в м. Одеса, саме автомобільним транспортом.

14.08.2023 позивачем було укладено договір з ПП "Ферст Вей" №ПП14/01 про транспортно-експедиторське обслуговування, в рамках якого ПП як виконавець ПП зобов`язувалось здійснити навантажувально-розвантажувальні роботи в порту України, а також транспортування товару для позивача, в тому числі, і по митній території України.

У свою чергу ПП "Ферст Вей" уклало договір з "КП ТРАНС СЕРВІС", яке і здійснювало безпосередньо таке перевезення товару.

На підтвердженням такого перевезення до митного органу було надано товарно-транспортна накладна (CRM) від 16.08.2024 №4845, де вантаж отримувачем є Підприємство "Флагман" у формі ТОВ.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що документи, подані позивачем до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідають переліку документів, встановлених ч. 2 ст. 53 МК України та не містять розбіжностей.

За таких обставин, у силу положень частини 2 статті 53 Митного кодексу України, у митного органу не було законних підстав для витребування додаткових документів, зокрема і перелічених вище.

Водночас, неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 у справі №810/5295/15, від 06.02.2020 у справі №540/2219/18.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості імпортованого товару з підстав, наведених у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, оскільки надані позивачем до митного органу в документи підтверджують ціну імпортованого товару та жодних розбіжностей не містять і відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

Отже, рішення суду першої інстанції щодо скасування рішення митниці про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є правильним та підлягає залишенню без змін.

Відтак, доводи апеляційної скарги митного органу не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанцій було порушено норми матеріального права. Суд правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку, відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов