Справа № 320/26826/25
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2026-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 квітня 2026 року

м. Київ

справа №320/26826/25

адміністративне провадження № К/990/13859/26

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2026 у справі № 320/26826/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бренд Проперті» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

УСТАНОВИВ:

03 червня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бренд Проперті» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.03.2025 № 123060705 за формою «В3», яким відмовлено товариству у наданні бюджетного відшкодування за грудень 2024 року у розмірі 42 215 275, 00 грн та № 123030705 за формою «В1», яким встановлено завищення бюджетного відшкодування у розмірі 299 023 грн та застосовано штрафну санкцію в розмірі 74 755, 75 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2026 адміністративний позов задоволено.

Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.

До Верховного Суду 27.03.2026 надійшла касаційна скарга Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2026 у справі № 320/26826/25.

Підставою касаційного оскарження скаржником зазначено пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України з посиланням на застосування судами попередніх інстанцій положень пп.14.1.18 п. 14.1 ст. 14, ст. 44, ст. 85, ст. 198, ст. 200 Податкового кодексу України без урахування висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених в постановах від 23.05.2024 року у справі № 380/5557/22, від 19 липня 2021 року у справі № 1.380.2019.002018, а також від 21 червня 2022 у справі № 820/4033/16 в контексті документального підтвердження реальності господарських операцій первинними документами та відповідними митними деклараціями задекларованих платником податків показників податкового кредиту, сформованого за наслідками ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Також, додатковою підставою касаційного оскарження скаржником визначено пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України з посиланням на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, внаслідок не дослідження доказів у справі. Зокрема, за доводами скаржника, в порушення вимог ст. 9, 72 - 78, 90, 246 КАС України судами: 1) неповно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи; 2) не доведено обставин, що мають значення для справи, які суди попередніх інстанції визнали встановленими; - не досліджено наявні у справі докази, не проаналізовано зміст зовнішньоекономічних контрактів, договорів комісії, митні декларації, інвойси, рахунки для встановлення обставин (підтвердження або спростування) придбання товару у нерезидентів та правомірності формування податкового кредиту за імпортними операціями; 3) повідомлені контролюючим органом фактичні обставини, які стосуються безпосередньо предмету доказування у межах спірних відносин і мають істотне значення для вирішення даного спору, не були перевірені судами та не отримали належної правової оцінки.

Отже враховуючи викладене, скаржник посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли передчасного висновку про підтвердження розмитнення товару через комісіонера в спірний період на відповідні суми та визнали встановленими обставини, які є недоведеними наявними у справі доказами.

30.03.2026 контролюючим органом надіслано на адресу суду платіжну інструкцію від 24.03.2026 року № 569 про сплату судового збору за подання касаційної скарги на судові рішення у даній справі у встановленому Законом України «Про судовий збір» розмірі - 60 560 грн.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

При цьому недостатньо зазначення в касаційній скарзі лише постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини 4 статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

До того ж, у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Повертаючись до визначених скаржником підстав касаційного оскарження судових рішень, суд звертає увагу, що фактично доводи касаційної скарги в цій частині зводяться до незгоди контролюючого органу саме зі встановленими судами попередніх інстанцій обставинами справи, а також містять посилання на переоцінку доказів у справі і на постанови Верховного Суду в контексті окремих висновків суду під час дослідження спірних правовідносин у зазначених ним справах.

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, задовольняючи позов, суди дійшли висновку, що спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого їх використання в оподатковуваних операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, а також наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операції та враховуючи факт сплати ТОВ «БРЕНД ПРОПЕРТІ» митним органам податку на додану вартість при імпорті товарів у відповідний податковий період, підтверджений належним чином оформленими митними деклараціями. При цьому з акта перевірки суди встановили, що митні декларації, які містяться в матеріалах справи, були надані позивачем до перевірки, у свою чергу, відповідачем зауважень щодо їх форми та зазначених в них відомостей в акті перевірки не наведено.

Під час розгляду справи, суди попередніх інстанцій посились на правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду: 1) від 26.01.2021 у справі №814/3617/14, від 03.03.2021 у справі №824/638/18-а, від 08.09.2022 у справі №640/26351/20, від 11.11.2023 у справі №822/554/17, від 10.01.2023 у справі №814/876/16 (відносно необхідності фіксування факту відмови в наданні первинних документів); 2) у постановах Верховного Суду від 02.04.2024 у справі № 640/21773/22, від 02.04.2024 у справі № 320/16177/23, від 03.10.2023 у справі № 640/16289/22, від 09.04.2025 у справі № 320/7062/24, від 08.05.2025 у справі № 320/10726/24, а також і в постановах, в яких позивачем є ТОВ «БРЕНД ПРОПЕРТІ» від 02 квітня 2024 року у справі № 640/21773/22, від 02 квітня 2024 року у справі № 320/16177/23 від 03 жовтня 2023 року у справі № 640/16289/22, від 09 квітня 2025 року у справі № 320/42204/23, від 08 травня 2025 року у справі № 320/10726/24 (в контексті посвідчення права на віднесення сум податку до податкового кредиту митною декларацією); в постанові Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі №500/2237/20 в контексті того, що предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкових накладних, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Скаржником не наведено підстав щодо помилковості врахування судами таких правових позицій Верховного Суду у подібних правовідносинах у справі, або необхідності відступу від такої практики Верховного Суду чи спростування подібності правовідносин у справах, а доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів у справі, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження і виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 341 КАС України.

Крім цього, перелічені скаржником постанови Верховного Суду ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення; посилання на вказані постанови у касаційній скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки, які стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів.

Отже загалом доводи касаційної скарги зводяться до висловлення незгоди скаржника з наданою судом правовою оцінкою доказів справі і до їх переоцінки, що не є належним викладенням визначених скаржником підстав касаційного оскарження, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, враховуючи водночас межі касаційного перегляду, визначені статтею 341 КАС України.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Разом з тим, суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина 3 статті 334 КАС України).

Отже перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2026 у справі № 320/26826/25 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

І.А. Васильєва,

Суддя Верховного Суду