Справа № 520/1959/26
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2026-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2026 року № 520/1959/26

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення суми

У С Т А Н О В И В:

Харківський Національний університет внутрішніх справ звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням, в сумі 65 054 (шістдесят п`ять тисяч п`ятдесят чотири) грн 55 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ у розмірі 65054,55 грн. Такі витрати відповідачем у добровільному порядку не відшкодовані, тому позивач уважає за необхідне вирішити дане питання в судовому порядку.

На виконання вимог ч. 3 ст. 171 КАС України судом було направлено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо відповідача та отримано відповідь від 02.02.2026 №2298926, відповідно до якої відповідач по справі зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25).

Ухвалою судді від 13.02.2026 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження направлена за адресою місця реєстрації відповідача, однак на адресу суду повернувся конверт з відміткою про неможливість вручення у зв`язку із тим, що адресат відсутній за вказаною адресою, позивачу - до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

При цьому, згідно із ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Отже, відповідач уважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідач відзив на позов разом з доказами на спростування доводів позивача до суду не надав, причин неможливості надання відзиву та доказів суду не повідомив.

Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом установлено такі обставини.

ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України у період з 01.09.2020 по 01.12.2025.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 19.08.2020 №245 о/с ОСОБА_1 прийнято на службу до Національної поліції України та зараховано курсантом ХНУВС з 01.09.2020 (а.с.22).

Між відповідачем, ХНУВС та ГУНП в Харківській області укладено контракт №243 від 01.09.2020 про здобуття освіти у закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських (а.с.19-21).

Відповідач, ХНУВС та ГУНП в Харківській області 01.09.2022 уклали додатковий договір до контракту від 01.09.2020 №243 (а.с.17-18).

Наказом ХНУВС від 12.04.2023 № 179 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів ХНУВС у зв`язку із закінченням навчання та направили з 13.04.2023 для подальшого проходження служби (а.с.16).

Відповідач 01.09.2025 написав рапорт щодо звільнення зі служби за п. 7 ч.1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажання) (а.с.15).

Наказом ГУНП в Харківській області від 28.11.2025 № 752 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції згідно з Законом України «Про Національну поліцію» п. 7 ч.1 статті 77 (за власним бажання) з 01.12.2025 (а.с.14).

Листом ГУНП в Харківській області від 01.12.2025 № повідомлено університет про звільнення відповідача (а.с.13)

Згідно з довідкою про фактичні витрати, пов`язанні з утриманням курсанта, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у ХНУВС на загальну суму 65 054,55 грн (а.с.12).

Наведені розрахунки відповідачем не оскаржувались.

Із розписки від 01.12.2025 убачається, що відповідач отримав в Управлінні кадрового забезпечення ГУНП в Харківській області трудову книжку, обхідний лист, копію наказу ГУНП про звільнення, довідку-розрахунок та повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі (а.с.9).

Ураховуючи, що відповідач звільнився з Головного управління Національної поліції в Харківській області за власним бажанням до закінчення трирічного терміну після завершення навчання, але не відшкодував витрати на навчання Харківському національному університету внутрішніх справ в добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд ураховує таке.

Спір у справі, що розглядається, стосується відшкодування витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі МВС України особи, яка звільнилася з Головного управління Національної поліції в Харківській області за власним бажанням до закінчення трирічного терміну після завершення навчання в Харківському університеті внутрішніх справ.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 № 901-VІІІ (у редакції від 11.02.2024) вищі навчальні заклади із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України і здійснювали навчання курсантів, слухачів, ад`юнктів та докторантів за державним замовленням з підготовки фахівців для потреб міліції, продовжують їх навчання та підготовку як фахівців для Національної поліції в межах раніше доведеного державного замовлення для потреб міліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" (у редакції від 12.09.2025) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 72 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що професійне навчання поліцейських складається з: 1) спеціальної професійної підготовки; 2) підготовки у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" підготовка фахівців за державним замовленням у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між закладом освіти, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Згідно з ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених закладів освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 було затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України (далі по тексту - Порядок №261, у редакції від 27.06.2025), який набрав чинності 20.04.2017 та був дійсним на час звільнення відповідача із поліції.

Цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:

- дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

- звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Згідно з п. 2 Порядку витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Типову форму контракту затверджує МВС.

Таку типову форму затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2017 №173, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 07 березня 2017 за №321/30189.

Судом установлено, що зміст укладеного з відповідачем Контракту відповідає умовам вказаної типової форми та передбачає (п. 3 розділ ІІІ) обов`язок відповідача відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі відповідно до частини 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» у разі дострокового розірвання контракту, а також в разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання (а.с.20).

Так, пунктом 3 розділу ІІІ Контракту №243 від 01.09.2020 передбачено, що особа зобов`язується у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції в період навчання на заочній формі та протягом трьох років після закінчення навчання, відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с.20).

Указаний контракт був підписаний особисто відповідачем (а.с. 19-21).

Таким чином, підписуючи вказаний контракт, відповідач, ознайомлюючись з його змістом, усвідомлював, що в разі дострокового закінчення навчання або звільнення зі служби в поліції в період навчання на заочній формі та протягом трьох років після закінчення навчання, він буде зобов`язаний відшкодувати навчальному закладу фактичні витрати, пов`язані з його утриманням та свідомо погодився на виконання таких умов.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).

Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у закладах вищої освіти здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.

Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.

На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

Наказом ГУНП в Харківській області від 28.11.2025 № 752 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції згідно з Законом України «Про Національну поліцію» п. 7 ч.1 статті 77 (за власним бажання) з 01.12.2025 (а.с.14).

За таких обставин, відповідач за власним бажанням звільнився зі служби в поліції до спливу трьох років після закінчення навчання.

Суд звертає увагу, що відповідач підписував контракт особисто на запропонованих типових умовах та був обізнаний про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу.

Відповідно до довідки про фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта ОСОБА_1 в Харківському національному університеті внутрішніх справ за період з 01.09.2020 по 12.04.2023 (закінчення навчання), такі витрати складають - 65054,55 грн, у тому числі: грошове забезпечення - 8513,62 грн, продовольче забезпечення - 27353,68 грн, медичне забезпечення - 261,98 грн, речове забезпечення - 12923,45 грн, вартість комунальних послуг і спожитих енергоносіїв - 16001,82 грн (а.с.12).

Із розписки від 01.12.2025 убачається, що відповідач отримав в Управлінні кадрового забезпечення ГУНП в Харківській області, зокрема, але не виключно, повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, про що свідчить підпис відповідача (а.с.9).

На переконання суду, позивач здійснив усіх заходів задля надання можливості відповідачу добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання в ХНУВС.

Також, відповідачем по справі не спростовано належними та допустимими доказами, що зазначений розрахунок ним оскаржувався після звільнення зі служби в Національній поліції України.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка підстав та черговості погашення боргу, встановлених чинним законодавством України, тощо.

При цьому питання правомірності визначення суми заборгованості не охоплюється предметом даного позову, оскільки розрахунки фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню відповідачем, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Наведене є однією із гарантій дотримання принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 31.08.2018 по справі №821/381/17 та від 22.08.2018 по справі №820/1878/16.

Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, відповідач, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту або ж звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу, на даний час зазначену вище суму коштів не відшкодував, доказів на спростування зазначеного не надано, тому суд доходить висновку про наявність підстав для їх стягнення з відповідача в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрат, пов`язаних з утриманням, у розмірі 65054,55 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Харківського національного університету внутрішніх справ (вул. Стуса Василя, буд. 2, м. Вінниця, 21013, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення суми задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням, у розмірі 65054,55 грн (шістдесят п`ять тисяч п`ятдесят чотири гривні 55 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН