Справа № 360/720/26
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2026-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 квітня 2026 року м. ДніпроСправа № 360/720/26

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., перевіривши матеріали позовної заяви адвоката Гамова Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

09.04.2026 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Гамова Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якому представник позивача просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби щодо нездійснення індексації грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 );

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу, за період 27.07.2004 по 19.01.2026, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» станом на 01 січня 2004 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» станом на 01 січня 2005 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» станом на 01 січня 2006 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» станом на 01 січня 2007 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» станом на 01 січня 2008 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» станом на 01 січня 2009 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» станом на 01 січня 2010 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» станом на 01 січня 2011 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» станом на 01 січня 2012 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» станом на 01 січня 2013 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» станом на 1 січня 2014 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» станом на 1 січня 2015 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01 січня 2016 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» станом на 01 січня 2017 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01 січня 2018 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» станом на 01 січня 2019 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01 січня 2024 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01 січня 2025 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 01 січня 2026 року на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням раніше виплачених сум.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, суд дійшов такого.

Згідно з пунктами 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (частина друга стаття 171 КАС України).

Перевіривши матеріали вказаного адміністративного позову судом встановлено, що він не відповідає встановленим вимогам та містить такі недоліки.

Статтею 160 КАС України встановлені вимоги до форми і змісту позовної заяви.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначається: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

В порушення положень статті 160 КАС України в позовній заяві не зазначено відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти позивача та відповідача, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету в позивача.

Відповідно до частини першої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пункту 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (частина дев`ята статті 160 КАС України).

Зміст позову це частина позову, яка, з одного боку, відображає вид судового захисту, а саме звернену до суду вимогу позивача щодо застосування конкретних способів захисту порушеного, оспорюваного чи невизнаного права; відповідно до змісту позовних вимог встановлюються межі судового розгляду і предмет доказування. З іншого боку, зміст позовних вимог складають матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, щодо яких суд повинен ухвалити рішення.

Суд наголошує, що зміст позовних вимог - це певна форма захисту, права, свободи чи інтересу, яку просить позивач від суду. По суті, це повинно бути відображено в прохальній частині позовної заяви. Зокрема, обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини.

Відповідно позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, складають підставу позову. Підстава позову перебуває у нерозривному логічному взаємозв`язку із змістом позовних вимог (з предметом позову). Виклад обставин підстави позову необхідний для визначення тотожності позову та визначення предмета доказування в спорі між сторонами.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд зазначає, що вказана правова норма свідчить, що вимога про визнання дій відповідача протиправними має заявлятися одночасно з вимогою про зобов`язання відповідача утриматися від чинення певних дій або вчинити певні дії, при цьому вимозі про зобов`язання відповідача вчинити певні дії має передувати вимога про визнання протиправними його дій (бездіяльності).

Оглядом позовної заяви встановлено, що зміст позовних вимог, не повністю відповідає способам судового захисту, передбаченим частиною першою статті 5 КАС України, та повноваженням суду при вирішенні справи, визначеним в частині 245 КАС України.

По-перше, представник позивача, звертаючись до суду з вимогою про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення індексації грошового забезпечення позивача, не визначає вимоги, які дії, на його думку, має суд зобов`язати вчинити відповідача для усунення порушень прав позивача.

По-друге, така вимога є неконкретизованою, оскільки взагалі не вказано, за який саме період представник позивача вважає протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення індексації.

По-третє, представник позивача просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення, при цьому представник позивача не просить визнати такі дії/бездіяльність відповідача протиправними.

З огляду на вищевикладене слідує, що виклад вимог не відповідає критеріям та вимогам КАС України щодо змісту позовних вимог, тобто формулювання їх максимально чітко і зрозуміло, та є не коректним.

Зміст позовних вимог впливає на з`ясування наявності підстав або перешкод для відкриття провадження у справі.

Тобто, предмет позову має бути визначений чітко та конкретизовано в прохальній частині позовної заяви.

Отже, визначитися з предметом спору має саме позивач, оскільки саме він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 31 жовтня 2018 року по справі № 826/16958/17.

По-четверте, в позовній заяві зазначено зміст позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача за період 27.07.2004 по 19.01.2026, однак взагалі не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Так, в обґрунтування вказаної вимоги представник позивача лише зазначає, що у період проходження позивачем військової служби нарахування грошового забезпечення у період з 27.07.2004 по 19.01.2026 відповідачем здійснювалося у заниженому розмірі.

Жодних інших обґрунтувань щодо вказаної вимоги позовна заява не містить.

Суд зауважує, відповідно до пункту 6 Постанови № 103 у Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Отже, з 1 березня 2018 року Урядом України запроваджено одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови № 103, яким, зокрема в пункт 4 постанови № 704 були внесені зміни.

Разом із тим, у травні 2023 року правове регулювання спірних правовідносин змінилося.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481 (далі постанова № 481), яка набрала чинності 20 травня 2023 року, змінено пункт 4 постанови № 704, а саме встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762,00 грн та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, з дня набрання чинності постановою № 481 (20 травня 2023 року) Кабінетом Міністрів України замість розрахункової величини «прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року» запроваджено сталу розрахункову величину для посадового окладу та окладу за військове звання 1762 грн.

При цьому рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 по справі №320/29450/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025, визнано протиправним та нечинним пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

За вказаних обставин, пункт 2 постанови № 481, в частині внесення змін до пункту 4 постанови № 704, втратив чинність 18 червня 2025 року.

Таким чином, у період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року, а також з 19 червня 2025 року включно розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Таким чином, у період з 20 травня 2023 року до 18 червня 2025 року розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру сталої величини 1762,00 грн, а не із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

У контексті викладеного, позовна заява ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 у частині вимог щодо перерахунку грошового забезпечення за період з 27.07.2004 по 28.01.2020 та з 20.05.2023 по 18.06.2025 також жодних обґрунтувань не містить.

Відтак, суду є незрозумілим, чому представник позивача просить здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача за період, зокрема, з 27.07.2004 по 28.01.2020 та з 20.05.2023 по 18.06.2025.

Представнику позивача слід надати суду позовну заяву, приведену у відповідність до вимог статті 160 КАС України, в якій викласти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо перерахунку грошового забезпечення за період з 27.07.2004 по 19.01.2026, або уточнити позовні вимоги.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Отже, законодавець визначив право формувати позовні вимоги саме за позивачем.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовна заява подана без додержання вимог статті 160 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки вищевказані обставини перешкоджають відкриттю провадження у справі, позовну заяву слід залишити без руху, з встановленням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 169, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Гамова Владислава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Запропонувати позивачеві протягом семи календарних днів з дня отримання цієї ухвали усунути зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви шляхом надання до суду позовної заяви, приведеної у відповідність до вимог статті 160 КАС України, та докази надсилання її копії іншим учасникам справи.

В разі неусунення вказаних недоліків у встановлений термін позовну заяву буде повернуто позивачеві.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

СуддяІ.О. Свергун