Справа № 260/10250/25
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2026-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань відводу

14 квітня 2026 рокуЛьвівСправа № 260/10250/25 пров. № А/857/16560/26
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Кузьмича С. М., Курильця А. Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Гришина Тетяна Анатоліївна, про відвід судді Мікули Оксани Іванівни, у справі №260/10250/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №260/10250/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 березня 2026 року справу №260/10250/25 передано на розгляд колегії суддів: суддя-доповідач: О. І. Мікула, судді: С. М. Кузьмич, А. Р. Курилець.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, на виконання вимог якої скаржником 23 березня 2026 року подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

Крім того, ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2026 року витребувано матеріали справи №260/10250/25.

09 квітня 2026 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Гришина Тетяна Анатоліївна, про відвід судді Мікули Оксани Іванівни за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

Головуючий суддя Мікула О.І. 13 квітня 2026 року перебувала у відпустці. Крім того, член колегії - суддя Курилець А.Р. у період з 07 квітня 2026 року по 11 квітня 2026 року перебував у відрядженні.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Гришина Тетяна Анатоліївна, про відвід судді Мікули Оксани Іванівни, колегія суддів зазначає наступне.

Ч.1 ст.36 КАС України передбачає, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

З вищенаведеного вбачається, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність відповідних вищезазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Так, зі змісту заяви позивача про відвід судді вбачається, що заявник, як на обставини, що викликають сумнів у неупередженості та необ`єктивності головуючої судді Мікули Оксани Іванівни, зазначає про те, що суд після отримання 23 березня 2026 року заяви про усунення недоліків та закінчення строків, встановлених судом в ухвалі від 20 березня 2026 року, суддя не вчинила дій, встановлених ч.5 ст.298 та ч.1 ст.300 КАС України, що свідчить про її упереджене ставлення до позивачки та створення умов, за яких остання не має доступу до правосуддя та можливості відновлення своїх порушених прав на отримання пенсії вже майже рік. На думку заявниці, судом свідомо вчиняються дії щодо перешкоджання ОСОБА_1 у реалізації права на доступ до правосуддя, що підтверджується свідомим порушенням норм процесуального законодавства.

Надаючи правову оцінку заявленому відводу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.298 КАС України апеляційна скарга реєструється у день її надходження до суду апеляційної інстанції та не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу, визначеному в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Колегією суддів встановлено, що 16 березня 2026 року Восьмим апеляційним адміністративним судом зареєстровано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, на виконання вимог якої скаржником 23 березня 2026 року подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

Крім того, 23 березня 2026 року Восьмим апеляційним адміністративним судом зареєстровано апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2026 року витребувано матеріали справи №260/10250/25.

Тобто в межах десятиденного строку витребувано матеріали справи №260/10250/25, які надійшли на адресу суду апеляційної інстанції 14 квітня 2026 року за вх.№К28725/26.

При цьому, питання відкриття провадження у цій справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві не може бути розглянуто до вирішення заяви про відвід судді.

Колегія суддів відзначає, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості вважають за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Таким чином, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Разом з тим, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можуть слугувати підставою для відводу в силу прямої (імперативної) вказівки процесуального закону (частина четверта статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 (Схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23) визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи також в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Варто наголосити, що Європейський суд з прав людини, аналізуючи об`єктивний критерій безсторонності судді, у пункті 43 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96 та згодом з посиланням на цю справу у пункті 50 рішення від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) відзначав, що особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Колегія суддів зазначає, що не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Отже, вказані у заяві ОСОБА_1 доводи щодо незгоди з процесуальним рішенням судді, з посиланням на певні процесуальні недоліки таких дій та рішення, які, на її думку, були допущені, самі собою не є самостійною підставою для відводу судді, якщо такі факти не пов`язані з існуванням об`єктивних обставин, що можуть свідчити про упередженість судді, її необ`єктивність, зацікавленість у результатах розгляду справи, викликати недовіру до неї, сумніви щодо безсторонності в очах стороннього спостерігача.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що судді при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Стаття 2 Закону України Про судоустрій та статус суддів передбачає, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч.1 ст.7 Закону України Про судоустрій та статус суддів).

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків (…) має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі необхідно враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Таким чином, колегією суддів не встановлено підстав, передбачених статтею 36 КАС України, які б перешкоджали судді Мікулі Оксани Іванівні брати участь у розгляді цієї адміністративної справи чи свідчити про її упередженість, а тому колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної заяви про відвід судді Мікули Оксани Іванівни.

Згідно з ч.3, 4 ст.40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Таким чином, дослідивши доводи поданої заяви про відвід судді Мікули Оксани Іванівни, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Керуючись ст.36, 37, 39, 40, 311, 325, 328 КАС України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Гришина Тетяна Анатоліївна, про відвід судді Мікули Оксани Іванівни визнати необгрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст.31 КАС України справу передати для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід судді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді С. М. Кузьмич
А. Р. Курилець