Справа № 640/27060/21
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2026-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року м. Київ № 640/27060/21

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиці А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1985-1989 роках;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 №1210 на підставі довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), отриману за 18 робочих днів з 15.08.1987 по 01.09.1987 у сумі 638,90 грн, починаючи з 20.04.2021 по 01.08.2023.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначено що, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС. За посиланням позивача, досягнувши 55 річного віку, маючи 29 років 9 місяців 18 днів трудового стажу, а також відпрацювавши 18 днів у 1987 році у зоні відчуження, він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобилської катастрофи», з урахуванням довідки про заробітну плату в зоні відчуження. Утім, відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, зокрема, з урахуванням довідки, посилаючись на відсутність передбачених законодавством підстав та у зв`язку з тим, що період роботи у зоні відчуження календарно становить 18 днів, проте довідка не містить реєстрації та підстави видачі, а в наказі про відрядження прізвище заявника дописано, однак не завірено належним чином (не читається посадова особа, яка вносила запис та не читається печатка). Позивач вважає такі дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії протиправними, оскільки відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII.

Окружним адміністративним судом м. Києва відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-ІХ, адміністративну справу було передано до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

Матеріали справи отримані Київським окружним адміністративним судом та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Перепелиці А.М.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 прийнято до провадження адміністративну справу та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.01.2024 прийнято подану представником Чухрія Олександра Андрійовича заяву про уточнення позовних вимог у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, безпосередній учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням, а також є інвалідом ІІІ групи по захворюванню, яке пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС та перебуває на обліку як пенсіонер в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві.

Досягнувши 55 річного віку, маючи 29 років 9 місяців 18 днів трудового стажу, а також відпрацювавши 18 днів у 1987 році у зоні відчуження, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобилської катастрофи», з урахуванням довідки про заробітну плату в зоні відчуження.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 27.04.2021 №76 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 №1210.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1985-1989 роках, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ).

Відповідно до положень статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів на 8 років.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 №1210 (далі Постанова №1210), у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Зазначеною постановою затверджено «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно з яким визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Цією постановою задекларовано положення про те, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 pp., у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Згідно з пунктом 6 Постанови №1210 в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

Відповідно до пункту 8 Постанови №1210 в усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3 тис. карбованців.

Відповідно до довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) заробітна плата ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження за 18 днів у зоні відчуження становить 590,66 грн.

З вказаної довідки вбачається, що позивач працював 18 днів з 15.08.1987 пр 01.09.1987 у м. Чорнобиль м. Прип`ять.

Населені пункти Чорнобить та Прип`ять були віднесені до 1-ї зони небезпеки.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964 - у III, II, І зонах небезпеки у 5-, 4-, 3- кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Згідно з абзацом 4 підпункту 1 пункту 1 постанови Ради міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 оплата праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій та першій зонах небезпеки, проводиться відповідно в чотирьох-, трьох- і двократному розмірах, понад середньомісячної заробітної плати, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Однак, абзацом 3 підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 надано право керівникам центральних органів виконавчої влади та їх заступникам проводити оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964.

У відповідності до розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року №964 «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» дозволено керівникам центральних органів виконавчої влади, що беруть участь в ліквідації аварії, за погодженням з головою урядової комісії проводити у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на зазначених роботах в III зоні небезпеки, в п`ятикратному розмірі в порівнянні з встановленими чинним законодавством нормами, по II зоні - в чотирикратному розмірі та в І зоні - у трикратному розмірі.

Усупереч твердженням відповідач у довідці про заробітну плату (грошове забезпечення) ОСОБА_1 зазначено про підстави її видачі, а саме: роз`яснення Держкомпраці від 14.07.1986 №81, Держпраці УРСР і Укрпрофради від 08.01.1987 №05/2-25-2/03-51-81, від 28.06.1989 №05/1-9-19/03-49-129 та інших документів Ради міністрів УРСР.

Стосовно посилань відповідача на те, що в наказі не читається прізвище посадової особи, яка вносила виправлення, та печатка, суд зазначає таке.

Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав Позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за Законом №796-XII, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таку позицію підтримав Верховний Суд при ухваленні постанов від 21.02.2018 у справі №687/975/17 та від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Відтак, відмова відповідача щодо зарахування довідки та визнання періоду роботи позивача у зоні ЧАЕС ґрунтується на лише формальних підставах, а тому відповідача здійснити призначення пенсії позивачу відповідно до статті 55 Закону №796-XII є протиправною.

Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов`язань, виходячи з положень проголошеного у ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно Рішення від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.

Отже, механізм нарахування соціальних виплат повинен відповідати критеріям пропорційності рівності та справедливості і є конституційно допустимим до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Слід зауважити, що нарахування та виплата пенсії у належному розмірі є однією з гарантій соціального захисту пенсіонерів, а також достойного рівня життя.

У свою чергу, невиплата пенсії у повному обсязі призводить до порушення майнових прав позивача.

Таким чином, судо доходить висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1985-1989 роках та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплатити пенсію ОСОБА_1 відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 №1210 на підставі довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), отриману за 18 робочих днів з 15.08.1987 по 01.09.1987 у сумі 638,90 грн, починаючи з 20.04.2021 по 01.08.2023.

У частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача «виплачувати» пенсію, суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджено, що така виплата не буде здійснюватися після набрання судовим рішенням законної сили, отже, вимоги в цій частині є передчасними, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що ймовірно будуть порушені у майбутньому, а тому, суд відмовляє в їх задоволенні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанова Верховного Суду від 23.04.2025 у справі №460/10731/24.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи. Оскільки позов задоволено частково, судові витрати зі сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 681,00 грн (пропорційно задоволеним позовним вимогам).

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1985-1989 роках.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, ) призначити та виплатити пенсію ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 №1210 на підставі довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), отриману за 18 робочих днів з 15.08.1987 по 01.09.1987 у сумі 638,90 грн, починаючи з 20.04.2021 по 01.08.2023.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 681,00 грн (шістсот вісімдесят одна гривня) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.