Справа № 320/27400/25
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2026-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І. І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БАГІРОВ ІМПОРТ СЕРВІС» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 у справі № 320/27400/25 задоволено адміністративний позов ТОВ «БАГІРОВ ІМПОРТ СЕРВІС»; визнано протиправними та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві від 21.04.2025 № 12769933/38111618, від 21.04.2025 № 12769935/38111618, від 21.04.2025 № 12769932/38111618, від 22.04.2025 № 12775961/38111618, від 21.04.2025 № 12769934/38111618, від 22.04.2025 № 12775960/38111618; зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні ТОВ «БАГІРОВ ІМПОРТ СЕРВІС» № 7 від 15.11.2024, № 6 від 31.01.2025, № 11 від 27.02.2025, № 15 від 16.12.2024, № 5 від 14.03.2025, № 5 від 06.02.2025 датою їх фактичного подання; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, б. 33/19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БАГІРОВ ІМПОРТ СЕРВІС» (04071, місто Київ, вул. Воздвиженська 34, оф. 7, ) сплачений судовий збір у розмірі 18 168,00 грн (вісімнадцять тисяч сто шістдесят вісім гривень 00 копійок).

23.01.2026 через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» представником позивача Макаєвим Р.З. подано до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення у якій прохається стягнути на користь ТОВ «БАГІРОВ ІМПОРТ СЕРВІС» за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ДПС у м. Києві понесені товариством витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано копії договору про надання правничої допомоги від 15.11.2024 № КВ-, завдання (запит, доручення) від 20.05.2025 № 02 до договору від 15.11.2024 № КВ- про надання правничої допомоги, акта виконаних робіт (звіт про надану правничу допомогу) від 22.01.2026 № 002 до договору від 15.11.2024 № КВ- про надання правничої допомоги та рахунка від 22.01.2026 № КВ-0001.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду 26.02.2026 заяву визначено до розгляду суддею Войтович І.І.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч. 2 ст. 252 КАС України, заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

У відповідності до ч. 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Таким чином, оскільки судом при ухваленні судового рішення від 20 січня 2026 року не вирішувався розподіл витрат позивача понесені з правничої допомоги, отримавши відповідну заяву та докази, суд вважає можливим розглянути заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення витрат з правничої допомоги у письмовому провадженні без повідомлення сторін на підставі наявних у справі матеріалів.

Суд зазначає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення вирішується судом у відповідні процесуальні строки враховуючи навантаження у роботі судді.

Розглядаючи заяву про ухвалення додаткового судового рішення суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушення, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, серед іншого, є:

надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Приписами ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги (ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається лише за погодженням між сторонами адвокатом та клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Згідно із ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

У відповідності до ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною третьою статті 134 КАС України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:

розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду, зокрема, від 28.04.2021 у справі № 640/3098/20, від 08.02.2022 у справі № 160/6762/21 та від 18.08.2022 у справі № 540/2307/21.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 також зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду зауважила, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Так, судом встановлено, що 15.11.2024 між Адвокатським об`єднанням «Юр.Іст.Вест» (надалі Адвокатське об`єднання) та ТОВ «БАГІРОВ ІМПОРТ СЕРВІС» (Клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги № КВ- (надалі Договір), відповідно до якого Адвокатське об`єднання в порядку та на умовах, що визначені даним Договором зобов`язується здійснити захист, представництво та надати інші види правничої допомоги Клієнту, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 Договору).

Відповідно до п. 5 Договору, види правничої допомоги, які надаються Клієнту за даним Договором визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2017 № 5076-VI та не обмежуються ним. Надання окремих видів правничої допомоги здійснюється за завданнями (запитами, дорученнями) Клієнта, які можуть бути як усними так і письмовими.

Згідно із п. 49 Договору, розмір гонорару (вартість правничої допомоги, яка що надається за даним Договором) та порядок його обчислення, визначається Додатковими угодами, або може встановлюватись за згодою між Адвокатським об`єднанням та Клієнтом (замовником) під час прийняття до виконання окремих завдань (запитів, доручень) Клієнта.

У відповідності до п. 50 Договору, у випадках, визначених даним Договором Адвокатське об`єднання з періодичністю визначеною на власний розсуд складає та надсилає Клієнту (або Замовнику) акт виконаних робіт (звіт про надану правничу допомогу), який повинен містити: перелік робіт (видів правничої допомоги) виконаних в інтересах або на замовлення Клієнта; кількість витраченого на кожний вид правничої допомоги часу (у разі, якщо за домовленістю сторін гонорар обчислюється погодинно); розрахунок вартості виконаних робіт по видам правничої допомоги та в цілому; інші обов`язкові відомості та реквізити первинного документа відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV. Клієнт зобов`язаний упродовж 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання (вручення) акта виконаних робіт (звіту про надану правничу допомогу) перевірити наведені в ньому відомості, підписати його і невідкладно надіслати підписаний примірник на адресу Адвокатського об`єднання, або у цей же строк висловити у письмовій формі зауваження чи надати вмотивовану відмову від підписання. У разі непідписання Клієнтом (Замовником) акта виконаних робіт (звіту про надану правничу допомогу) упродовж наведеного строку або ж ненадання зауважень чи обґрунтованої відмови у його підписанні, акт виконаних робіт (звіт про надану правничу допомогу) вважається підписаним, а правнича допомога такою, що надана належним чином, прийнята без заперечень й підлягає оплаті у спосіб та на умовах, визначених Договором.

Пунктом 55 Договору встановлено, що оплата гонорару має бути здійснена упродовж 3 (трьох) банківських днів з моменту надсилання Клієнту відповідного рахунку на оплату або акта виконаних робіт (звіту про надану правничу допомогу), складеного Адвокатським об`єднанням та підписаного його уповноваженою особою.

20.05.2025 Сторонами погоджено завдання (запит, доручення) № 002 до договору про надання правничої допомоги від 15.11.2024 № КВ- (надалі Завдання), відповідно до якого, зміст завдання (запиту, доручення) полягає у комплексі послуг, пов`язаних із захистом прав клієнта в суді першої інстанції (судовий позов ТОВ «БАГІРОВ ІМПОРТ СЕРВІС» про визнання протиправними та скасування рішень Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС v м. Києві від 21.04.2025 № 12769933/38111618, від 21.04.2025 № 12769935/38111618, від 21.04.2025 № 12769932/38111618, від 22.04.2025 № 12775961/38111618, від 21.04.2025 № 12769934/38111618, від 22.04.2025 № 12775960/38111618. Комплекс послуг включає в себе, зокрема, але не виключно: аналіз документів наданих замовником, розробку правової позиції у справі, складання документів по суті спору, підготовку документів (додатків) до документів по суті спору, підготовку справи до судового розгляду, складання процесуальних документів, представництво інтересів замовника в суді першої інстанції, ознайомлення з матеріалами справи, тощо (п. 4 Завдання).

Пунктом 6 Завдання обумовлено, що гонорар обчислюється у фіксованому розмірі. Розмір гонорару становить 10 000 грн (десять тисяч грн. 00 коп.).

22.01.2026 Сторонами підписано акт виконаних робіт (звіт про надану правничу допомогу) № 002 до договору про надання правничої допомоги від 15.11.2024 № КВ- у якому наведено зміст правничої допомоги та опис наданих послуг Клієнту.

Адвокатським об`єднанням «Юр.Іст.Вест» 22.01.2026 виставлено рахунок № КВ-0001 ТОВ «БАГІРОВ ІМПОРТ СЕРВІС» на загальну суму 10 000,00 грн.

У постановах Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 380/17067/23, від 29.10.2020 у справі № 686/5064/20, від 05.03.2021 у справі № 200/10801/19-а, від 16.03.2021 у справі № 520/12065/19, від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20, сформульовано правовий висновок про те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

У пункті 269 Рішення цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумним та виправданим, що передбачено у ст. 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд враховує відсутність у справі позиції відповідача щодо заявлених позивачем до стягнення витрат з правничої допомоги.

Проаналізувавши подані документи та матеріали справи, суд зазначає, що заявлені вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу є співмірними та розумними зі складністю наданих адвокатом обсягом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання таких послуг.

Враховуючи вищезазначене, визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою, тому суд приходить до висновку про співмірність заявлених до стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача у справі.

Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення за рахунок за рахунок бюджетних асигнувань призначених для відповідача Головного управління ДПС у м. Києві витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «БАГІРОВ ІМПОРТ СЕРВІС» про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БАГІРОВ ІМПОРТ СЕРВІС» (, місцезнаходження: 04071, місто Київ, вул. Воздвиженська 34, оф. 7) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (, місцезнаходження: 04116, місто Київ, вул. Шолуденка, 33/19) витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок).

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини додаткового рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Суддя Войтович І. І.