Справа № 160/22849/25
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2026-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 квітня 2026 року м. Дніпросправа № 160/22849/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Сафронової С.В.,

перевіривши на відповідність вимог Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року у справі №160/22849/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Третього апеляційного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга Військова частина НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року у справі №160/22849/25.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2026 року визнано неповажними підстави вказані Військовою частиною НОМЕР_1 для поновлення строку на апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано скаржнику протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строків вказавши інші поважні підстави для поновлення строку апеляційного оскарження.

Зазначена ухвала мотивована тим, що скаржником пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки копію рішення ним отримано 22.12.2025 року, а з апеляційною скаргою скаржник звернувся 19 березня 2026. При цьому, суд визначаючи неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження вказав про те, що оскільки скаржником не було надано доказів того, що ним розпочато процедуру сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі, починаючи з 22 грудня 2025 року, то сам по собі факт надання до суду апеляційної інстанції під час повторного звернення з апеляційною скаргою платіжної інструкції не свідчить про добросовісне користування скаржником належними йому процесуальними правами та вжиття ним усіх можливих та залежних від нього заходів з метою звернення до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2026 року скаржник отримав 26 березня 2026 року (враховуючи положення п.5 ч.6 ст. 251 КАС України), що підтверджується довідкою про доставку до електронного кабінету скаржника через підсистему Електронний суд зазначеної ухвали суду.

На виконання вимог ухвали суду, скаржником було подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій вказано на те, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущено у зв`язку із відсутністю бюджетних асигнувань на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги.

Оцінюючи наведені скаржником обставини та обґрунтування причин пропуску строку, вирішуючи заяву скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Отже, учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Суд зазначає, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.

Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

В свою чергу, причиною пропуску строку на апеляційне оскарження за посиланням скаржника є відсутність бюджетного фінансування на оплату судового збору, на підтвердження чого надає рапорт про виділення кошторисних призначень, а також розрахунки потреб на січень та лютий 2026 року.

Разом з тим, надані скаржником документи жодним чином не підтверджують неможливість сплати скаржником судового збору в періоду перебігу строку на апеляційне оскарження, визначений ст. 295 КАС України, оскільки не містить інформації про майновий стан.

Натомість, скаржником не було надано виписок по рахунках, зокрема, з яких сплачується судовий збір, за час з початку перебігу строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції і до дати його фактичної сплати, що виключає можливість суд встановити наявність у скаржника можливості сплатити судовий збір і, відповідно, встановити наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про неповажність наведених відповідачем підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, а тому у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приймаючи до уваги те, що скаржником пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а також те, що наведені скаржником у клопотанні про поновлення строку підстави є неповажними, суд вважає необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись пунктом 4 частини 1 статті 299 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року у справі №160/22849/25 - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2025 року у справі №160/22849/25.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено та підписано 14 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова