Справа № 140/11012/25
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2026-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

13 квітня 2026 рокуЛуцькСправа № 140/11012/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін клопотання відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо незарахування до вислуги років служби за період з 18 лютого 2025 року по 18 травня 2025 року; зобов`язання зарахувати до вислуги років служби період з 18 лютого 2025 року по 18 травня 2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що до 17 червня 2025 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 24 вересня 2024 року під час участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України отримав вогнепально-осколкове поранення лівого передпліччя з пошкодженням судин, у зв`язку з чим проходив довготривале лікування. З наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 17 червня 2025 року №170 вбачається, що вислуга років у Збройних Силах становить 01 рік 00 місяців 00 днів, а строк самовільного залишення військової частини з 13 лютого 2025 року по 18 травня 2025 року.

ОСОБА_1 зазначив, що матеріалами службового розслідування підтверджено факт його перебування поза межами розташування частини у період з 13 лютого 2025 року по 18 лютого 2025 року, а тому період з 18 лютого 2025 року по 18 травня 2025 року підлягає до зарахування до вислуги років служби.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 17 червня 2025 року №170 солдату ОСОБА_1 вирахувано вислугу років 01 рік 00 місяців 00 днів. При цьому, зазначено, що відповідно до пункту 5 розділу IV наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зі змінами) строк самовільного залишення військової частини з 13 лютого 2025 року по 18 травня 2025 року, не зараховувати до вислуги років. Вказав, що у даному наказі допущено помилку, неправильно зазначивши дату завершення самовільного залишення військової частини: «18 травня 2025 року». Повідомив, що що Військовою частиною НОМЕР_1 усунуто обставини, які стали підставою для звернення позивача до суду, шляхом внесення змін до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17 червня 2025 року №170. Так, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 15 жовтня 2025 року №290 пункт 17 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17 червня 2025 року №170 викладено в наступній редакції: «….Відповідно до п.5 розділу IV наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зі змінами) строк самовільного залишення військової частини з 13 лютого 2025 року по 18 лютого 2025 року, не зараховувати до вислуги років служби…». Зауважив, що вислугу років 01 рік 00 місяців 00 днів, пораховано правильно ще в первинній редакції наказу від 17 червня 2025 року №170. У зв`язку з цим просив закрити провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Письмових заперечень щодо поданої заяви від позивача до суду не надходило.

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача та закриття провадження у справі, з огляду на таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 17 червня 2025 року №170 солдата ОСОБА_1 , зарахованого в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , колишнього водія гранатометного взводу стрілецького батальйону, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11 червня 2025 року №155-РС з військової служби у відставку за підпунктом «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу (на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби), з 17 червня 2025 року виключено зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення (а.с.19-20). Туж же зазначено, що вислуга років у Збройних Силах становить 01 рік 00 місяців 00 днів. Відповідно до пункту 5 розділу ІV наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зі змінами) строк самовільного залишення військової частини із 13 лютого 2025 року по 18 травня 2025 року, не зараховувати до вислуги років служби.

Як слідує з витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 06 березня 2025 року №2332 «Про результати службового розслідування» солдат ОСОБА_1 , військовослужбовець за мобілізацією, водій гранатометного взводу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 11 червня 2024 року. В ході проведення службового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_1 в умовах воєнного стану з 13 лютого 2025 року по 18 лютого 2025 року самовільно залишив місце служби без поважних причин, в зв`язку з чим встановлено підстави для притягнення до кримінальної та дисциплінарної відповідальності (а.с.30-33).

У цій справі ОСОБА_1 оскаржує дії відповідача щодо незарахування до вислуги років періоду служби з 18 лютого 2025 року по 18 травня 2025 року.

З витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 15 жовтня 2025 року №290 вбачається, що до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 17 червня 2025 року №170 внесено зміни, а саме: пункт 17 викладено в наступній редакції: «Солдата ОСОБА_1 , зарахованого в розпорядження військової частини НОМЕР_1 , колишнього водія гранатометного взводу 1 стрілецького батальйону, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11 червня 2025 року №155-РС з військової служби у відставку за підпунктом «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби), вважати таким, що 17 червня 2025 року справи та посаду здав і направити до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на облік.

З 17 червня 2025 року виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та усіх видів забезпечення.

З 18 червня 2025 року зняти з продовольчого забезпечення на пункті харчування №3.

Вислуга років у Збройних Силах становить: 01 рік 00 місяців 00 днів.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зі змінами) строк самовільного залишення військової частини з 13 лютого 2025 року по 18 лютого 2025 року, не зараховувати до вислуги років служби….» (а.с. 74).

Отже, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 17 червня 2025 року №170 при виключенні ОСОБА_1 зі списків особового складу було визначено незарахування до вислуги років періоду самовільного залишення військової частини з 13 лютого 2025 року по 18 травня 2025 року.

Разом з тим, як убачається з витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 15 жовтня 2025 року №290, до зазначеного наказу внесено зміни, якими уточнено фактичний період самовільного залишення служби з 13 лютого 2025 року по 18 лютого 2025 року, що повністю відповідає обставинам, встановленим за результатами службового розслідування.

Суд звертає увагу, що оскаржувані позивачем дії відповідача стосувалися саме незарахування до вислуги років періоду з 18 лютого 2025 року по 18 травня 2025 року. Однак після внесення змін до наказу та приведення його у відповідність до фактичних обставин, вказаний період більше не відноситься до часу самовільного залишення військової частини.

При цьому суд враховує, що позивача було призвано на військову службу 11 червня 2024 року, а 17 червня 2025 року звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Водночас, відповідно до пункту 5 розділу IV наказу Міністерства оборони України №260, період самовільного залишення військової частини не зараховується до вислуги років. Як встановлено службовим розслідуванням та підтверджено наказом від 15 жовтня 2025 року №290, такий період становив з 13 лютого 2025 року по 18 лютого 2025 року.

За таких обставин, визначення відповідачем вислуги років позивача у розмірі 01 рік 00 місяців 00 днів є правильним, відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Варто зауважити, що у наказі від 17 червня 2025 року №170 обчислення вислуги років позивача (1 рік 00 місяців 00 днів) здійснено правильно, з урахуванням вимог пункту 5 розділу IV наказу Міністерства оборони України №260, тобто із виключенням лише фактичного періоду самовільного залишення служби.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Таким чином, відповідачем у ході розгляду справи було самостійно усунуто підстави, з якими позивач пов`язував порушення своїх прав. Матеріали справи не містять даних про те, що для повного відновлення прав позивача необхідним є окреме визнання дій відповідача протиправними після їх виправлення. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі.

Згідно із частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Як передбачено частинами першою, другою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки провадження у цій справі закрито з інших підстав, ніж у зв`язку з відмовою позивача від позову, а саме на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, тому позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1211,20 грн, сплачений квитанцією від 23 вересня 2025 року №8757-7499-9826-4508.

Керуючись статтею 132, пунктом 8 частини першої, частиною другою статті 238, статтями 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання Військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії закрити.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.), сплачений квитанцією від 23 вересня 2025 року №8757-7499-9826-4508.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В. Л. Шепелюк