Справа № 240/5570/26
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про забезпечення позову)

15 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/5570/26

категорія 111030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лавренчук О.В.,

секретар судового засідання Корчинська Є.А.,

за участю: представника позивача Швеця І.В.,

представника відповідача Романюка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства "Миролюбівське" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Приватне підприємство "Миролюбівське" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Житомирській області, оформлене листом №4870/6/06-30-24-08 від 10.02.2026, яким приватному підприємству "Миролюбівське" відмовлено у скасуванні штрафних (фінансових) санкцій визначених за податковим повідомленням-рішенням від 31.12.2025 №8, а саме: штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 590 597, 10 грн., а також пені у розмірі 1261409,73 грн;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Житомирській області, оформлене листом №4870/6/06-30-24-08 від 10.02.2026, яким приватному підприємству "Миролюбівське" відмовлено у скасуванні штрафних (фінансових) санкцій визначених за податковим повідомленням-рішенням від 31.12.2025 № 8, а саме штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 863137,86 грн, а також пені у розмірі 2180357, 28 грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирській області скасувати штрафні (фінансові) санкції, визначених підприємству "Миролюбівське" за податковим повідомленням-рішенням від 31.12.2025 №8, а саме штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 590597,10 грн, а також пені у розмірі 1261409,73 грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирській області скасувати штрафні (фінансові) санкції, визначених підприємству "Миролюбівське" за податковим повідомленням-рішенням від 31.12.2025 №8, а саме штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 863 137, 86 грн, а також пені у розмірі 2180357,28 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПЄ у Житомирській області №0-0630 від 02.02.2026 до приватного підприємства "Миролюбівське" про стягнення заборгованості у розмірі 5242295,84 грн;

- визнати протиправним та скасувати рішення начальника ГУ ДПС у Житомирській області () №490/06-30-13-02 від 03.02.2026 про опис майна приватного підприємства "Миролюбівське" у податкову заставу;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків приватного підприємства Миролюбівське шляхом відображення результатів судового оскарження та виключення відомостей про нарахування штрафних (фінансові) санкції, визначених підприємству Миролюбівське за податковим повідомленням-рішенням від 31.12.2025 №8, а саме штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 863 137, 86 грн, а також пені у розмірі 2180357, 28 грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків приватного підприємства Миролюбівське шляхом відображення результатів судового оскарження та виключення відомостей про нарахування штрафних (фінансові) санкції, визначених підприємству Миролюбівське за податковим повідомленням-рішенням від 31.12.2025 №8, а саме штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 590597,10 грн, а також пені у розмірі 1261409,73 грн.

Суддя своєю ухвалою від 17.02.2026 прийняла позовну заяву до розгляду, відкрила загальне позовне провадження та призначила підготовче судове засідання.

Через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС 13.04.2026 Приватне підприємство "Миролюбівське" подало заяву про забезпечення позову, у якій просить:

1. Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії Податкової вимоги Головного управління ДПС у Житомирській області () № 0-0630 від 02.02.2026 по відношенню приватного підприємства "Миролюбівське" ().

2. Зобов`язати ГУ ДПС у Житомирській області () внести до Єдиного реєстру податкових повідомлень-рішень контролюючих органів, надісланих (вручених) платникам податків та ІКС ДПС, інформацію про неузгодженість визначеної суми нарахованого грошового зобов`язання, що повинен сплатити ПП "Миролюбівське//" за податковим повідомленням-рішенням №8 від 31.12.2025 у частині грошового зобов`язання, а саме штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 590 597, 10 грн., а також пені у розмірі 1 261 409, 73 грн. та за податковим повідомленням-рішенням № 8 від 31.12.2025 у частині грошового зобов`язання, а саме штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 863 137, 86 грн., а також пені у розмірі 2 180 357, 28 грн., у зв`язку з їх судовим оскарженням (встановити ознаку «оскаржується в судовому порядку»).

3. Зобов`язати ГУ ДПС у Житомирській області () на час судового розгляду та до набрання рішення суду законної сили внести до Єдиного реєстру податкових повідомлень-рішень контролюючих органів, надісланих (вручених) платникам податків та ІКС ДПС, інформацію про відсутність у ПП "Миролюбівського" податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями №8 та № 8 від 31.12.2025 на загальну суму 4 895 503, 19 грн., у зв`язку з його судовим оскарженням (встановити ознаку «оскаржується в судовому порядку»).

4. Заборонити Державній податковій службі України та ГУ ДПС у Житомирській області () враховувати суми штрафних санкцій та пені за вищевказаними ППР як «податковий борг» при формуванні ПП Миролюбівське () Довідок про відсутність заборгованості з платежів, контроль за якими покладено на контролюючі органи та Витягу з інформаційно-комунікаційної системи ДПС про стан розрахунків платника за податками, зборами, платежами та єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, контроль за справляння яких покладено на ДПС.

Заяву обґрунтовує тим, що дії та рішення ГУ ДПС у Житомирській області, що виразились у незаконному відображені в ІС ДПС та Електронному кабінеті платника податків ПП Миролюбівське неузгоджених сум грошових зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням №8 від 31.12.2025 у частині грошового зобов`язання, а саме штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 590597,10 грн, а також пені у розмірі 1261409,73 грн та за податковим повідомленням - рішенням №8 від 31.12.2025 у частині грошового зобов`язання, а саме штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 863137,86 грн, а також пені у розмірі 2180357,28 грн, як податкового боргу, вже призводять до незворотних наслідків у вигляді унеможливлення підтвердження статусу критичності. Такі дії в першу чергу призводять до автоматичного скасування критичності з одночасним анулюванням бронювання працівників ПП Миролюбівське. Також, своїми діями та рішеннями контролюючий орган породжує загрозу фінансової дестабілізації підприємства, яка проявляється у створенні пряму загрозу скасування компенсації відсотків за кредитом. Через формалізм ГУ ДПС у Житомирській області підприємство втрачає і бронювання, і доступ до фінансування, що не є абстрактним твердженням, а має реальний та очевидний характер загрози правам позивача до ухвалення рішення по суті спору, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів. Більш того, враховуючи таку позицію ГУ ДПС у Житомирській області, останні фактично змушують позивача обирати між правом на оскарження та правом на законну пільгу, що суперечить принципу правової визначеності та меті впровадження воєнних пільг.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову та просив її задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову та просив відмовити у її задоволенні.

Суд, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, зазначає наступне.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, у силу ч.2 ст.150 КАС України до підстав забезпечення позову законодавцем віднесені обставини: 1) існування ознак ризику істотного ускладнення виконання рішення суду; 2) існування ознак ризику неможливості майбутнього виконання рішення суду; 3) існування ознак ризику втрати ефективного захисту (поновлення) порушених (оспорюваних) прав та ущемлених інтересів; 4) очевидності ознак протиправності управлінського волевиявлення владного суб`єкта в одночасному поєднанні з очевидністю ознак порушення прав та інтересів заявника.

З положень наведеної норми Кодексу адміністративного судочинства України в сукупності з положеннями статей 72-77, 90, 211 КАС України слідує, що розглядаючи питання про забезпечення позову, суду необхідно, з урахуванням доказів, наданих особою на підтвердження сформульованих вимог, пересвідчитися, зокрема: у дійсності спору; у реальності загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; у співвідносності вимог заяви про забезпечення позову із вимогами самого позову; у співвідносності доводів заяви про забезпечення позову із підставами самого позову; у прийнятності розумного балансу між потенційними наслідками забезпечення позову та уникненням вирішення спору наперед; враховувати: специфіку правовідносин, у яких виник спір; зміст законодавчого регламентування цих відносин; співвідношення ймовірних наслідків незастосування заходів забезпечення позову із ймовірними наслідками застосування заходів забезпечення позову; критерій незворотності як наслідків незастосування заходів забезпечення позову, так і наслідків застосування заходів забезпечення позову; неприпустимість вручання у предмет доказування.

Отже, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд не має права вирішувати наперед ті питання, котрі стосуватимуться суті заявлених у майбутньому позові вимог, тобто вдаватися до оцінки обставин, котрі стануть предметом доказування по справі.

При цьому, суд вважає, що вирішення по суті заяви про забезпечення позову має здійснюватись виключно за правилами ч.1 ст.77 КАС України та без надання юридичної оцінки саме тим обставинам, котрі входять до предмету доказування у спорі.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

Суд повторює, що за загальним правилом предмет доказування за заявою про забезпечення позову повинен відрізнятись від предмету доказування у спорі, а доводи заяви про забезпечення позову не повинні співпадати із доводами позову.

Суд зважає на суть та правову природу інституту забезпечення позову, котра окреслена у правовому висновку постанови Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №826/12319/18 (касаційне провадження №К/9901/67074/18) з приводу застосування статей 150 і 151 КАС України, де указано, що "Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Подібні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 13.09.2021 у справі №ЗД/460/2/20, де зазначено, що підстави для забезпечення позову є оціночними, а тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З прохальної частини заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач просить суд забезпечити його шляхом, зокрема, внесення до Єдиного реєстру податкових повідомлень - рішень контролюючих органів, надісланих (вручених) платникам податків та ІКС ДПС, інформацію про неузгодженість визначеної суми нарахованого грошового зобов`язання, що повинен сплатити ПП Миролюбівське за податковим повідомленням-рішенням №8 від 31.12.2025 у частині грошового зобов`язання, а саме штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 590597,10 грн, а також пені у розмірі 1261409,73 грн. та за податковим повідомленням-рішенням №8 від 31.12.2025 у частині грошового зобов`язання, а саме штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 863137,86грн, а також пені у розмірі 2180357,28грн; внесення до Єдиного реєстру податкових повідомлень - рішень контролюючих органів, надісланих (вручених) платникам податків та ІКС ДПС, інформацію про відсутність у ПП "Миролюбівського" податкового боргу за податковими повідомленнями - рішеннями №8 та №8 від 31.12.2025 на загальну суму 4895503,19 грн, у зв`язку з його судовим оскарженням.

При цьому, суд вкотре зауважує, що предметом спору у даній адміністративній справі є рішення податкового органу, яким Приватному підприємству "Миролюбівське" відмовлено у скасуванні штрафних (фінансових) санкцій та пені визначених за податковими повідомленнями-рішеннями, тобто самі податкові повідомлення - рішення не є предметом спору у даній справі.

Як вже зазначалось судом, заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Застосування запропонованих заявником заходів забезпечення позову може свідчити про передчасний висновок суду про протиправність рішень, дій чи бездіяльності відповідача, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову. Вказані обставини можуть бути встановлені виключно під час розгляду по суті справи, предметом якого буде надання судом правової оцінки правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд вважає, що вказані у прохальній частині заяви про забезпечення позову його способи стосуються, у відповідності до закону, оскаржених управлінських волевиявлень суб`єкта владних повноважень та можуть бути оцінені судом виключно під час вирішення спору по суті, позаяк відповідність закону управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень за критеріями ч.2 ст.2 КАС України може бути перевірена судом виключно за наслідками вирішення адміністративного спору по суті.

Доказів вчинення суб`єктом владних повноважень оскаржених управлінських волевиявлень поза межами компетенції відповідача, матеріали справи не містять.

З приводу негативних наслідків для господарської діяльності позивача, про які йдеться в заяві позивача, суд зазначає, що безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є беззаперечними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі (постанова Верховного Суду від 24.09.2025 в справі №520/34081/24).

Також суд звертає увагу позивача, що необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд звертає увагу, що суд може вжити заходи забезпечення позову виключно у двох випадках:

невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся

очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З огляду на обставини того, що матеріали заяви не містять доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також виходячи з завдання адміністративного судочинства та цілей, які спрямовані на вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що у даному випадку підстави для забезпечення даного позову у спосіб, вказаний заявником, не виникли, що свідчить про недоведеність заявником обґрунтованості підстав, що вказували б на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та можливість істотного ускладнення виконання рішення суду або ефективного захисту чи поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, розглянувши подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, зважаючи на фактичні обставини справи, враховуючи інтереси як позивача, так і публічні інтереси у сфері справляння податків (зборів, обов`язкових платежів), суд не вбачає підстав для забезпечення позову в обраний заявником спосіб.

При цьому, посилання позивача у заяві про забезпечення позову на ризик втрати статусу критичності та доступу до фінансування, враховуючи предмет спору та визначений позивачем спосіб захисту порушених прав, не може бути визнано співмірним із заявленими позовними вимогами.

Окрім того, прийняття Головним управлінням ДПС у Житомирській області податкової вимоги без прийняття рішень (вчинення дій), спрямованих на забезпечення виконання такої вимоги, само по собі не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову, а повернення суми сплаченого податкового боргу є можливим у випадку задоволення позову відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2013 року №787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за №1650/24182.

Враховуючи наведене, позивач не довів необхідність вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням положень статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому заява про забезпечення позову не належить задоволенню.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Відмовити Приватному підприємству "Миролюбівське" у забезпеченні позову.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст судового рішення виготовлено до 15 квітня 2026 року.

Суддя О.В. Лавренчук