Справа № 620/10528/24
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2026-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Файдюка В.В., суддів Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПГ Рітейл» про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПГ Рітейл» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛПГ Рітейл» (далі - позивач, ТОВ «ЛПГ Рітейл») звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Чернігівській області) про:

- визнання протиправним та скасування рішення № 27/25-01-09-03-10 від 27.06.2024, видане Головним управлінням ДПС у Чернігівській області про розгляд заяви на одержання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним;

- зобов`язання Головного управління ДПС у Чернігівській області (ЄДРПОУ ВП 44094124) видати Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛПГ РІТЕЙЛ» () ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за місцями торгівлі: вул. Корнєва, буд. 69, смт. Сосниця, Корюківський район, Чернігівська область, АГЗП, термін дії з 01.07.2024 по 01,07.2029; вул. Довженка, 13-а, м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область, АГЗП, термін дії з 01.07.2024 по 01.07.2029.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області № 27/25-01-09-03-10 від 27.06.2024 про розгляд заяви на одержання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним;

- зобов`язано Головне управління ДПС у Чернігівській області повторно розглянути заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПГ РІТЕЙЛ» (вх. № 7478/АП, № 7479/АП від 11.06.2024) про видачу ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним за місцями торгівлі: вул. Корнєва, буд. 69, смт. Сосниця, Корюківський район, Чернігівська область, АГЗП, термін дії з 01.07.2024 по 01.07.2029; вул. Довженка, 13-а, м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область, АГЗП, термін дії з 01.07.2024 по 01.07.2029.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині часткового незадоволення позову та ухвалити нове у цій частині, яким задовольнити позов в частині незадоволеної частини позовної вимоги у повному обсязі.

Крім того, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025 відкрито провадження за апеляційними скаргами, встановлено строк для подачі відзивів на апеляційні скарги та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач просить залишити її без задоволення.

На адресу суду 13.04.2026 від ТОВ «ЛПГ Рітейл» надійшла заява про забезпечення позову, в якій останнє просить забезпечити позов шляхом заборони ГУ ДПС у Чернігівській області здійснювати фактичні перевірки об`єктів роздрібної торгівлі пальним ТОВ «ЛПГ Рітейл» за місцями торгівлі: вул. Корнєва, 69, смт. Сосниця, Корюківський р-н., Чернігівська обл., АГЗП, та вул. Довженка, 13-а, м. Мена, Корюківський р-н., Чернігівська обл., АГХП, до набрання законної сили рішенням у цій справі.

Розглянувши подану заяву, судова колегія, встановивши відсутність необхідності отримувати додаткові пояснення та докази в учасників справи, а також здійснювати її розгляд у відкритому судовому засіданні, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення останньої з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 3 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, заборони відповідачу вчиняти певні дії. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що у зв`язку з протиправними діями відповідача позивач зміг відновити діяльність лише 2 об`єктів, оскільки інші були знищені незаконним рішенням про анулювання ліцензії. Під час розгляду цієї справи у серпні 2024 року ГУ ДПС у Чернігівській області провело документальну перевірку за весь період діяльності ТОВ «ЛПГ Рітейл», починаючи з 2015 року, та жодних порушень у сфері ліцензування не встановило. Водночас, за твердженням позивача, відповідач систематично перешкоджає діяльності підприємств у Чернігівській області.

ТОВ «ЛПГ Рітейл» наголошує, що у грудні 2025 року відповідачем проведено фактичну перевірку об`єктів позивача та застосовано штрафні санкції за відсутність ліцензії, яку ГУ ДПС у Чернігівській області протиправно не видало. Водночас, одразу після скасування штрафних санкцій 06.04.2026 рішенням суду першої інстанції у справі №620/3496/26 відповідач вже 07.04.2026 провів наступну фактичну перевірку, знову встановивши відсутність у ТОВ «ЛПГ Рітейл» ліцензії.

З огляду на викладене, враховуючи, що норми Податкового кодексу України не обмежують кількість фактичних перевірок платника податків, що загрожує постійним штрафам підприємству, останнє вважає, що заборона відповідачу вчиняти дії щодо проведення таких перевірок об`єктів позивача до набрання законної сили рішенням суду у цій справі є належним способом забезпечення позову з метою збереження можливості здійснювати господарську діяльність підприємством.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом спору у цій справі є правомірність рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 27.06.2024 №27/25-01-09-03-10 про відмову у видачі ТОВ «ЛПГ Рітейл» ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. При цьому указане рішення відповідача не перебуває у взаємозв`язку з правом контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єкта господарювання, а в силу положень п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Більше того, за змістом ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Отже, предметом фактичної перевірки охоплюється не лише питання наявності у суб`єкта господарювання ліцензій, а й значне коло інших питань, взагалі не пов`язаних з предметом цього спору.

Викладене свідчить, що визначений позивачем спосіб забезпечення позову встановлюватиме відповідачу обмеження у реалізації його владно-управлінських функцій в обсязі, що значно перевищує предмет спору.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що наведені позивачем обставини не створюють передумов для висновку, що невжиття заходів забезпечення цього позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, як учасника публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, за захистом яких він звернувся.

Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Як було зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, передумовою вжиття заходів забезпечення позову є необхідність встановлення судом їх співмірності із заявленими позовними вимогами, а також врахування наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У межах визначеної нормативної регламентації спірних правовідносин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заборона ГУ ДПС у Чернігівській області здійснювати фактичні перевірки об`єктів роздрібної торгівлі пальним ТОВ «ЛПГ Рітейл» до набрання законної сили рішенням у цій справі за умови, що рішення про призначення фактичної перевірки не є предметом оскарження, зумовить виникнення невиправданого судового втручання у компетенцією суб`єкта владних повноважень, що, у свою чергу, йде у розріз з метою інституту забезпечення позову.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що викладені у заяві про забезпечення позову вимоги не дають об`єктивних підстав вважати за необхідне вжити такі заходи до набрання законної сили рішенням у цій справі.

Керуючись ст. ст. 150-156, 248, 305, 308, 321, 325 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПГ Рітейл» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

Повний текст ухвали складено 14 квітня 2026 року.