Справа № 300/4459/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2026-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 рокуЛьвівСправа № 300/4459/24 пров. № А/857/25893/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року, прийняте суддею Григоруком О.Б. у м. Івано - Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернулася з позовом до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області (надалі також відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про не зарахування до страхового стажу періодів роботи: з 23.05.1994 по 27.07.2000; з 11.05.2022 по 18.05.2022;

- визнання протиправним та скасування рішення, яким зобов`язано позивача відшкодувати надміру виплачені суми пенсії на рахунок Пенсійного фонду України.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення від 24.11.2023 № 53 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV). В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Суд зазначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Суд звернув увагу, що в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Щодо мотивів відповідача про те, що позивачем надано трудову книжку нового зразка з датою заповнення 29.07.2000, хоча прийнята особа на роботу 23.05.1994 суд зазначає, що недолік трудової книжки позивача не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що позивач жодним чином не впливала на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки, а підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Щодо вимоги про визнання протиправним скасування рішення про незарахування до страхового стажу періоду роботи з 11.05.2022 по 18.05.2022, то з огляду на те, що ПП «Левперо» припинило діяльність 04.04.2007 та за вказаний період роботи відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу, відповідач дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зарахування позивачу до її страхового стажу періоду роботи в ПП «Левперо» з 11.05.2022 по 18.05.2022.

Щодо вимог про визнання протиправним скасування рішення, яким зобов`язано позивача відшкодувати надміру виплачені суми пенсії на рахунок Пенсійного фонду України, то на момент утримання встановленої позивачу переплати пенсії по пенсійній справі № 53 позивач не перебувала на обліку як одержувач пенсії, відтак, вимога є передчасною.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що вказане судове рішення прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що до розрахунку страхового стажу не взято вкладку до трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки вона заповнена з порушенням п. 2.11 та п. 3.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162.

Також звертає увагу, що оскільки титульна сторінка вкладення до трудової книжки з датою заповнення 24.03.1992 містить печатку ПП «Левперо», яке припинило діяльність 04.04.2007 згідно листа Головного управління статистики в Івано-Франківській області від 19.10.2023, Головним управлінням не врахована до розрахунку страхового стажу.

Також зазначає, що вкладення до трудової книжки надано без самої трудової книжки.

Відносно періоду роботи позивача з 23.05.1994 по 27.07.2000 в Рожнятівському ремонтно-транспортному підприємстві, то даний період роботи відсутній в трудовій книжці.

Згідно наданих архівних довідок, з 01.11.1994 по 28.07.1997 також враховано до стажу роботи як період догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку.

Щодо періоду роботи з 11.05.2022 по 18.05.2022 в ПП «Левперо», то даний період роботи не вказаний в трудовій книжці.

Оскільки позивачкою при призначенні пенсії не надано підтверджуючих документів про сплату страхових внесків за спірний період а також відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу, таким чином в Головному управлінні відсутні законні підстави в зарахуванні спірного періоду до страхового стажу.

Отже, вимоги позивачки про зобов`язання Головного управління зарахувати до страхового стажу період роботи, який не підтверджений сплатою внесків до Пенсійного фонду є безпідставним.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в позові.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд у повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, пенсійна права № 53.

21.03.2022 позивач звернулася за призначенням пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV. 08.02.2022 позивачу була призначена пенсія по інвалідності відповідно до вказаного Закону (а.с.34).

Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Івано-Франківській області в ході повторного перегляду електронної пенсійної справи та заяв ОСОБА_1 , яка 21.03.2022 та 20.06.2022 зверталася за призначенням пенсії по інвалідності встановлено, що згідно з наданими документами страховий стаж становить 9 років 1 місяць 17 днів.

За результатами повторного розгляду документів, доданих до заяви рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 24.11.2023 № 53 відмовлено позивачу в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки, зазначено, що:

- період роботи, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , з 23.05.1994 по 29.07.2000 в Рожнятівському ремонтно-транспортному підприємстві, в подальшому ВАТ «Рожнятівська сільгосптехніка», враховано до страхового стажу відповідно до уточнюючих архівних довідок від 30.10.2023 № Я-18/04-01, від 02.10.2023 № Я-15/04 -01, а саме: з 23.05.1994 по 31.10.1994 - період роботи;

- з 01.11.1994 по 28.07.1997 - період догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку;

- не взято до уваги та розрахунку стажу вкладку до трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки вона заповнена з порушенням п. 2.11 та п. 3.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпрапі СРСР від 20.06.1974 № 162. До заяви від 21.03.2022 було додано вкладку до трудової книжки НОМЕР_3 від 24.05.1992, дата заповнення якої 24.03.1992, без печатки на титульній сторінці. До другого звернення від 20.06.2022 уже надано вкладку до трудової книжки НОМЕР_3 із печаткою на титульній сторінці ПП «Левперо», яке зробило останній запис про роботу 11.05.2022-18.05.2022. Згідно листа ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 19.10.2023 ПП «Левперо» припинило діяльність 04.04.2007. Окрім того, вкладка не вшита до трудової книжки, а в іншій трудовій книжці НОМЕР_2 , дата заповнення якої 29.07.2000, заповнені не всі сторінки. Також період роботи з 23.05.1994 в Рожнятівському ремонтно-транспортному підприємстві, в подальшому ВАТ «Рожнятівська сільгосптехніка», внесено як до вкладки НОМЕР_3 , так і до трудової книжки НОМЕР_2 ;

- не взято до уваги та розрахунку стажу довідку від 23.12.2003 № 87 про період роботи з 20.01.1999 по 14.04.2003 на території рф, оскільки він перетинається із періодом роботи на території України, згідно із записами трудової книжки НОМЕР_2 . Також, періоди роботи на території рф, враховуються по 31.12.1991 згідно роз`яснення Пенсійного фонду України та Міністерства соціальної політики України (а.с.34, 42, 43).

Відповідно до листа від 16.12.2023 № 0900-0402-8/62344 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивача про те, що в пенсійній справі позивача № 53 встановлена переплата пенсії в сумі 50030,49 грн., за період з 08.02.2022 по 31.12.2023 у зв`язку з безпідставним зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 23.05.1994 по 29.07.2000 згідно трудової книжки НОМЕР_2 (а.с.8).

Листом від 21.09.2023 № 0900-0402-8/46578 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивача про те, що в пенсійній справі № 3 встановлена переплата пенсії в сумі 699,99 грн., за період з 01.12.2022 по 28.02.2023. Переплата виникла у зв`язку з тим, що при первинному призначенні було безпідставно зараховано до страхового стажу періоди роботи згідно з вкладкою до трудової книжки НОМЕР_3 , яка при повторному зверненні за призначенням пенсії 20.06.2022, була долучена і засвідчена печаткою ПП «Левперо» із записом про роботу на даному підприємстві з 11.05.2022 по 18.05.2022 (запис № 7-8). Однак, згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, дані за цей період роботи в ПП «Левперо» відсутні (а.с.7).

Згідно запису № 1 трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.2000: 23.05.1994 позивача прийнято на роботу в Рожнятівське ремонтно-транспортне підприємство на посаду швея ремонтної майстерні по другому розряду на підставі наказу від 23.05.1994 № 25-к (Рожнятів, друк, VI-89р., з. 526-2000). Вказаний запис вчинено головою правління ВАТ «Рожнятівська сільгосптехніка» (), містить підпис та печатку. Рік дати прийняття на роботу містить виправлення, зокрема з «200» на 1994, яке підписане головою правління вказаного ВАТ, засвідчене печаткою даного товариства (а.с.10, 19).

Відповідно до запису № 2 трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.2000: 29.07.2000 позивача звільнено з роботи по угоді сторін за ст. 36 п.1 КзПП України (наказ № 26ка від 29.07.2000).

У відповідності до записів №№ 7-8 вкладиша до трудової книжки НОМЕР_3 від 24.05.1992 у період з 11.05.2022 по 18.05.2022 позивач працювала швеєю в ПП «Левперо» (а.с.17).

Згідно листа Головного управління статистики в Івано-Франківській області від 19.10.2023 ПП «Левперо» () припинило діяльність 04.04.2007 (а.с.33).

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (надалі як і раніше - Закон №1058-IV).

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

Частиною 1 статті 30 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

У відповідності до статті 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності необхідного страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією. Особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону - не менше 15 років.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 44 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

08.02.2022 позивачу була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV.

Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Івано-Франківській області в ході повторного перегляду електронної пенсійної справи та заяв позивачки, яка 21.03.2022 та 20.06.2022 зверталася за призначенням пенсії по інвалідності встановлено, що згідно з наданими документами страховий стаж становить 9 років 1 місяць 17 днів.

За результатами повторного розгляду документів, доданих до заяви рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 24.11.2023 № 53 відмовлено позивачу в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58 (надалі - Інструкція №58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту п.2.4 зазначеної вище Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 2.27 Інструкції №58 передбачено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Суд зазначає, що в силу пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Апеляційний суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані у оскаржуваному рішенні обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Згідно запису № 1 трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.2000: 23.05.1994 позивача прийнято на роботу в Рожнятівське ремонтно-транспортне підприємство на посаду швея ремонтної майстерні по другому розряду на підставі наказу від 23.05.1994 № 25-к (Рожнятів. друк, VI-89р., з. 526-2000). Вказаний запис вчинено головою правління ВАТ «Рожнятівська сільгосптехніка», містить підпис та печатку. Рік дати прийняття на роботу містить виправлення, зокрема з «200» на 1994, яке підписане головою правління ВАТ «Рожнятівська сільгосптехніка», засвідчене печаткою вказаного товариства (а.с.10, 19).

Відповідно до запису № 2 трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.2000: 29.07.2000 позивача звільнено з роботи по угоді сторін за ст. 36 п.1 КзПП України (наказ № 26ка від 29.07.2000).

За результатами повторного розгляду документів, доданих до заяви рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 24.11.2023 № 53 відмовлено позивачу в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки, зазначено, що: період роботи, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.2000, з 23.05.1994 по 29.07.2000 в Рожнятівському ремонтно-транспортному підприємстві, в подальшому ВАТ «Рожнятівська сільгосптехніка», враховано до страхового стажу відповідно до уточнюючих архівних довідок від 30.10.2023 № Я-18/04-01, від 02.10.2023 № Я-15/04 -01, а саме: з 23.05.1994 по 31.10.1994 - період роботи; з 01.11.1994 по 28.07.1997 - період догляду за дитиною до досягнення нею 3 річного віку (а.с.42, 43).

Колегія суддів відхиляє покликання апелянта на те, що в трудовій книжці відсутні дані про перейменування Рожнятівського ремонтно-транспортного підприємства на ВАТ «Рожнятівська сільгосптехніка», оскільки згідно рішення від 24.11.2023 № 53 Головне управління встановило, що період роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.2000 з 23.05.1994 по 29.07.2000 в Рожнятівському ремонтно-транспортному підприємстві, в подальшому ВАТ «Рожнятівська сільгосптехніка» та зарахувало позивачу до страхового стажу відповідно до уточнюючих архівних довідок від 30.10.2023 № Я-18/04-01, від 02.10.2023 № Я-15/04 -01, про що вказано відповідачем у спірному рішенні (а.с.42).

З приводу покликання апелянта на те, що позивачем надано трудову книжку нового зразка з датою заповнення 29.07.2000, хоча прийнята особа на роботу 23.05.1994 то, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, недолік трудової книжки позивача не може бути підставою для позбавлення її конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що позивач жодним чином не впливала на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки, а підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач безпідставно не зарахував позивачу до страхового стажу період роботи з 23.05.1994 по 27.07.2000 в Рожнятівському ремонтно-транспортному підприємстві, в подальшому ВАТ «Рожнятівська сільгосптехніка», крім зарахованих.

З приводу покликання апелянта на те, що позивачкою не надано підтверджуючих документів про сплату страхових внесків за період з 11.05.2022 по 18.05.2022, а також відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу, колегія суддів зазначає, що оскільки ПП «Левперо» () припинило діяльність 04.04.2007, відтак за вказаний період відсутні дані в індивідуальних відомостях про застраховану особу. Крім того, судом першої інстанції було відмовлено у зарахуванні вказаного періоду до страхового стажу позивачки.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів не надає оцінки судовому рішенню в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі №300/4459/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар