Справа № 320/4658/24
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2026-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 квітня 2026 року

м. Київ

справа №320/4658/24

адміністративне провадження № К/990/17413/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р. Ф.,

суддів - Гончарової І. А., Юрченко В. П.,

перевіривши касаційну скаргу Державної податкової служби України

на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року

у справі №320/4658/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК ІТЕК»

до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року у справі №320/4658/24, предметом спору у якій є визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України, яка полягає у невжитті заходів щодо усунення незаконного зменшення реєстраційного ліміту в липні 2023 року, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК ІТЕК» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на суму 239842 гривень у системі електронного адміністрування податку на додану вартість; зобов`язання Державну податкову службу України відновити/збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість реєстраційний ліміт, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК ІТЕК» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі придаткових накладних на суму 239 842 гривень.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного провадження, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року, позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Державної податкової служби України, яка полягає у невжитті заходів щодо усунення незаконного зменшення реєстраційного ліміту в липні 2023 року, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК ІТЕК» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на суму 239842 гривень у системі електронного адміністрування податку на додану вартість; зобов`язано Державну податкову службу України відновити - збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість реєстраційний ліміт, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК ІТЕК» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі придаткових накладних на суму 239842 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року у справі №320/4658/24, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з наступного.

Згідно пункту 8 статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні. Доводи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди скаржника із ухваленими рішеннями, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 243, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року у справі №320/4658/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК ІТЕК» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіР.Ф. Ханова І.А. Гончарова В.П. Юрченко