Справа № 560/123/26
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2026-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

14 квітня 2026 року

м. Київ

справа №560/123/26

адміністративне провадження № К/990/15404/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу керівника Хмельницької обласною прокуратури на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.01.2026 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2026 у справі №560/123/26 за адміністративним позовом керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави до відділу освіти, культури, молоді та спорту Сатанівської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Керівник Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави звернувся до суду з позовом до відділу освіти, культури, молоді та спорту Сатанівської селищної ради, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відділу освіти, культури, молоді та спорту Сатанівської селищної ради щодо незабезпечення випускників 2022, 2023 та 2024 років загальноосвітніх навчальних закладів комунальної форми власності Сатанівської селищної ради із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, одноразовою грошовою допомогою у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, передбаченої частиною 7 статті 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлений батьківського піклування»;

- зобов`язати відділ освіти, культури, молоді та спорту Сатанівської селищної ради нарахувати та виплатити випускникам 2022, 2023 та 2024 років загальноосвітніх навчальних закладів комунальної форми власності Сатанівської селищної ради, одноразову грошову допомогу у розмірі 6 прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, передбачену частиною 7 статті 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» в розмірах, встановлених Законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік», «Про Державний бюджет України на 2024 рік» .

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.01.2026, залишеною без змін Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2026, позовну заяву повернуто позивачеві на підставі пункту 7 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

На адресу Верховного Суду 06.04.2026 надійшла касаційна скарга керівника Хмельницької обласної прокуратури, у якій скаржник просить скасувати ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.01.2026, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2026 та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Крім цього, скаржник звертається до суду касаційної інстанції із вимогою про передачу справи №560/123/26 на розгляд Великою Палатою Верховного Суду.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановлено, що скаржником вказано підставами касаційного оскарження пункти 1 та 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу. Також заявник касаційної скарги, посилаючись на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу, вважає про наявність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Втім, перевіривши касаційну скаргу, Верховний Суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву керівнику Волочиської окружної прокуратури, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, зазначив, що вирішення цього спору у той спосіб, про який просить прокурор, спрямований на захист оспорюваного чи порушеного права безпосередньо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Тобто, прокурор звернувся з позовом в інтересах конкретних фізичних осіб, а не в інтересах держави.

Крім цього, суд апеляційної інстанції, підтверджуючи законність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення цієї позовної заяви, наголошував, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.03.2024 у справі №340/11/23 досліджував питання наявності у прокурора права на звернення до суду з позовом в порядку процесуального представництва в суді інтересів держави в особі Петрівської селищної ради, зокрема, її структурного підрозділу - Служби у справах дітей - для захисту інтересів дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування у зв`язку із неналежним виконанням Відділом освіти Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області вимог статті 8 Закону України від 13.01.2005 №2342-IV "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" щодо ненарахування та невиплати випускникам навчальних закладів з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, одноразової грошової допомоги упродовж 2021 та 2022 років.

При цьому, враховуючи положення статті 131-1 Конституції України та практику суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах, суд зауважив, що зміст поданої прокурором позовної заяви в інтересах держави зводиться до необхідності захисту індивідуально виражених прав та інтересів дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які ним вказані у позовній заяві, та які, на його переконання, незаконно були позбавлені наданих державою гарантій у сфері соціального захисту у зв`язку із невиплатою після закінчення ними навчального закладу одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною сьомою статті 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування".

Також апеляційний суд, з урахуванням правової позиції, яку викладено в постанові Верховного Суду від 18.09.2025 у справі №320/13311/23 стосовно відсутності/наявності органу, органу, який наділений повноваженнями щодо звернення до суду з відповідним позовом, звернув увагу на те, що з огляду на вимоги Закону України від 24.01.1995 № 20/95-ВР "Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей" (далі - Закон №20/95-ВР) та Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, прокурор у цій справі не виконав вимоги законодавства щодо обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави та не дотримався встановленого процесуальним законодавством порядку звернення до суду, оскільки Служба у справах дітей бере участь у здійсненні заходів щодо соціального захисту і захисту прав та інтересів дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і несе відповідальність за їх дотримання, а також координує здійснення таких заходів, зокрема стосовно соціального захисту дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб із їх числа.

У касаційній скарзі керівник Хмельницької обласної прокуратури зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували положення статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII), статті 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 №2342-IV (далі - Закон №2342-IV), статті 25 Закону України «Про охорону дитинства» та з порушенням положень статей 2, 5, 9, 53, 54, пункту 1 частини четвертої статті 169, статті 242 КАС України при визначенні підстав для представництва інтересів держави, без урахування висновків з питання застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №810/2763/17, а також постановах Верховного Суду від 28.01.2021 у справі №164/1907/16-а, від 30.03.2023 у справі №160/12744/22. Крім цього скаржник стверджує, що висновки у справах з аналогічним змістом позовних вимог та суб`єктивним складом судом касаційної інстанції ще не сформовані.

Колегія суддів зазначає, що правовідносини подібні до тих, що склалися у цій справі, вже були предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у постанові від 19.03.2024 у справі №340/11/23 Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що обраний прокурором спосіб звернення до суду в інтересах держави в особі Служби у справах дітей Петрівської селищної ради з посиланням на перший виключний випадок (якщо захист інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження) не спрямований на захист інтересів держави у сфері охорони дитинства у сфері соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

У зазначеній постанові Верховний Суд констатував, що поданий прокурором позов направлений на захист прав конкретно визначених осіб, у спосіб фактично надання правничої допомоги таким особам, що не узгоджується із Конституцією України та європейськими стандартами в частині повноважень, якими наділений прокурор щодо представництва прокурором інтересів держави в суді та свідчить про намагання прокурора повернутись до так званого «загального нагляду» (нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина; нагляду за додержанням законів із цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами).

Водночас, Верховний Суд в зазначеній постанові зазначив, що прокурор у справі №340/11/23 не виконав вимоги законодавства щодо обґрунтування наявності підстав для представництва та не дотримався встановленого процесуальним законодавством порядку звернення до суду та вказав на відсутність підстав для відступу від правових висновків, сформованих Верховним Судом у постановах від 18.11.2021 у справі №140/4953/20, від 07.08.2023 у справі №120/2940/23, від 11.10.2023 у справі №120/6160/23 та від 31.10.2023 у справі №480/1729/23, у яких зазначено про те, що прокурор, звертаючись із позовом до суду на захист прав та інтересів фізичних осіб, які ним вказані у позовній заяві та які, на його переконання, незаконно були позбавлені наданих державою гарантій у сфері захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, фактично звертається не в інтересах держави, а в інтересах громадянина.

Отже, колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність правових підстав для повернення позову керівника Волочиської окружної прокуратури, оскільки ним не виконано вимоги законодавства щодо обґрунтування підстав для звернення до адміністративного суду в інтересах держави.

Наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів та не дають підстав вважати, що оскаржувані судові рішення ухвалені ними без додержання норм матеріального і процесуального права.

Разом з цим колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що одночасне посилання скаржником на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України) та застосування судом апеляційної інстанції без урахування висновку щодо норм права у подібних правовідносинах (пункт 1 частини 4 статті 328 цього Кодексу), суперечать один одному, тобто є взаємовиключним, що свідчить про невизначеність підстав касаційного оскарження, що, своєю чергою, унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Щодо передачі справи до Великої Палати Верховного Суду, то колегія суддів зазначає, що стаття 346 КАС України закріплює підстави для передачі справи на розгляд палати, об`єднаної палати. Зокрема, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Порядок передачі справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду регламентує стаття 347 КАС України. Згідно із частинами першою - четвертою цієї статті питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується більшістю від складу суду, що розглядає справу.

Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати може бути вирішене до прийняття постанови судом касаційної інстанції. Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 346 цього Кодексу.

Згідно із частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.

Відступленням від висновку слід розуміти або повну відмову Верховного Суду від свого попереднього висновку на користь іншого або ж конкретизацію попереднього висновку із застосуванням відповідних способів тлумачення юридичних норм (пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16).

Колегія суддів звертає увагу на те, що за приписами частини п`ятої статті 346 КАС України Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, справа передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду у разі відкриття касаційного провадження у справі судом касаційної інстанції та виявлення в ході розгляду касаційної скарги підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, передбачених статтею 346 КАС України.

Таким чином клопотання скаржника про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду колегія суддів не вирішується.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною 2 статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За таких обставин, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у даному випадку, правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини 1 та частини 2 статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Відповідно до вищевикладеного, керуючись статтями 333, 355, 359 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою керівника Хмельницької обласною прокуратури на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.01.2026 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2026 у справі №560/123/26 за адміністративним позовом керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави до відділу освіти, культури, молоді та спорту Сатанівської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді Я.О. Берназюк

С.М. Чиркін