Справа № 420/24869/25
Суддя: Бабенко Д.А.
Дата ухвалення: 2026-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №23397/15-32-04-09-20 від 15 травня 2025 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що оскаржуване ППР є протиправним, адже порушення строків реєстрації податкових накладних відбулось не з його вини.

Зазначає, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного ППР не враховано те, що усі банківські рахунки позивача були заблоковані, що унеможливило своєчасне внесення плати за землю (земельного податку) за січень березень 2023 року.

Відповідач надав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що позивачем не надано достатніх доказів та підтверджуючих документів, які звільняють від відповідальності або пом`якшують відповідальність за вчинення податкових правопорушень. Також відповідач наголошував на відсутності поданої позивачем заяви про відсутність можливості своєчасного виконання податкових обов`язків з плати за землю із підтверджуючими документами відповідно до Порядку № 255.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в електронній формі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ТОВ «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ» є платником податків та перебуває на обліку в ГУ ДПС в Одеській області.

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 23.02.2023 у справі №991/1600/23 накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ», відкритих в ПАТ «БАНК ВОСТОК», ПАТ «МТБ БАНК», АТ «Райффайзен Банк», Одеській обласній дирекції АТ «Райффайзен Банк», АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 05.04.2023 у справі №991/2385/23 частково скасований арешт на грошові кошти ТОВ «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ», накладений ухвалою Вищого антикорупційного суду від 23.02.2023 у справі №991/1600/23.

Головним управлінням ДПС в Одеській області була проведена камеральна перевірка щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів.

В ході проведення перевірки складено Акт від 15.04.2025 № 17403/15-32-04-09-17, в якому встановлено порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання з плати за землю (орендної плати з а землю) протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 287.3 статті 287 ПКУ у загальній сумі 229064,97 грн.

Позивач подав заперечення на вказаний акт перевірки, в яких зауважив на неможливості своєчасної оплати вказаних грошових зобов`язань у зв`язку із накладеним арештом на грошові кошти ТОВ «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ» згідно з ухвалою Вищого антикорупційного суду від 23.02.2023 у справі №991/1600/23.

Листом №6752/КПР/15-32-04-09-06 від 14.05.2025 відповідач залишив без розгляду заперечення позивача у зв`язку із пропуском строків на їх подання.

На підставі вказаного акта перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято оскаржуване ППР №23397/15-32-04-09-20 від 15 травня 2025 року, яким на позивача накладено штраф у сумі 12491,80 грн.

Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, що і стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно з п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

За приписами п. 57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 161.1.3 п. 161.1 ст. 161 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п.124.1 ст.124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах, зокрема, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Предметом камеральної перевірки також можуть бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області проведена камеральна перевірка щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів, за наслідками якої складений акт від 15.04.2025 № 17403/15-32-04-09-17, в якому встановлено порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання з плати за землю (орендної плати з а землю) протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 287.3 статті 287 ПКУ у загальній сумі 229064,97 грн.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що Вищим антикорупційним судом в межах провадження по справі №991/1600/23 була постановлена ухвала, якою накладений арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках позивача у ПАТ «БАНК ВОСТОК», ПАТ «МТБ БАНК», АТ «Райффайзен Банк», АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ», а також на транзитних та додаткових банківських рахунках (субрахунках), прив`язаних до зазначених рахунків, шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування цими грошовими коштами, а також здійснення будь-яких видаткових операцій по цих рахунках.

Також, матеріалами справи підтверджено, що позивач надіслав відповідачу заперечення на акт перевірки, в яких повідомив про неможливість своєчасної оплати вказаних грошових зобов`язань у зв`язку із накладеним арештом на грошові кошти ТОВ «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ» згідно з ухвалою Вищого антикорупційного суду від 23.02.2023 у справі №991/1600/23. До цих заперечень були додані відповідні банківські довідки, які підтверджували виконання ухвали Вищого антикорупційного суду від 23.02.2023 року та неможливість здійснення товариством будь-яких операцій з коштами на його банківських рахунках.

Хоча й вказані заперечення були залишені без розгляду, відповідач не був позбавлений можливості врахувати надану позивачем інформацію під час прийняття оскаржуваного ППР.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що у випадку встановлення контролюючим органом на підставі сукупності відповідних даних податкових декларацій та електронних систем і реєстрів обставин, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог податкового законодавства, він (контролюючий орган) не позбавлений можливості констатувати в діяннях платника податків винного діяння в умисній формі.

Разом з тим, такі обставини з відповідним обґрунтуванням висновків про умисність діяння в обов`язковому порядку мають бути зазначені в акті камеральної перевірки, який за усталеною позицією Верховного Суду є носієм доказової інформації щодо виявленого порушення, а його висновки можуть бути спростовані шляхом подання до контролюючого органу заперечень на акт перевірки (постанова Верховного Суду від 19 червня 2020 року у справі №140/388/19).

Відсутність в акті камеральної перевірки обставин, які характеризують таку ознаку виявленого діяння як умисність, на думку суду, вказує на необґрунтованість прийняття в подальшому податкового повідомлення-рішення.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач своєчасно (до моменту прийняття оскаржуваного ППР) поінформував контролюючий орган про тимчасову неможливість оплати податків до моменту зняття арешту з його банківських рахунків.

Разом з тим, арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках позивача був частково скасований ухвалою Вищого антикорупційного суду в межах провадження від 05.04.2023 по справі №991/1600/23, внаслідок чого позивач 07.04.2023 сплатив грошове зобов`язання. Вказане підтверджується актом перевірки від 15.04.2025 № 17403/15-32-04-09-17.

Суд зазначає, що в контексті ст.112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Особа не може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом.

Підставою для притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення та стягнення штрафу є податкове повідомлення-рішення, що відповідає вимогам, визначеним пунктом 58.1 статті 58 цього Кодексу.

Притягнення або звільнення особи від фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення не звільняє її від виконання податкового обов`язку.

У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.

Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством.

Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

Пунктом 112.8 статті 112 ПК України встановлений перелік обставин, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Умовами які визначають вину особи, у розумінні ст.112 Кодексу є, зокрема, встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання; доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Кваліфікуючою ознакою податкового правопорушення є вчинення особою діяння умисно. Податкове законодавство не містить визначення «умислу, умисності діяння», однак так само як і поняття «вини», розкриває його зміст та суть.

Відповідно до п.109.1 ст.109 ПК України діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків закріплених за платником податків у ст.ст.16, 36 Податкового кодексу України.

Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Не дотримання цих правил та норм, є умисними діями особи, які визначають її вину у вчиненні податкового правопорушення, за умови доведення вказаного контролюючим органом. Підтвердженням вини особи також може бути вчинення нею триваючого та повторного правопорушення.

Суд звертає увагу, що позивач не заперечує факт сплати грошових зобов`язань з порушенням граничного терміну, проте таке порушення відбулось внаслідок накладення арешту на банківські рахунки позивача за відповідною ухвалою Вищого антикорупційного суду, з огляду на що дотримання термінів сплати грошових зобов`язань не залежало від волевиявлення позивача. Зазначених обставин представником контролюючого органу спростовано не було.

Отже, суд приходить до висновку про те, що у позивача за період з 23.02.2023 до 05.04.2023 включно була відсутня об`єктивна можливість дотриматися приписів податкового законодавства щодо своєчасної сплати суми податкового зобов`язання, при цьому відповідач не довів обґрунтованості підстав притягнення позивача до відповідальності за порушення строків сплати суми податкового зобов`язання, зазначеної в акті камеральної перевірки від 15.04.2025 № 17403/15-32-04-09-17.

Водночас відсутність поданої позивачем заяви про відсутність можливості своєчасного виконання податкових обов`язків з плати за землю із підтверджуючими документами відповідно до Порядку № 255 не спростовує вищевказаних висновків суду та не підтверджує наявність умислу та вини в діях позивача щодо несвоєчасної сплати податку.

За таких обставин, оскаржуване ППР Головного управління ДПС в Одеській області №23397/15-32-04-09-20 від 15 травня 2025 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

У відповідності до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір за подання цього позову.

Керуючись статтями 72-74, 77, 90, 139, 241-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ» (вул.Ставніцера Олексія, буд. 60, с. Визирка, Одеський р-н, Одеська обл., 67543, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, Одеська обл., 65044, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №23397/15-32-04-09-20 від 15 травня 2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДП ВОРЛД ТІС ПІВДЕННИЙ» судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дмитро БАБЕНКО