Справа № 240/6871/25
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2026-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/6871/25

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №240/6871/25.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 адміністративний позов задоволено.

Позивач подав заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, у якій просить зобов`язати ГУ ПФУ у Житомирській області надати звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 у справі №240/6871/25. В обґрунтування заяви зазначає, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.08.2025 не виконується.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало заперечення на зазначену заяву, у яких просить відмовити у її задоволенні за безпідставністю.

В обґрунтування зазначає, що позивач перебуває на обліку з 19.05.2021 в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області на пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VІ (далі Закон №1058).

За матеріалами електронної пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_1 станом на 14.09.2024 становив 58 років 01 місяць 15 днів, а коефіцієнт страхового стажу, обчислений відповідно до ст. 25 Закону №1058 становив 0,58083.

Для обчислення розміру пенсії станом на 14.09.2024 враховано заробітну плату за даними системи персоніфікованого обліку за період з 01.07.2000 по 30.06.2021. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати становить 2,08103.

До проведення перерахунку на виконання рішення №240/6871/25 розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становив станом на 14.09.2024 11764,00 грн., в тому числі:

- 11022,13 грн. - пенсія, обчислена як добуток показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 9118,81 грн., індивідуального коефіцієнта заробітної плати 2,08103 та коефіцієнта страхового стажу 0,58083;

- 406,87 грн. доплата за понаднормовий стаж (за 23 роки);

- 135,00 грн. підвищення на індексацію 01.03.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118;

- 100,00 грн. підвищення на індексацію з 01.03.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168;

- 100,00 грн. підвищення на індексацію з 01.03.2024 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185.

На виконання Рішення №240/6871/25, яке набрало законної сили 29.01.2026 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі Головне управління) проведено індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, у розмірі 1,14, 1,197 та 1,0796 з 14.09.2024 відповідно, з врахуванням виплачених сум.

В результаті перерахунку на виконання Рішення №240/6871/25 розмір пенсії ОСОБА_1 з 14.09.2024 становить 16237,81 грн. пенсія, обчислена як добуток показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії 9118,81 грн. збільшеного на коефіцієнти 1,14, 1,197, 1,0796, індивідуального коефіцієнта заробітної плати 2,08103 та коефіцієнта страхового стажу 0,58083 (9118,81 грн. х 1,14 х 1,197 х 1,0796 х 2,08103 х 0,58083).

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (далі Постанова) передбачено, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Оскільки, розмір збільшення пенсії перевищує 1500 грн. і становить 5215,68 грн. (16237,81 грн. 11022,13 грн.), а тому відповідно до вимог пункту 3 Постанови з 01.03.2024 встановлено обмеження в індексації 3715,68 грн. (5215,68 грн. 1500,00 грн.) .

Отже, розмір пенсії в результаті перерахунку на виконання Рішення №240/6871/25 становить 12929,00 грн., в тому числі:

- 16237,81 грн. - пенсія;

- 406,87 грн. - доплата за понаднормовий стаж (за 23 роки);

- 3715,68 грн. - обмеження в індексації з 01.03.2024.

Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде виплачуватись після виділення коштів з Державного бюджету України.

Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 757/29541/14- а, постанові від 13 листопада 2025 року у справі №260/9788/23 дійшов висновку, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також відсутність клопотання позивача про розгляд заяви у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, розгляд заяви про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення здійснюється судом в порядку письмового провадження.

Ознайомившись зі змістом заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами 1 та 2 статті 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №826/18826/14, зазначено що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі можливо лише під час прийняття рішення у справі.

Разом з тим, положеннями КАС України передбачено, що судовий контроль є диспозитивним правом (а не обов`язком), яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин у справі судом, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 373 КАС України).

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання, що у разі відсутності добровільного виконання судових рішень забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження є завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (частина перша статті 5 Закону №1404-VIII).

Таким чином, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень; повноваження щодо вчинення дій з приводу примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім виконавцям.

Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт також є формою забезпечення виконання судових рішень, однак може застосовуватись судом коли на час розгляду заяви про встановлення судового контролю заявником надано докази, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату або що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 травня 2019 року у справі №826/9960/15.

На виконання рішення суду позивачу надіслано виконавчі листи, проте матеріалами справи не містять доказів того, що позивачем вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом №1404-VIII.

Суд відмічає, що на час розгляду поданої заяви відсутні підстави вважати, що у разі не застосування такого примусового заходу, як судовий контроль, прийняте рішення суду у цій справі залишиться невиконаним, враховуючи, що до заяви не подані будь-які докази вжиття державним виконавцем усіх можливих дій, передбачених Законом №1404-VIII.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що позивач володіє інформацією про хід виконання судового рішення, зокрема про розмір виплат.

З огляду на те, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є правом, а не обов`язком суду, суд вважає, що позивачем не надано доказів, що підтверджують наявність обставин умисного невиконання відповідачем рішення суду та необхідність встановлення судового контролю у спосіб, передбачений ст. 382 КАС України.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у цій адміністративній справі.

Керуючись статтями 248, 256, 382 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в адміністративній справі №240/6871/25 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Р.М.Шимонович