Справа № 380/21868/25
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2026-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

08 квітня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Чаплик І.Д.,

секретар судового засідання Тимоць М.А.,

за участю:

представника позивача Сутковий А.М.,

представника відповідача Квасніцький О.В.,

представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ПЛАНУВАННЯ ТЕРИТОРІЇ» Сорока Н.А.,

представника Приватного підприємства «ТОР» Мартинишин Р.С.

розглянув у підготовчому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження заяву Обслуговуючого кооперативу РИНОК КАМ`ЯНКА-БУЗЬКА про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Обслуговуючого кооперативу РИНОК КАМ`ЯНКА-БУЗЬКА до Кам`янка-Бузької міської ради за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ПЛАНУВАННЯ ТЕРИТОРІЇ», Приватного підприємства «ТОР» про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

Обслуговуючий кооператив РИНОК КАМ`ЯНКА-БУЗЬКА (адреса місцезнаходження: 80400, Львівська обл., Львівський р-н, м. Кам`янка-Бузька, вул. Тютюнника, 7; ) звернувся до суду з позовом до Кам`янка-Бузької міської ради (адреса місцезнаходження: 80400, Львівська обл., Львівський р-н, м. Кам`янка-Бузька, вул. Шевченка, 2; ), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати адміністративний акт - рішення Кам`янка-Бузької міської ради від 29 квітня 2025 року № 25 Про затвердження детального плану території для будівництва об`єкту торгівлі на земельній ділянці, яка знаходиться у постійному користуванні з кадастровим номером :01:009:0010 по вул.Тютюнника, м.Кам`янка-Бузька та земельній ділянці, яка знаходиться в оренді з кадастровим номером :01:009:0006 по вул.Тютюнника, м.Кам`янка-Бузька.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішення №25 від 29.04.2025 про затвердження детального плану території (далі також ДПТ) прийняте з численними порушеннями приписів законодавства України, прав та інтересів значної кількості громадян України, зокрема, тих, що здійснюють свою господарську діяльність на території розробки даного детального плану території. Зазначає про відсутність належних підстав для розроблення ДПТ, оскільки ДПТ розроблено за результатом розгляду заяви ПП «ТОР» від 09 липня 2024 року № 1, а підставою прийняття рішення стала необхідність розроблення детального плану території у генеральному плані населеного пункту та розміщення об`єктів, що забезпечують громадські інтереси. Водночас заява ПП «ТОР» не входить до передбачених п. 32 Постанови Кабінету Міністрів України від 1 вересня 2021 року № 926 «Про затвердження Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації» (далі також Порядок-926) підстав для прийняття рішення щодо розроблення або внесення змін до детального плану території.

Позивач покликається на невизначеність площі території розробки ДПТ, що є порушенням приписів ст.22, ст. 25 Закону України «Про землеустрій», ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», на порушення відповідачем приписів Порядку-926, на відсутність, в порушення ч. 15 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Генерального плану м. Кам`янка-Бузька, на офіційному сайті Кам`янка-Бузької міської ради, відсутність, в порушення ч. 7 ст. 19. Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ДПТ, затвердженого рішенням сесії Кам`янка Бузької міської ради від 23 серпня 2018 року за № 14, на офіційному сайті Кам`янка-Бузької міської ради, відсутність, в порушення ч. 1 ст. 19. Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», навіть згадки про ДПТ-2018, в тексті пояснювальної записки ДПТ-2024, не оприлюднення матеріалів ДПТ у зазначений законодавством України термін, що свідчать про численність та системність порушень відповідачем містобудівного законодавства України, що в свою чергу негативно вплинуло на обізнаність громадськості та на її право усвідомлено реалізувати суб`єктивне право на участь у процесі розробки та погодження містобудівної документації.

Позивач також покликається на ігнорування відповідачем вимог ст. 72 Закону України «Про адміністративну процедуру», оскільки в оскаржуваному рішенні відсутні всі елементи мотивувальної частини адміністративного акта, на недотримання вимог Порядку-555 щодо перевірки приналежності учасників громадських слухань до відповідної території та їх представництва у розумінні Закону України Про стратегічну екологічну оцінку від 20 березня 2018 року № 2354-VIII, та не виконання приписів щодо забезпечення ідентифікації фізичних осіб, представників юридичних осіб, котрі виявили бажання прийняти участь у слуханнях та ведення обговорення, внесення в офіційні документи недостовірних відомостей, що є порушенням пп. 13 п. 43 Порядку-926.

Окрім цього, вказує, що Рішенням сесії Кам`янка-Бузької міської ради від 23.08.2018 № 14 було затверджено ДПТ по вул. Тютюнника (надалі- ДПТ-2018) на ту ж саму територію, що і ДПТ-2024. При цьому, в пояснювальній записці ДПТ-2024 жодним словом не згадується про існування ДПТ-2018, хоча, з моменту його затвердження, він є невід`ємною складовою частиною Генерального плану міста Кам`янка-Бузька. Оскільки внесення змін до детального плану території допускається за умови їх відповідності комплексному плану (за наявності), генеральному плану населеного пункту та плану зонування території, що передбачено ст. 19. Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» «Детальний план території», на переконання позивача, відсутність станом на 27.01.2025 в Кам`янка-Бузькій міській громаді плану зонування території унеможливлювало внесення змін до детального плану території.

Ухвалою суду від 10.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, зобов`язано відповідача опублікувати оголошення про відкриття провадження у справі №380/21868/25 про визнання протиправним та скасування рішення Кам`янка-Бузької міської ради від 29 квітня 2025 р. № 25 Про затвердження детального плану території для будівництва об`єкту торгівлі на земельній ділянці, яка знаходиться у постійному користуванні з кадастровим номером :01:009:0010 по вул.Тютюнника, м.Кам`янка-Бузька та земельній ділянці, яка знаходиться в оренді з кадастровим номером :01:009:0006 по вул.Тютюнника, м.Кам`янка-Бузька у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений. Підготовче засідання призначено на 10.12.2025.

Протокольними ухвалами суд залучив до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ПЛАНУВАННЯ ТЕРИТОРІЇ» (, місцезнаходження: 80383, Україна, Жовківський р-н, Львівська обл., село Малехів, вулиця Галицька, будинок 1б) та Приватне підприємство «ТОР» (місцезнаходження: 80400, Львівська обл., Львівський р-н, м. Кам`янка-Бузька, вул. Героїв Небесної Сотні, 1, ).

Підготовчі засідання неодноразово відкладалися з метою належного повідомлення третіх осіб, надання можливості їм подати відповідні пояснення та витребуванням доказів.

07.04.2026 представником Обслуговуючого кооперативу РИНОК КАМ`ЯНКА-БУЗЬКА подано заяву (вх.№28340) про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії рішення Кам`янка-Бузької міської ради від 29 квітня 2025 року № 25 «Про затвердження детального плану території для будівництва об`єкту торгівлі на земельній ділянці, яка знаходиться у постійному користуванні з кадастровим номером :01:009:0010 по вул.Тютюнника, м.Кам`янка-Бузька та земельній ділянці, яка знаходиться в оренді з кадастровим номером :01:009:0006 по вул.Тютюнника, м.Кам`янка-Бузька» в частині, що передбачає демонтаж та/або переміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, розташованих за адресою: Львівська область, Львівський р-н, місто Кам`янка Бузька, вул. Тютюнника, 7 та котрі перебувають у власності позивача обслуговуючого кооперативу «РИНОК КАМ`ЯНКА-БУЗЬКА», 80400, Україна, Львівська обл., Львівський р-н, місто Кам`янка-Бузька, вул. Тютюнника, 7 та членів даного кооперативу;

- заборони Кам`янка-Бузькій міській раді, , 80400, Львівська обл., Львівський р-н, м. Кам`янка-Бузька, вул. Шевченка буд. 2, та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватному підприємству «ТОР» 80400, Львівська обл., Львівський р-н, м. Кам`янка-Бузька, вул. Героїв Небесної Сотні, 1, , а також іншим особам по дорученню відповідача та/або ПП «ТОР» вчиняти дії щодо демонтажу та/або переміщенню тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, розташованих за адресою: Львівська область, Львівський р-н, місто Кам`янка-Бузька, вул. Тютюнника, 7 та котрі перебувають у власності позивача - обслуговуючого кооперативу «РИНОК КАМ`ЯНКА-БУЗЬКА», 80400, Україна, Львівська обл., Львівський р-н, місто Кам`янка-Бузька, вул. Тютюнника, 7 та членів даного кооперативу.

Заява обгрунтована тим, що оскаржуваним рішенням передбачено демонтаж існуючих тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, розміщених на даному ринку, тобто, залишення без місць для здійснення господарської діяльності десятків підприємців. Водночас, для підприємців, котрі здійснюють свою діяльність на території ринку, питання збереження належних їм малих архітектурних форм фактично є питанням виживання. Таким чином, збереження цілісності МАФ, котрі належать позивачу та у котрих здійснюють свою господарську діяльність члени даного кооперативу, знаходження цих МАФів на звичному місці та можливість продовжувати у даних МАФах свою діяльність на умовах не гірших, ніж до прийняття оскаржуваного рішення, є обґрунтуванням правового інтересу позивача на даний позов. Водночас в період між поданням позову та датою подання даного клопотання, невстановленими особами вже було демонтовано 10 МАФів, розміщених на території ринку за адресою: 80400, Україна, Львівська обл., Львівський р-н, місто Кам`янка-Бузька, вул. Тютюнника, 7 та належних позивачу. Отже, внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, невстановлені особи вже почали реалізацію заходів, передбачених на арк. 12, 24 ДПТ, - демонтаж тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності. З урахуванням того, що зміст ДПТ не обмежує кількість МАФів, котрі підлягають демонтажу, існує велика вірогідність того, що у будь-який момент може розпочатися демонтаж та/або переміщення усіх інших МАФів, розташованих на ринку. Зазначає, що внаслідок можливого та безпосередньо запланованого оскаржуваним ДПТ демонтажу цих МАФів, кооперативу та його членам буде завдано збитків у значних розмірах, оскільки станом на дату подання даного клопотання, пайовий фонд обслуговуючого кооперативу «РИНОК КАМ`ЯНКА-БУЗЬКА», сформований з вартості внесених членів даного кооперативу МАФів, складає 4 060 360,00, а також на розгляді перебуває значна кількість заяв осіб, котрі здійснюють свою діяльність на території ринку за адресою: 80400, Україна, Львівська обл., Львівський р-н, місто Кам`янка-Бузька, вул. Тютюнника, 7, на вступ до даного кооперативу. Також, у випадку подальшого демонтажу МАФів, належних кооперативу та його членам та можливої забудови території ринку, відновити дані тимчасові споруди у звичних для покупців локаціях (тобто, привести у стан, що передував прийняттю протиправного рішення відповідача) буде істотно ускладнено, що завдасть додаткових збитків членам кооперативу у вигляді неотриманого доходу. Отже, на переконання представника позивача, вжиття заходу забезпечення щодо зупинення дії ДПТ позбавить осіб, котрі здійснюють демонтаж МАФів, подальшої можливості стверджувати про начебто легітимність їх дій, котрі вони вчиняють на виконання оскаржуваного рішення, а вжиття заходу забезпечення в частині заборони вчиняти дії створить пряму заборону на вчинення протиправних дій, спрямованих на пошкодження та знецінення об`єктів власності, що належать позивачу та членам обслуговуючого кооперативу «РИНОК КАМ`ЯНКА-БУЗЬКА». Навпаки, невжиття наведених заходів забезпечення може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду та/або ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З врахуванням того, що заяву про забезпечення позову судом отримано 07.04.2026, заява про забезпечення позову розглядається в підготовчому засіданні, яке призначено на 08.04.2026, в межах встановленого частиною першою статті 154 КАС України строку.

В підготовчому засіданні представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник відповідача заперечив проти вжиття заходів забезпечення позову, покликаючись на відсутність в спірному випадку підстав, передбачених статтями 150-154 КАС України. Зазначив, що відповідач не має жодного відношення як до розміщення тимчасових споруд, так і до їх демонтажу, як і прийняте оскаржуване рішення. На переконання преставника відповідача, вжиття судом заходів забезпечення позову у спосіб, який просить представник позивача, жодним чином не змінить існуючу ситуацію, а навпаки може завдати шкоди третім особам.

Представник третьої особи Приватного підприємства «ТОР» заперечив проти вжиття заходів забезпечення позову, покликаючись на те, що юридичні підстави для розміщення тимчасових споруд, як і для їх демонтажу не пов`язані з прийняттям жодного детального плану територій. Розміщення тимчасових споруд підприємцями на території ринку, тобто земельної ділянки, яка перебуває у користуванні Приватного підприємства «ТОР», здійснювалось на підставі укладених з підприємцями договорів, а жодного демонтажу цих споруд взагалі не здійснювалося, оскільки тимчасові споруди були переміщені в інше заздалегідь погоджене з підприємцями- власниками споруд місце.

Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ПЛАНУВАННЯ ТЕРИТОРІЇ» позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову відніс на розсуд суду.

Суд, вирішуючи питання про обґрунтованість заяви про вжиття заходів забезпечення позову, керується таким.

Забезпечення позову - це надання заявнику тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Підстави та порядок вжиття заходів забезпечення позову врегульовано главою 10 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до частин першої та другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд відзначає, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до частини п`ятої статті 151 КАС України зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

Частинами четвертою-шостою статті 154 КАС України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- ймовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Згідно із Рекомендацією №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Отже інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.09.2023 у справі № 580/244/23.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно з частиною першою статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача. Вирішуючи клопотання про забезпечення позову, суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов`язків сторін та рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Також при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 30.09.2019 у справі № 826/10936/18, від 22.11.2019 у справі № 640/18007/18.

Дослідивши підстави, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, суд зазначає таке.

Предметом оскарження в даній справі є рішення Кам`янка-Бузької міської ради №25 від 29.04.2025 «Про затвердження детального плану території для будівництва об`єкту торгівлі на земельній ділянці, яка знаходиться у постійному користуванні з кадастровим номером :01:009:0010 по вул.Тютюнника, м.Кам`янка-Бузька та земельній ділянці, яка знаходиться в оренді з кадастровим номером :01:009:0006 по вул.Тютюнника, м.Кам`янка-Бузька» (надалі також - рішення №25 від 29.04.2025).

Необхідність застосування заходів забезпечення позову представник позивача у цій справі обгрунтовує залишенням без місць для здійснення господарської діяльності десятків підприємців, котрі здійснюють свою діяльність на території ринку, збереження належних їм малих архітектурних форм з метою виживання, завдання кооперативу та його членам збитків у значних розмірах внаслідок можливого та безпосередньо запланованого оскаржуваним ДПТ демонтажу цих МАФів, неможливість та істотне ускладнення у випадку подальшого демонтажу МАФів, належних кооперативу та його членам та можливої забудови території ринку, відновити дані тимчасові споруди у звичних для покупців локаціях (тобто, привести у стан, що передував прийняттю протиправного рішення відповідача) та завдання додаткових збитків членам кооперативу у вигляді неотриманого доходу.

Отже, обґрунтовуючи необхідність забезпечення адміністративного позову, позивач переслідує мету зупинити демонтаж існуючих тимчасових споруд на території ринку, в яких здійснюють підприємницьку діяльність члени кооперативу, оскільки припускає, що їх знесення позбавить доходу таких членів, принесе їм та кооперативу значних збитків, а невжиття наведених заходів забезпечення може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду та/або ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Разом з тим, вжиття заходу забезпечення шляхом зупинення оскаржуваного рішення в частині демонтажу позбавить осіб, котрі здійснюють демонтаж МАФів, подальшої можливості стверджувати про начебто легітимність їх дій, котрі вони вчиняють на виконання оскаржуваного рішення, а вжиття заходу забезпечення в частині заборони здійснювати демонтаж створить пряму заборону на вчинення протиправних дій, спрямованих на пошкодження та знецінення об`єктів власності, що належать позивачу та членам обслуговуючого кооперативу «РИНОК КАМ`ЯНКА-БУЗЬКА».

Водночас ймовірне настання певних негативних наслідків для позивача у спірних правовідносинах ще не є беззаперечним свідченням необхідності вжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову. Адже чинне законодавство передбачає захист порушеного права, в тому числі шляхом відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, що свідчить про наявність механізмів для відновлення прав позивача, якщо таке буде встановлено при вирішенні спору по суті.

Отже, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість істотного ускладнення ефективного захисту порушеного права або поновлення порушених прав та інтересів позивача, яке призведе до обмеження прав позивача в частині здійснення підприємницької діяльності саме у тимчасових спорудах, які демонтуються без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У питанні щодо вжиття заходів забезпечення позову Верховний Суд сформував сталу правову позицію щодо застосування норм процесуального права, яка полягає в наступному: «Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі».

Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №826/16509/18 та від 26.12.2019 у справі № 640/13245/19, від 20.03.2019 у справі №826/14951/18.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Предметом позову, забезпечити який просить позивач, є рішення Кам`янка-Бузької міської ради від 29 квітня 2025 р. № 25 Про затвердження детального плану території для будівництва об`єкту торгівлі на земельній ділянці, яка знаходиться у постійному користуванні з кадастровим номером :01:009:0010 по вул.Тютюнника, м.Кам`янка-Бузька та земельній ділянці, яка знаходиться в оренді з кадастровим номером :01:009:0006 по вул.Тютюнника, м.Кам`янка-Бузька.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням приписів ст.22, ст. 25 Закону України «Про землеустрій», ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 1 вересня 2021 р. № 926 «Про затвердження Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації», а також порушенням процедури прийняття, зокрема, вимог ст. 72 Закону України «Про адміністративну процедуру», недотримання вимог Порядку-555 щодо перевірки приналежності учасників громадських слухань до відповідної території та їх представництва у розумінні Закону України Про стратегічну екологічну оцінку від 20 березня 2018 року № 2354-VIII, та не виконання приписів щодо забезпечення ідентифікації фізичних осіб, представників юридичних осіб, котрі виявили бажання прийняти участь у слуханнях та ведення обговорення, внесення в офіційні документи недостовірних відомостей, що є порушенням пп. 13 п. 43 Порядку-926.

Таким чином, порушення своїх прав позивач убачає, насамперед, у протиправності прийнятого рішення і вже як наслідок можливості збереження внаслідок цього цілісності МАФ, котрі належать позивачу та у котрих здійснюють свою господарську діяльність члени даного кооперативу, знаходження цих МАФів на звичному місці та можливість продовжувати у даних МАФах свою діяльність на умовах не гірших, ніж до прийняття оскаржуваного рішення.

Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Зазначені підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.

Суд зазначає. що згідно із частиною п`ятою статті 151 КАС України зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта. Отже, у справах про оскарження нормативно-правового акта забезпечення позову шляхом зупинення такого нормативного документу допускається лише за умови встановлення очевидних ознак його протиправності та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

Відтак, під час розгляду заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення в частині демонтажу тимчасових споруд суд повинен насамперед керуватися частиною п`ятою статті 151 КАС України та з`ясувати чи наявні очевидні ознаки протиправності оскаржуваного нормативно-правового акту та чи мають місце порушення прав, свобод або інтересів позивача внаслідок прийняття оскаржуваного нормативно-правового акту.

Однак, на даній стадії підготовчого провадження судом достовірно не з`ясовано очевидних ознак протиправності оскаржуваного нормативно-правового акту та наявність порушення прав, свобод або інтересів позивача внаслідок прийняття оскаржуваного нормативно-правового акту.

Суд зазначає, що навіть вказані заявником ознаки протиправності оскаржуваного рішення є передчасними та не можуть вважатися підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вони підлягають оцінці під час судового розгляду справи по суті вимог.

Така правова позиція була викладена у постановах Верховним Судом від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, від 26.03.2020 у справі № 340/2179/19, від 26.03.2020 у справі № 340/2179/19.

Аналогічна правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 28 березня 2020 року у справі №800/521/17 (провадження 11-114заі18), а саме: «позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом. У разі задоволення такої заяви позивача суд своєю ухвалою фактично подовжує правовідносини для позивача, але ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою для виникнення та зміни таких правовідносин».

Суд зазначає, що правомірність або протиправність оскаржуваного рішення відповідача може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності доказів у їх сукупності, що буде здійснено під час вирішення спору по суті.

Тому в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними. Однак в спірному випадку наявність таких позивачем не доведено, а судом не встановлено.

Суд звертає увагу, що дійсно за умовами детального плану території, який затверджений оскаржуваним рішенням в межах ділянки проектування передбачено демонтаж існуючих тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (арк 12 ДПТ). Водночас детальний план територій - це містобудівна та землевпорядна документація місцевого рівня, що деталізує генплан населеного пункту, визначає планувальну організацію, функціональне призначення, просторову композицію та параметри забудови кварталу або мікрорайону і такий план не є підставою для вчинення дій по демонтажу тимчасових споруд, а лише визначає можливість такого демонтажу. Підставами для демонтажу тимчасових споруд (ТС) є їх самовільне розміщення (без паспорта прив`язки), закінчення строку дії договору оренди землі або паспорта, порушення вимог містобудівної документації та нецільове використання. Демонтаж проводиться після припису комісії у разі ігнорування вимог про добровільне усунення порушень, а тому зупинення дії ДПТ в частині демонтажу тимчасових споруд жодним чином не вплине на реалізацію дій по їх демонтажу у випадку наявності діючим законодавством підстав.

З наведеного суд не вбачає достатніх підстав для висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд також зазначає, що за змістом заяви про забезпечення позову позивач, окрім вимог до відповідача, просить також заборонити третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватному підприємству «ТОР», а також іншим особам по дорученню відповідача та/або ПП «ТОР» вчиняти дії щодо демонтажу та/або переміщенню тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, однак, приватне підприємство «ТОР» не є стороною даного провадження, до нього та інших осіб не звернуті жодні вимоги за змістом позову, що унеможливлює вжиття судом такого способу забезпечення позову, оскільки виходить за межі заявленого позову.

Суд, з урахуванням частини третьої статті 151 КАС України, позбавлений процесуальної можливості застосувати забезпечення позову шляхом зупинення дій рішень чи заборони суб`єкту владних повноважень вчиняти дії, на які не поширюються спірні правовідносини у справі, що розглядається.

Суд звертає увагу, що згідно з вимогами частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

Позивачем не доведено існування обставин, вказаних у частині 2 статті 150 КАС України та не доведено необхідність вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням положень частини 2 статті 151 КАС України, у зв`язку з чим суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову слід відмовити.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150-154, 241, 243, 248, 256, 294, 295, п.п. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні заяви Обслуговуючого кооперативу РИНОК КАМ`ЯНКА-БУЗЬКА про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 13.04.2026.

Суддя Чаплик І.Д.