Справа № 640/12992/20
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2026-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 640/12992/20

адміністративні провадження № К/990/38254/25, К/990/38732/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Рибачука А.І., Бучик А.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року, постановлену у складі колегії суддів: Безименної Н.В. (головуюча), Аліменка В.О., Кучми А.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таращамолоко», Державний реєстратор Ставищенської районної державної адміністрації Київської області Олефір Петро Петрович, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

I. ІСТОРІЯ СПРАВИ

I.І Короткий зміст позовних вимог

1. У червні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно, позивачі) звернулася до суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі також Мін`юст, Міністерство, відповідач), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таращамолоко», Державний реєстратор Ставищенської районної державної адміністрації Київської області Олефір Петро Петрович, ОСОБА_3 (далі - також ТОВ «Таращамолоко», ОСОБА_4 , ОСОБА_3 відповідно), у якому просили:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 1645/5 від 13 травня 2020 року «Про задоволення скарги» (далі - також спірний, оскаржений наказ);

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України з вилучення на підставі наказу Міністерства юстиції України № 1645/5 від 13 травня 2020 року «Про задоволення скарги» з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису від 21 грудня 2019 року № 1000372 про реєстраційну дію: «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 21.12.2; ОСОБА_4 ; Ставищенська районна державна адміністрація Київської області; зміна складу або інформації про засновників»;

- зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити дії з поновлення у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису від 21 грудня 2019 року № 1000372 про реєстраційну дію: «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 21.12.2; ОСОБА_4 ; Ставищенська районна державна адміністрація Київської області; зміна складу або інформації про засновників»;

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України зі зміни відомостей в розділі Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань «Перелік засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі частки кожного із засновників (учасників); прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання, якщо засновник - фізична особа; найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код юридичної особи, якщо засновник - юридична особа: перелік засновників (учасників) юридичної особи» щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Таращамолоко» (09502, Київська обл., Таращанський р-н, м. Тараща, вул. Видна, 4, ідентифікаційний код 25301978) з: « ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 , розмір внеску до статутного фонду - 1500.00 грн.; ОСОБА_6 , індекс АДРЕСА_5 розмір внеску до статутного фонду - 8400.00 грн.; ОСОБА_7 , АДРЕСА_2 , розмір внеску до статутного фонду - 17100.00 грн.; ОСОБА_8 , АДРЕСА_3 , розмір внеску до статутного фонду - 3000.00 грн.» на: « ОСОБА_5 , індекс АДРЕСА_1, розмір внеску до статутного фонду - 1500.00 грн.; ОСОБА_9 , індекс АДРЕСА_5 розмір внеску до статутного фонду - 8400.00 грн.; ОСОБА_7 , АДРЕСА_2 , розмір внеску до статутного фонду - 9900.00 грн.; ОСОБА_8 , АДРЕСА_3 , розмір внеску до статутного фонду - 3000.00 грн.; ОСОБА_10 , АДРЕСА_4 , розмір внеску до статутного фонду - 7200.00 грн.»;

- зобов`язати Міністерство юстиції України вчинити дії з поновлення відомостей розділу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань «Перелік засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі частки кожного із засновників (учасників); прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання, якщо засновник - фізична особа; найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код юридичної особи, якщо засновник - юридична особа: перелік засновників (учасників) юридичної особи» щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Таращамолоко» (09502, Київська обл., Таращанський р-н, м. Тараща, вул. Видна, 4, ідентифікаційний код 25301978) у редакції до внесення змін, а саме: « ОСОБА_5 , індекс АДРЕСА_1, розмір внеску до статутного фонду - 1500.00 грн.; ОСОБА_9 , індекс АДРЕСА_5 розмір внеску до статутного фонду - 8400.00 грн.; ОСОБА_7 , АДРЕСА_2 , розмір внеску до статутного фонду - 17100.00 грн.; ОСОБА_8 , АДРЕСА_3 , розмір внеску до статутного фонду - 3000.00 грн.».

2. В обґрунтуванні позовних вимог зазначались такі доводи.

3. Згідно з Статутом ТОВ «Таращамолоко» (у редакції, затвердженій протоколом № 5 загальних зборів учасників Товариства від 12 квітня 2018 року ) ОСОБА_3 був учасником ТОВ «Таращамолоко» з внеском до статутного капіталу Товариства у розмірі 9 000,00 грн, що становило 30 відсотків його загального статутного капіталу.

4. 11 червня 2018 року між ОСОБА_3 як продавцем, від імені якого на підставі нотаріально посвідченої безвідкличної довіреності від 12 квітня 2018 року № 447 діяв ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 як покупцем був укладений договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі (корпоративних прав).

5. В результаті зазначеного правочину ОСОБА_3 за плату передав у власність ОСОБА_2 належну йому частку (корпоративні права) у статутному капіталі ТОВ «Таращамолоко» у розмірі 7 200,00 грн, що становить 24 відсотки статутного капіталу Товариства.

6. У подальшому ОСОБА_1 , діючи як повірений ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченої безвідкличної довіреності від ОСОБА_3 від 12 квітня 2018 року, зареєстрованої в реєстрі за № 447 (номер бланку НМХ 765712), та на виконання договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі (корпоративних прав) від 11 червня 2018 року передав ОСОБА_2 за нотаріально посвідченим актом приймання-передачі частки в статутному капіталі від 17 грудня 2019 року частку статутного капіталу ТOB «Таращамолоко» в розмірі 7 200,00 грн, що складало 24 відсотки від загального розміру статутного капіталу.

7. Зазначений акт приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства підписаний ОСОБА_1 як повіреним ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а справжність підписів на ньому була засвідчена приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Корнійчуком Валерієм Івановичем з використанням спеціальних бланків нотаріальних документів.

8. На підставі вищенаведеного акту приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства від 17 грудня 2019 року державний реєстратор ОСОБА_4 21 грудня 2019 року провів реєстраційну дію 1000372 від 21 грудня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_2 був зареєстрований як учасник ТОВ «Таращамолоко» з часткою в розмірі 7200,00 грн, що складало 24 відсотки від загального розміру статутного капіталу.

9. За наведеного, ОСОБА_2 наполягав, що державна реєстрація вищезазначених змін про розміри часток у статутному капіталі ТОВ «Таращамолоко» була здійснена державним реєстратором на підставі належних документів та з дотриманням вимог законодавства, у зв`язку з чим у відповідача не виникло заснованих на законі правових та фактичних підстав для видання спірного наказу та вилучення на його підставі вказаного запису з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - також Реєстр).

10. ОСОБА_1 обґрунтовував вимоги позову тим, що він, будучи учасником ТОВ «Таращамолоко», якому належала частка у статутному капіталі вказаного Товариства у розмірі 9900,00 гривень, що складало 33 відсотки від розміру усього статутного капталу, на підставі Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 04 лютого 2020 року та нотаріально посвідченого акту № 1 приймання-передачі частки в статутному капіталі від 04 лютого 2020 року придбав у ОСОБА_2 та фактично отримав частку в статутному капіталі TOB «Таращамолоко» в розмірі 7 200,00 грн, що складало 24 відсотки від загального розміру статутного капіталу.

11. У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 наголошував, що станом на дату видання відповідачем оспореного наказу у травні 2020 року він був учасником ТОВ «Таращамолоко», якому належала частка у статутному капіталі вказаного Товариства в розмірі 17100,00 гривень, що становило 57 відсотків від загального розміру статутного капіталу цього Товариства.

12. За доводами ОСОБА_1 , його частка у статутному капіталі ТОВ «Таращамолоко» у вищезазначеному розмірі була набута ним правомірно і на законних підставах, тоді як прийняття відповідачем спірного наказу та його виконання призвело до безпідставної і незаконної зміни відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про частку ОСОБА_1 у статутному капіталі ТОВ «Таращамолоко», яка була зменшена до 9900,00 гривень (33 відсотків) та про частку ОСОБА_3 , яка, відповідно, була збільшена на 24 відсотки від загального розміру статутного капіталу Товариства.

13. Позивач - ОСОБА_1 вважав, що оскільки право участі у господарському товаристві є похідним від права власності на частку у його статутному капіталі, то зміна відомостей у Реєстрі про розмір такої частки шляхом її зменшення на користь іншого учасника цього самого товариства ( ОСОБА_3 ), який не має на неї жодних майнових прав і це установлено у судовому рішенні, що набрало законної сили, є порушенням з боку Мін`юсту права власності ОСОБА_1 на належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «Таращамолоко».

14. Інший позивач - ОСОБА_2 обґрунтовував порушення своїх прав тим, що він до 04 лютого 2020 року був законним власником вказаної вище частки у ТОВ «Таращамолоко», а тому вважає, що в результаті, на його думку, протиправного і незаконного видання відповідачем спірного наказу та вчинення ним оскаржених у цій справі дій, були порушені його права та обов`язки як учасника Товариства, законного власника та продавця відчужуваної ОСОБА_1 частки у статутному капіталі Товариства, що прямо вплинуло, зокрема, на його обов`язок як продавця за договором сприяти його фактичному виконанню і набуванню покупцем всіх визначених за договором прав, та на надану за договором гарантію відсутності прав на частку у третіх осіб, на майнову відповідальність ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 , яка випливає з договору.

15. Позивачі звертали увагу на те, що реєстраційні дії стосовно зміни інформації про засновників (розмір їх часток у статутному капіталі Товариства) та відповідні записи від 21 грудня 2019 року та від 05 лютого 2020 року були вчинені державним реєстратором та внесені у Реєстр відповідно до закону та на підставі чинних правочинів щодо купівлі- продажу частки у статутному капіталі Товариства, а тому вилучені Міністерством з Реєстру незаконно та з порушенням прав позивачів.

I.II Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

16. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

17. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що подані державному реєстратору документи, за результатом розгляду яких до Реєстру був внесений вилучений Мін`юстом запис, за своїм змістом та суттю не надавали права ОСОБА_1 представляти інтереси скаржника - ОСОБА_3 при вчиненні юридично значимих дій щодо приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства.

18. Зазначений висновок суду ґрунтується на тому, що ОСОБА_1 , діючи як повірений ОСОБА_3 , всупереч положень статей 238 та 241 Цивільного кодексу України, а саме - з перевищенням наданих йому відповідно до довіреності повноважень та без наступного схвалення довірителем його дій, здійснив відчуження частки іншого учасника у статутному капіталі ТОВ «Таращамолоко», що прямо заборонено нормами частини першої статті 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

19. До того ж, суд з`ясував, що нотаріальне посвідчення підписів на акті приймання - передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Таращамолоко» від 17 грудня 2019 року було здійснено з порушенням встановленого законом порядку.

20. Установивши такі обставини, суд виснував, що наданий для здійснення реєстраційних дій акт приймання - передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Таращамолоко» від 17 грудня 2019 року не міг вважатися належним документом у розумінні підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 17 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», оскільки суперечив вимогам частини першої статті 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та нормам Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат».

21. З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції погодився з позицією відповідача про те, що у спірних правовідносинах державний реєстратор Олефір П.П., в силу приписів пункту 1 частини першої статті 27 та відповідно до пункту 5 частини першої статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», повинен був зупинити розгляд документів, поданих для державної реєстрації, та відмовити в такій реєстрації у зв`язку з невідповідністю поданих йому документів вимогам Конституції та законів України, однак зазначених дій не вчинив.

22. У підсумку суд першої інстанції констатував законність та правомірність спірного наказу Міністерства та вчинених ним дій, які охоплюються предметом цього спору, оскільки державний реєстратор Олефір П.П. вніс до Реєстру вилучений відповідачем запис з порушенням вимог законодавства.

23. За результатом апеляційного перегляду зазначеного рішення суду першої інстанції, таке було скасоване апеляційним судом, а провадження у справі закрите на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

24. Висновок про наявність підстав для закриття провадження у справі суд апеляційної інстанції обґрунтував тим, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки стосується спору між ОСОБА_3 та позивачами про право на частку в статутному капіталі ТОВ «Таращамолоко».

25. В оскарженій постанові апеляційний суд зауважив, що з огляду на предмет спору у справі, яка розглядається, а також беручи до уваги суть, зміст, характер та юридичну природу спірних правовідносин й суб`єктний склад учасників справи, така повинна розглядатись судами господарської юрисдикції.

I.IІІ Короткий зміст вимог касаційної скарги

26. Не погоджуючись із ухваленою у цій справі постановою суду апеляційної інстанції, позивачі подали касаційні скарги, в яких, покликаючись на порушення цим судом норм процесуального права, просять її скасувати, а справу направити до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження її розгляду.

II. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ, ЯКІ СЛУГУВАЛИ ПІДСТАВОЮ ДЛЯ ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

27. Підстави касаційного оскарження ухваленої судом апеляційної інстанції постанови про закриття провадження у цій справі обґрунтовані таким.

28. Скаржники наголошують, що спір у цій справі виник у публічно правових відносинах, в яких Мін`юст діяв як суб`єкт владних повноважень під час реалізації наданих йому законом повноважень щодо розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації, й жодним чином не стосувався оскарження будь - яких рішень органів управління ТОВ «Таращамолоко», у тому числі загальних зборів вказаного Товариства його учасниками або іншими особами, або правочинів щодо часток учасників цього Товариства.

29. У касаційній скарзі акцентовано увагу на тому, що предмет спору та предмет доказування у справі, яка розглядається, охоплював виключно рішення та дії Міністерства у сфері державної реєстрації, а підстави позову ґрунтувались на доводах про порушення відповідачем процедури розгляду скарги ОСОБА_3 на дії та рішення державного реєстратора й прийняття Мін`юстом оспореного наказу, безпідставного, на думку позивачів, видалення на виконання такого адміністративного акту відомостей з Реєстру та внесення змін до запису про реєстраційну дію, щодо якої жодної скарги у визначеному законом порядку не подавалось.

30. На обґрунтування вимог касаційної скарги наведені доводи й про те, що між позивачами та третіми особами як учасниками ТОВ «Таращамолоко», або між самим цим Товариством та його учасниками у цій або в іншій судовій справі відсутній спір, зокрема, стосовно прав на частки у статутному капіталі зазначеної юридичної особи.

31. У зв`язку з зазначеним скаржники вважають, що спір у справі, яка наразі розглядається, не є приватноправовим, корпоративним або іншим спором, який в силу вимог статті 20 Господарського процесуального кодексу України охоплюється юрисдикцією господарських судів та повинен розглядатись саме цими судами, а належить до спорів у сфері публічно-правових відносин і тому має вирішуватись адміністративним судом.

32. ОСОБА_3 подав відзив на касаційні скарги, у якому зазначає, що предметом доказування у цій справі охоплювались обставини стосовно правомірності набуття прав на частку в статутному капіталі ТОВ «Таращамолоко», що вказує на наявність корпоративного спору між позивачами та третьою особою як учасниками Товариства.

33. При цьому, ОСОБА_3 підкреслює, що оскаржений наказ відповідача та вчинені на його виконання реєстраційні дії не є наслідком ініціативи зі сторони позивачів, у зв`язку з чим подальше оскарження таких результатів розгляду скарги особами, які не були її заявниками, свідчить про наявність спору про приватне майнове право, а отже виключає можливість розгляду цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

34. З огляду на зазначене, ОСОБА_3 вважає, що висновки суду апеляційної інстанції стосовно юрисдикції цього спору є правильними, відповідають нормам процесуального права і скаржниками не спростовані. Просить у задоволенні касаційних скарги відмовити, а оскаржену постанову апеляційного суду - залишити без змін. Аналогічні вимоги заявлені й Мін`юстом у його відзиві на касаційні скарги.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

ІІІ.I Оцінка доводів касаційної скарги та висновків суду апеляційної інстанції

35. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

36. Згідно з частинами першою, другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

37. Перевіряючи у межах повноважень, встановлених процесуальним законом, та доводів касаційних скарг, які зумовили відкриття касаційного провадження у справі, дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а також надаючи оцінку викладеним у відзивах на касаційні скарги аргументам, Верховний Суд виходить з такого.

38. Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

39. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

40. Вжитий у нормах пункту 7 частини першої статті 4 цього ж Кодексу термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

41. За визначенням понять, наведених у пункті 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

42. У розумінні пунктів 8, 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є, зокрема, особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, відповідачем - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

43. Висновки щодо застосування вищенаведених норм стосовно правил віднесення юридичних спорів до адміністративної юрисдикції неодноразово викладались у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 29 травня 2019 року (справа № 826/9341/17), від 19 червня 2019 року (справа № 802/385/18-а), від 06 листопада 2019 року (справа № 826/3731/18) та інших.

44. Зміст викладених у вищезгаданих постановах правових позицій полягає у тому, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

45. Відзначалось, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

46. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

47. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

48. Поряд із цим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

49. Виходячи з положень вищенаведених норм процесуального права та висновків Верховного Суду щодо їх застосування, колегія суддів, з урахуванням з`ясованих судами попередніх інстанцій обставин цієї справи, зазначає таке.

50. Спір у справі, яка розглядається, виник у відносинах у сфері державної реєстрації юридичних осіб, які врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

51. Предмет спору стосується оскарження рішення Мін`юсту, яке прийняте за результатом розгляду скарги ОСОБА_3 на дії та рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Таращамолоко».

52. Спірне рішення прийняте відповідачем при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, а саме - в порядку виконання повноважень щодо розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації.

53. Підставою для прийняття зазначеного рішення слугувало те, що поданий для проведення державної реєстрації (здійснення реєстраційних дій) акт приймання - передачі частки у статутному капіталі ТОВ «Таращамолоко» від 17 грудня 2019 року не є належним документом у розумінні підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», оскільки суперечив вимогам частини першої статті 21 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та нормам Закону України «Про нотаріат».

54. У зв`язку з цим Мін`юст, розглянувши скаргу ОСОБА_3 , дійшов висновку, що державний реєстратор Олефір П.П., в силу приписів пункту 1 частини першої статті 27 та відповідно до пункту 5 частини першої статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», в редакції, чинній станом на момент вчинення ним відповідних реєстраційних дій, повинен був зупинити розгляд документів, поданих для державної реєстрації, та відмовити в такій реєстрації у зв`язку з невідповідністю поданих йому документів вимогам Конституції та законів України, однак зазначених дій не вчинив.

55. Такі обставини справи засвідчують, що жодних питань про цивільні (майнові) чи корпоративні права та інтереси як заявника скарги, так і позивачів у цій справі, або самого Товариства Мін`юст не вирішував, а підстави для прийняття ним спірного рішення фактично обґрунтовані недотриманням державним реєстратором вимог законодавства у сфері державної реєстрації юридичних осіб та встановленої законом процедури, яка є адміністративною.

56. Верховний Суд бере до уваги й те, що спір стосовно правомірності (дійсності) укладеного 11 червня 2018 року договору купівлі-продажу частки ОСОБА_3 в розмірі 7200 грн. у статутному капіталі «Таращамолоко» та про визначення розміру статутного капіталу та розміру часток учасників вказаного Товариства вирішений господарським судом у справах № 911/1936/18 та № 911/1225/19, судові рішення в яких по суті спору набрали законної сили.

57. Отже, спір щодо корпоративних (цивільних, майнових) прав позивачів, вирішений у інших судових справах й не охоплюється предметом спору у справі, яка розглядається. Це також засвідчує, що заявлені у цій справі вимоги про визнання протиправним і скасування прийнятого Мін`юстом спірного рішення мають самостійне значення і не є похідними від приватноправового, у тому числі корпоративного, спору.

58. Спір у цій справі є спором фізичних осіб з органом державної влади щодо перевірки законності прийнятого ним як суб`єктом владних повноважень рішення при здійсненні публічно - владних управлінських функцій на основі законодавства, не зачіпає питань про цивільні (корпоративні) права, інтереси або обов`язки його учасників, а тому такий спір за своїм характером, змістом та суб`єктним складом є публічно - правовим, спрямований на захист прав та інтересів позивачів як учасників публічно-правових відносин у сфері державної реєстрації юридичних осіб і стосується саме цих відносин.

59. З огляду на таке Верховний Суд констатує, що на вказаний спір поширюється юрисдикція адміністративних судів, а справа, що розглядається, є адміністративною.

60. Висновок суду апеляційної інстанції про належність цього спору до приватноправового та необхідність його розгляду господарським судом є помилковим та не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та дотриманні норм процесуального права.

61. Здійснюючи апеляційний перегляд цієї справи, суд апеляційної інстанції помилково врахував викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 904/5857/17 висновок щодо застосування норм права про те, що спір між учасниками юридичної особи або спір учасників юридичної особи з цією юридичною особою щодо скасування запису в ЄДР є корпоративним спором і підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства, а вимога про визнання неправомірними дій державного реєстратора з внесення в ЄДР відомостей, щодо достовірності яких виник корпоративний спір, має похідний характер від корпоративного спору та залежить від наявності самого порушеного права, яке підлягає захисту у ефективний спосіб.

62. Стосовно зазначеного, Верховний Суд відзначає, що спір, у справі, яка розглядається, виник між фізичною особою (позивачем) та суб`єктом владних повноважень - Мін`юстом (відповідачем) щодо оскарження рішення вказаного органу, прийнятого за результатом розгляду скарги на рішення державного реєстратора, і не є корпоративним, позаяк не стосується захисту корпоративних прав та інтересів, не є спором між учасниками юридичної особи або її учасників з цією ж юридичною особою, а вимога про скасування запису в Реєстрі має самостійний характер і не є похідною від корпоративного спору, який вже вирішений судом в інших судових справах.

63. Покликання апеляційного суду на правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, також є необґрунтованим з огляду на неподібність правовідносин, в яких виник спір, та, відповідно, їх нерелевантності спірним правовідносинам, які мали місце у справі, що розглядається.

64. Зокрема, спір у справі № 823/2042/16 виник у відносинах у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, тоді як у справі, яка перебуває на розгляді, спірні правовідносини стосуються державної реєстрації юридичних осіб та відомостей про них.

65. Колегія суддів критично оцінює наведені у відзиві покликання представника третьої особи на постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17 та від 30 жовтня 2018 року у справі № 905/2445/17, оскільки такі судові рішення також ухвалені у правовідносинах, які не є подібними до тих, у яких виник спір у справі, що розглядається.

66. Так, у справі № 917/1345/17 спір виник між юридичною особою та її учасникам й стосувався стягнення з них безпідставно отриманих коштів у вигляді дивідендів.

67. У справі ж № 905/2445/17 заявлялись вимоги про визнання особи засновником - акціонером господарських товариств та визнання недійсним рішення загальних зборів господарського товариства.

68. Тобто, правовідносини у вищезазначених справах та у справі, яка розглядається, як за суб`єктним складом учасників, такі і за їх змістом та характером, предметом спору, нормативним регулюванням і умовами застосування правових норм суттєво відрізняються і не є подібними, не можуть бути враховані під час розгляду цієї справи.

69. Тому колегія суддів відхиляє доводи відзиву стосовно неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, викладених у вищевказаних постановах його Великої Палати, та, відповідно, приймає доводи скаржників про допущення апеляційним судом порушень норм процесуального права в частині визначення предметної юрисдикції спору.

V.IІ Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

70. За правилами пункту 2 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

71. Підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі (частина перша статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України).

72. Верховний Суд, провівши касаційний розгляд справи у межах повноважень, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також доводів та вимог касаційних скарг, які слугували підставою для відкриття касаційних проваджень у справі, дійшов висновку про те, що суд апеляційної інстанції допустив істотні порушення норм процесуального права й помилково закрив провадження у цій справі з огляду на її непідсудність адміністративному суду, внаслідок чого ухвалена судом постанови є незаконною.

73. Згідно з приписами частини четвертої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

74. Верховний Суд з`ясував, що порушення норм процесуального права допущені саме під час апеляційного перегляду справи, у зв`язку з чим ухвалену апеляційним судом постанову належить скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження її розгляду.

75. Керуючись статтями 340, 341, 344, 349, 353, 355, 356, Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2025 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження її розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді: А.І. Рибачук

А.Ю. Бучик