Справа № 320/23283/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2026-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

17 квітня 2026 року справа № 320/23283/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження заяву Київського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про закриття провадження у справі за позовом Київського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-КСМ" про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Київське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-КСМ", в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-КСМ" за невиконання нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 Закону №875-ХІІ, на користь Київського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю грошову суму в рахунок адміністративного-господарських санкцій у розмірі 135789,44 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.08.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк усунення недоліків позову, протягом якого позивачу необхідно було надати докази сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн за подання даного адміністративного позову (оригінал платіжного документу).

26.09.2023 позивачем на виконання вимог ухвали суду від 08.08.2023 до суду надано платіжний документ - платіжну інструкцію від 20.09.2023 №362 про сплату судового збору у розмірі 2684,00 грн за подання даного адміністративного позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.10.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано докази у справі від відповідача та Київського обласного центру зайнятості.

19.03.2024 від представника позивача через підсистему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення по справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2026 повторно витребувано докази у справі від відповідача та від Київського обласного центру зайнятості.

26.02.2026 на адресу суду від Київського обласного центру зайнятості на виконання вимог ухвали суду від 04.02.2026 надійшли витребувані судом докази.

26.02.2026 канцелярією суду зареєстровано заяву позивача про відмову від позову, подану через підсистему "Електронний суд" 23.02.2026, в якій позивач просить суд прийняти заяву про закриття провадження у справі, у зв`язку з відмовою Київського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю від позову та закрити провадження в адміністративній справі № 320/23283/23 у зв`язку із відмовою позивача від позову, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Розглянувши вказану заяву позивача про відмову від позову, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.3 ст.9 КАС України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.47 Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.

Відповідно до ч.1 ст.189 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч.2 ст.189 Кодексу адміністративного судочинства України до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог (ч.3 ст.189 КАС України).

Пунктом 2 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Відповідно до частини першої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Так, у заяві про відмову від позову від 23.02.2026 позивач просить суд прийняти відмову від позову у цій справі та закрити провадження у справі № 320/23283/23 відповідно до статті 189 КАС України, оскільки відповідач сплатив до Державного бюджету України грошову суму в рахунок адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у повному розмірі, а саме: 135789,44 грн.

До заяви позивачем додано знімок (з екрану) інформації з веб-порталу ЦБІ щодо доказів сплати ТОВ МОНОЛІТ-КСМ адміністративно-господарських санкцій та пені на суму 135789,44 грн відповідно до платіжного документа від 25.08.2023 №1418.

Суд зазначає, що дії позивача щодо відмови від адміністративного позову не суперечать нормам закону та не порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси, тому суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову та закрити провадження у справі.

Щодо стягнення з відповідача судового збору, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивачем було сплачено 20.09.2023 судовий збір у розмірі 2684,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №362.

Засади розподілу судових витрат визначені статтею 139 КАС України.

Так, частиною 1 статті 139 КАС України встановлено загальні правила, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зокрема, положеннями частини 2 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Зміст наведених положень щодо розподілу судових витрат свідчить про те, що положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України є загальними правилами компенсації судових витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення. Водночас, процесуальний закон визначив обмежений перелік судових витрат, розподіл яких здійснюється у випадку задоволення позову суб`єкта владних повноважень - це виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Тобто витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору за будь-яких результатів розгляду справи (задоволення або відмова в задоволенні позову, як повністю, так і частково) не підлягають розподілу за результатом розгляду справи.

Суд вважає, що такий підхід законодавця до правового регулювання розподілу витрат на сплату судового збору нерозривно пов`язаним із завданням адміністративного судочинства, котре полягає у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому у статтях 140-142 КАС України законодавцем визначено спеціальні (окремі) обставини за яких здійснюється розподіл чи повернення судового збору.

Зокрема статтею 140 КАС України визначено, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Стаття 140 КАС України встановлює особливості розподілу судових витрат у разі відмови позивача від позову. Отже, ці особливості стосуються певної (однієї із багатьох, що згадані в статті 139 КАС України) ситуації - реалізації позивачем свого процесуального права на відмову від позову та прийняття судом відповідного рішення. Та обставина, що в цій статті не зазначено правового статусу позивача (суб`єкт владних повноважень чи особа), на думку суду, не змінює підходу, запровадженого в загальній нормі (стаття 139 КАС України) про те, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору не підлягають розподілу за результатом розгляду справи, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Верховний Суд у постанові від 29.08.2022 у справі №826/16473/15 вказав, що передбачене статтею 140 КАС України правило щодо присудження витрат спрацьовує, якщо позивачем є фізична особа або юридична особа, яка не є суб`єктом владних повноважень; якщо позивачем виступає суб`єкт владних повноважень, незалежно від результату розгляду справи не підлягають відшкодуванню понесені ним судові витрати, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Крім того, як вбачається з наданих позивачем доказів (знімку (з екрану) інформації з веб-порталу ЦБІ щодо доказів сплати ТОВ МОНОЛІТ-КСМ адміністративно-господарських санкцій та пені на суму 135789,44 грн відповідно до платіжного документа від 25.08.2023 №1418), заборгованість відповідачем погашена до відкриття провадження у даній справі, тобто до 20.10.2023.

Отже доводи позивача про застосування приписів статті 140 КАС України, відповідно до яких якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача, суд вважає необґрунтованими.

З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні заяви в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.

Керуючись статями 189, 238, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Прийняти відмову позивача від позову.

2. Закрити провадження в адміністративній справі №320/23283/23 за позовом Київського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт-КСМ" про стягнення адміністративно-господарських санкцій.

3. Копію даної ухвали видати (надіслати) сторонам, зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою, оригінал даної ухвали направити (видати) позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Кушнова А.О.