Справа № 380/19441/25
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2026-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 380/19441/25

адміністративне провадження № К/990/15013/26

Суддя Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду Рибачук А.І., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2026 у справі №380/19441/25 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: голова Львівської міської ради Садовий А.І., Управління охорони здоров`я Львівської міської ради, Комунальне підприємство « 1-ша міська поліклініка м. Львова», про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2026 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

03.04.2026 до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2026 у справі №380/19441/25.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам КАС України, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини другої статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не наведено належного обґрунтування підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку, оскільки доводи скаржниці фактично зводяться до незгоди з постановленою ухвалою суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні її заяви про забезпечення позову у справі № 380/19441/25 та посилання на недотримання вимог статті 150 КАС України, без наведення конкретних порушень норм процесуального права, які б могли істотно вплинути на законність оскаржуваних судових рішень у розумінні статті 328 КАС України. Такі підстави викладаються в касаційній скарзі з посиланням на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цим судом при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.

Таким чином, наведені у касаційній скарзі доводи не можна вважати належним обґрунтуванням підстав для касаційного оскарження: вони мають загальний характер, фактично зводяться до переоцінки висновків суду апеляційної інстанції та не свідчать про наявність обставин, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України. Такий підхід не дозволяє суду касаційної інстанції перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права, що виходить за межі повноважень касаційного суду, передбачених статтею 341 КАС України.

Отже, касаційна скарга не містить достатнього та належного обґрунтування підстав для її прийняття та розгляду.

Згідно із положеннями КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала як така, що не містить належних підстав касаційного оскарження ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2026 у справі №380/19441/25.

Варто зазначити, що відповідно до статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісно реалізувати належне їм право на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Керуючись статтями 328, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2026 у справі №380/19441/25 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: голова Львівської міської ради Садовий А.І., Управління охорони здоров`я Львівської міської ради, Комунальне підприємство « 1-ша міська поліклініка м. Львова», про визнання протиправним та скасування рішення повернути скаржниці.

Роз`яснити скаржниці, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, в порядку, визначеному статтею 251 КАС України..

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

........................

А.І. Рибачук,

Суддя Верховного Суду