Справа № 320/20920/24
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2026-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Файдюка В.В.,

суддів - Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження питання про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області», в якому просив:

- визнати протиправними дії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» щодо не проведення перерахунку розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та не оформлення і не надання до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії) визначених з посадового окладу, та окладу за військове звання, перерахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, у відсоткових розмірах відповідно до Окремого доручення Міністра оборони України №2683 від 01.02.2023, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2023 та премії відповідно до Телеграми Міністра оборони України №2683/з від 01.02.2023 (надбавка за особливості проходження служби в мінімальному розмірі - 65%, премії в розмірі - 140 %), для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2023;

- зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» перерахувати розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та підготувати і надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії) визначених з посадового окладу, та окладу за військове звання, перерахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, у відсоткових розмірах відповідно до Окремого доручення Міністра оборони України №2683 від 01.02.2023, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2023 та премії відповідно до Телеграми Міністра оборони України №2683/з від 01.02.2023 (надбавка за особливості проходження служби в мінімальному розмірі - 65%, премії в розмірі - 140%), для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2023.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 замінено відповідача у справі №320/20920/24 - Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» на його правонаступника - Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) (б-р Л. Українки, 26, м. Київ, 01133, код за ).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 позов задоволено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що із скасуванням у судовому порядку окремих положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 з 29.01.2020 виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня відповідного року, а не станом на 01.01.2018, а відтак позивач має право на отримання довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 виправлено описку, допущену у рішенні Київського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі №320/20920/24, шляхом заміни у резолютивній частині рішення невірної назви відповідача «Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві» на вірну назву «Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГЦС МВС) (б-р Л. Українки, 26, м. Київ, 01133, код за )» у відповідних відмінках.

Не погоджуючись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що про розгляд цієї справи йому взагалі не було відомо, а про існування рішення у справі дізнався 13.05.2025 з адвокатського запиту представника позивача. Наголошує, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку ні в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, ні в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області, які охоплюються сектором обслуговування Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС).

Після усунення визначених в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2025 недоліків ухвалою суду апеляційної інстанції від 10.06.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк, протягом якого може бути подано відзив на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2026 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження з 14.04.2026.

Заслухавши судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні у ній правовідносини виникли між ОСОБА_1 та Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області», у подальшому заміненою на Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС), з приводу видачі довідки для перерахунку пенсії станом на 01.01.2023.

Отже, коло правовідносин, які є спірними у справі №320/20920/24, охоплюються оспоренням дій Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) щодо відмови у видачі згаданої вище довідки. Зобов`язання Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) рішенням суду у цій справі вчинити дії з видачі ОСОБА_1 спірної довідки не зачіпає права та обов`язки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) з огляду на те, що будь-яких дій зобов`язального характеру на нього рішенням суду не покладалося, а помилкове зазначення саме Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) у резолютивній частині рішення суду було виправлено шляхом постановлення ухвали Київського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 про виправлення описки. Відтак, на переконання суду апеляційної інстанції, питання про права чи інтереси Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) судом у межах справи №320/20920/24 не вирішувалися.

Відтак, з огляду на відсутність у ході перевірки доводів апеляційної скарги встановлених обставин вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки апелянта, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Таким чином, реалізуючи передбачене статтею 55 Основного Закону право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється в його володільця у момент порушення чи оспорення останнього.

Водночас, суб`єктивна оцінка порушення права не є абсолютною, відтак, суд повинен встановити, серед іншого, в чому полягає порушення прав особи, яка подає апеляційну скаргу, оскаржуваним судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, передумовою апеляційного оскарження судового рішення особою, яка не брала участі у справі, є встановлення обставин, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. При цьому, на відміну від ч. 1 ст. 5 КАС України, яка пов`язує право особи на звернення до адміністративного суду у тому числі із суб`єктивним критерієм, положення ч. 1 ст. 293 КАС України крізь призму юридичної визначеності та сталості судового рішення гарантують особі право на апеляційне оскарження виключно у випадку, якщо така особа була учасником справи або суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

На переконання суду апеляційної інстанції, рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яку не було залучено до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Разом з тим, як було встановлено раніше із змісту оскаржуваного судового рішення, цей спір виник щодо відмови Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) у видачі ОСОБА_2 довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2023. При цьому, висновки суду першої інстанції про протиправність відповідних дій Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) та покладення на нього обов`язку з вчинення відповідних дій жодним чином не впливають на Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС).

Відповідно до п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

У спірному випадку, як було зазначено вище, рішення суду стосується вичерпного кола суб`єктів - ОСОБА_1 та Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС). Викладене, на думку суду апеляційної інстанції, додатково не може свідчити про порушення охоронюваних законом прав та інтересів Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС).

За таких обставин суд приходить до висновку, що апелянтом не доведено, яким саме чином оскаржуване судове рішення безпосередньо вплинуло на його права, інтереси чи обов`язки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Згідно з ч. 2 ст. 305 КАС України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

З урахуванням наведеного, з огляду на встановлену вище відсутність у Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) права на апеляційне оскарження рішення суду у цій справі, суд приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 248, 305, 321, 325 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

Повний текст ухвали складено 14 квітня 2026 року.