Справа № 380/21014/25
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2026-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

13 квітня 2026 рокусправа № 380/21014/25
місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Яворівського районного суду Львівської області про визнання протиправною бездіяльності, встановлення факту

у с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 до Яворівського районного суду Львівської області , адреса: 81000, м.Яворів, Будівельна, буд.5, у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність канцелярії Яворівського районного суду Львівської області щодо відсутності реєстрації поданих процесуальних документів;

- встановити відсутність процесуальних документів з матеріалів кримінальної справи №944/6614/21 у КП АСДС «Д-3», а саме: постанови Львівської обласної прокуратури від 12.05.2023 року про заміну групи прокурорів у кримінальному провадженні; клопотання прокурора Яворівської окружної прокуратури Труша О.Б. від 28.08.2024 про надання додатків до протоколу огляду від 26.10.2021.

16.02.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує повністю. Відзив обґрунтований тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які підтверджують порушення відповідачем його прав та інтересів. Окрім цього, у відзиві відповідач заявив клопотання про закриття провадження, яке мотивоване тим, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки оскарження дій суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише в межах відповідної судової справи, у якій такі порушення були допущені. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Розглянувши клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, суд дійшов таких висновків.

Суд встановив, що у провадженні Яворівського районного суду Львівської області на розгляді перебувала кримінальна справа № 944/6614/21 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.305 КК України.

Позивач у згаданій справі подав заяву від 12.09.2025 про надання електронних копій матеріалів провадження, відповідно до статей 42 та 533-1 КПК України, зокрема, постанови Львівської обласної прокуратури від 12.05.2023 про заміну групи прокурорів у кримінальному провадженні та клопотання прокурора Яворівської окружної прокуратури Труша О.Б. від 28.08.2024 про надання додатків до протоколу огляду.

Згідно з наказом Яворівського районного суду №77 від 20.08.2019 відповідальні особи суду здійснюють сканування матеріалів судових справ та прикріплюють їх до КП АСДС «Д-3», а відповідно до інформаційного запиту №01 16/25/35 від 10.09.2025 документи у справі №944/6614/21, відскановані та прикріплені працівниками апарату суду.

Позивач зазначає, що за результатами розгляду його заяви відповідач надав відповідь №944/6614/21/7371/2025 від 15.09.2025, до якої долучив скановані копії документів нібито з автоматизованої системи КП АСДС «Д-3».

Проте, на доданих копіях процесуальних документів, відсутні відповідні відмітки про дату, час та вхідний номер реєстрації у КП АСДС «Д-3». Також ці документи не відображаються у особистому кабінеті позивача в системі «Електронний суд», що суперечить зазначеному Положенню.

У листі № 01-12/51/2024 від 07.10.2024 відповідач вказав, що під час розгляду скарги вжито всіх необхідних заходів для встановлення обставин, пов`язаних із неналежною реєстрацією поданих документів та ознайомлення з матеріалами справи (кримінального провадження). Вжито заходів для уникнення подібних недоліків у подальшій роботі. Оскільки особи, відповідальні за порушення Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА України від 20.08.2014 № 814 «Про затвердження інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України», встановлені, службове розслідування не проводилось, факт порушення виявлений без цього заходу. Однак, таким працівникам апарату суду посилено контроль за веденням обліково-статичної роботи, особливо наголошено увагу на первинній реєстрації документів, судових справ і матеріалів в комп`ютерній програмі «Д-3». Крім цього, проведено навчання щодо реєстрації вхідної кореспонденції, яка надійшла до суду.

У листі № 01-19/19/25 від 23.09.2025 відповідач вказав, що процесуальні документи, а саме: постанова Львівської обласної прокуратури від 12.05.2023 про заміну групи прокурорів у кримінальному провадженні та клопотання прокурора Яворівської окружної прокуратури Труша О.Б. від 28.08.2024 про надання додатків до протоколу огляду 26.10.2021 в КП АСДС «Д-3» не реєструвались.

У листі № 01-19/26/25 від 09.10.2025 відповідач вказав, що12.01.2025 до Яворівського районного суду Львівського області подана заява позивача про дистанційне ознайомлення з матеріалами кримінальної справи № 944/6614/21. Судом забезпечено сканування матеріалів кримінального провадження № 944/6614/21 та долучено їх до матеріалів електронної судової справи в автоматизованій системі КП АСДС «Д-3». Постанова Львівської обласної прокуратури від 12.05.2023 про заміну групи прокурорів у кримінальному провадженні No944/6614/21 знаходиться (том 3, а.с.239-240) та клопотання прокурора Яворівської окружної прокуратури Труша О.Б. від 28.08.2024 про ознайомлення з матеріалами кримінальної справи знаходиться (том 7, а.с.98) відскановані та приєднані до матеріалів кримінальної справи №944/6614/21 в автоматизованій системі КП АСДС «Д-3».

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пункт 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Так, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Положеннями частини першої статті 124 Конституції України регламентовано, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з нормами частин першої та третьої статті 6 Закону України від 02 червня 2016року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (надалі за текстом - Закон №1402-VIII), здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до пункту 4.2 Рішення Конституційного Суду України від 23 травня 2001року №6-рп/2001, яким роз`яснено, що порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судового розгляду справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень, належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий. Що ж стосується актів, дій або бездіяльності посадових і службових осіб органів судової влади, що належать до сфери управлінської діяльності, то вони можуть бути оскаржені до суду на загальних підставах.

З огляду на зазначене, суд вказує на те, що оскарження дій суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише в межах відповідної судової справи, у якій такі порушення були допущені.

Отже, оскарження дій суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише в межах відповідної судової справи, у якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Таким чином, оскільки предметом позову у цій справі є бездіяльність канцелярії Яворівського районного суду Львівської області щодо реєстрації поданих процесуальних документів, тобто позовні вимоги стосуються вчинення (невчинення) судом, передбачених процесуальним законом дій щодо реєстрації процесуальних документів (заяв, клопотань) під час розгляду кримінальної справи, такі дії не можуть бути оскаржені поза межами порядку, передбаченого кримінальним процесуальним законом.

Суд також враховує те, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та №35548/06, пункт 33).

Відсутність правової регламентації можливості оскаржити рішення, дії та бездіяльність суду, відповідно ухвалені або вчинені після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду інакше, ніж у порядку апеляційного та касаційного перегляду, а також неможливість притягнення суду (судді) до відповідальності за вказані рішення, дії чи бездіяльність є легітимними обмеженнями, покликаними забезпечити правову визначеність у правовідносинах учасників справи між собою та із судом, а також загальновизнаними гарантіями суддівської незалежності.

Такі обмеження не шкодять суті права на доступ до суду та є пропорційними визначеній меті, оскільки вона досягається гарантуванням у законі порядку оскарження рішень, дій і бездіяльності суду, відповідно ухвалених або вчинених після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду.

З огляду на викладене, суд висновує, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, суд вказує на те, що у цій справі поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» щодо вказаних вимог позивача слід тлумачити як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на зазначене, вимоги позивача не можуть бути вирішені в судах жодної юрисдикції.

Суд, вирішуючи клопотання, враховує відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, викладені в ухвалі від 16.03.2021 справа №240/489/21 та постанови Великої Палати від 26.02.2020 справа №280/1334/19.

Вказане зумовлює висновок суду про наявність підстав для закриття провадження у справі, а тому клопотання представника відповідача необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 238, статтями 239, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в :

клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задовольнити повністю.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Яворівського районного суду Львівської області про визнання протиправною бездіяльності, встановлення факту.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Суддя Гулик Андрій Григорович