Справа № 340/2445/25
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2026 року м. Дніпросправа № 340/2445/25

Головуючий суддя І інстанції - Петренко О.С.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 року в справі №340/2445/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність ГУНП в Кіровоградській області щодо не зарахування до стажу служби в поліції період служби в Державній кримінально-виконавчій службі з 15.08.2003 по 23.05.2014;

- зобов`язати ГУНП в Кіровоградській області зарахувати йому до стажу служби в поліції період служби в Державній кримінально-виконавчій службі з 15.08.2003 по 23.05.2014.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління НПУ в Кіровоградській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції вислугу років в органах Державної КВС України за період з 15.08.2003 по 23.05.2014.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну в нього на момент переходу на службу в Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області вислугу років з 15.08.2003 по 23.05.2014 у Державній кримінально-виконавчій службі.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою, що має особливий характер, є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію функцій. Нормами Закону передбачено, що до стажу служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду, військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту, служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР. Виключення не передбачені, не передбачено зарахування до стажу поліцейського робота у органах пенітенціарної служби. Апелянт вказував, що ним правомірно відмовлено позивачу у зарахуванні стажу служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 15.08.2003 року по 23.05.2024 року, оскільки ч. 2 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію» визначено виключний перелік посад (видів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідно до біографічної довідки та послужного списку позивача останній в період з 15.08.2003 по 23.05.2014 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються: служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР. Правовідносини між сторонами склались щодо не зарахування стажу роботи в органах Державної кримінально-виконавчої служби України до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення позивачеві надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки. Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. Суд першої інстанції вказував, що всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань. Служба в Державній пенітенціарній службі України здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та відповідно до п.3 ч.2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» повинна зараховуватись до стажу служби в поліції. На позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби, під час проходження ними служби у спірний період розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому поліції, у т. ч. дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону №580-VIII, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 в період з 15.08.2003 по 23.05.2014 проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, що підтверджується біографічною довідкою та копією трудової книжки.

З 07.11.2015 року позивач проходить службу в ГУ НП в Кіровоградській області.

Встановлено, що 28.02.2025 року позивач звернувся з рапортом до начальника ГУ НП в Кіровоградській області з проханням зарахувати йому період служби в ДКВС України з 15.08.2003 по 23.05.2014 до стажу служби в органах поліції. Листом ГУНП в Кіровоградській області за №13803-2025 від 14.03.2025 позивачу було відмовлено в задоволені рапорту.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року № 225 «Про затвердження Положення про Державну пенітенціарну службу України», що втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 294 від 26.04.2017 року, Державна пенітенціарна служба України була центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції, який реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.

Згідно п. 1, п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 року № 343 «Про деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» ліквідовано Державну пенітенціарну службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації. Установлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної пенітенціарної служби, що ліквідується, в частині реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Отже, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України, до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Згідно ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію».

Законом України від 23.12.2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей», який набрав чинності 29.12.2015 року, пункт 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацами другим та третім, згідно з якими за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Служба в Державній пенітенціарній службі України, правонаступником якої є Державна кримінально-виконавча служба України, за законодавчим регулюванням, соціальним забезпеченням працівників прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України та відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» повинна зараховуватись до стажу служби в поліції.

На позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби, під час проходження ними служби у органах кримінально-виконавчої служби розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, у тому числі норм Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Служба у Державній пенітенціарній службі України (Державній кримінально-виконавчій службі України) є тотожною за функцією та її проходженням до служби у органах внутрішніх справ України. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Стаж служби позивача у Державній кримінально-виконавчій службі України з 15.08.2003 року по 23.05.20214 року у силу приписів п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» слід зараховувати до стажу служби в поліції.

При вирішені спору суд апеляційної інстанції керується правовими позиціями викладеними Верховним Судом у постановах від 20.10.2022 року у справі № 160/11127/20, від 07.10.2020 року у справі №826/16143/18, від 01.08.2023 року у справі № 240/30024/21, 06.02.2025 року у справі №140/856/24.

У постанові від 20.10.2022 року у справі № 160/11127/20 Верховний Суд дійшов висновку, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, оскільки здійснювалась вона в порядку, установленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а відтак, має такий же правовий статус і повинна в силу пункту 3 частини другої статті 78 Закону № 580-VIII зараховуватися до стажу служби в поліції.

У постанові від 01.08.2023 року у справі № 240/30024/21 Верховний Суд вказував, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувалися та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби. Всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 року в справі №340/2445/25 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва