Справа № 520/13310/25
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2026-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 квітня 2026 року № 520/13310/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОТЕКС" до Харківської митниця про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОТЕКС" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA 807000/2025/000197/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807200/2025/000228.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення про коригування митної вартості № UA 807000/2025/000197/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807200/2025/000228, прийняті відповідачем, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки під час митного оформлення позивачем надано всі документи на підтвердження вартості товарів і обраного методу її визначення.

Ухвалою суду від 29.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. При цьому, представником відповідача зазначено, що заявлена до митного оформлення вартість товарів не підтверджується поданими документами, а додаткових підтверджуючих доказів підприємством позивача до митного оформлення подано не було.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив таке.

З матеріалів справи вбачається, що 22.07.2021 року між Jiangyin Hengheng International Co., LTD, в якості постачальника з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Колотекс», в якості покупця з іншої сторони, укладено контракт № 2207/2021, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується здійснити поставку текстильної продукції для виробництва сумок. Умовами контракту передбачено, що загальна кількість, асортимент, номенклатура, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру, визначається сторонами у специфікаціях, що є додатками до контракту. Розділом 3 укладеного контракту визначено, що товар передається в тарі/упаковці виробника. Сторони погодили та прямо визначили в укладеному контракті, що тара поверненню не підлягає. Розділом 5 укладеного контракту визначені умови постачання товару - FОВ, Китай (Інкотермс 2010). Строк поставки кожної конкретної партії товару узгоджується сторонами у відповідній специфікації. Після підписання специфікації, постачальник направляє покупцеві рахунок (інвойс) на здійснення оплати. Відповідно до пункту 5.10 укладеного контракту одночасно із товаром постачальник передає наступні товарно-супровідні документи: коносамент або телекс - реліз; інвойс, пакувальний лист; інші документи на вимогу покупця. Необхідною умовою виконання контракту є узгодження між сторонами ціни поставки. Так, ціна контракту визначена розділом 6, згідно із яким сторонами погоджено, що вартість конкретної парти товару, що має бути поставлена, ціна за одиницю товару, і загальна вартість товару, що поставляється, визначається згідно із погодженою сторонами специфікацією. Дана процедура застосовується для узгодження сторонами остаточної номенклатури, переліку товару. Вартість товару визначається на підставі цін постачальника, що діяли на дату погодження специфікації.

Представником позивача у позовній заяві вказано, що сторонами зазначеного контракту у порядку, визначеному договором та правилами ділового обороту щодо порядку виконання міжнародних договорів, визначено, що основними документами, які супроводжують товар та відображають основні вартісні та кількісні характеристики, відображають умови поставки є специфікація, інвойс, пакінг-лист та інші товаросупровідні документи.

Отже, після попереднього узгодження, остаточна кількість товару та інші дані були відображені сторонами контракту в специфікації № 2 від 14.01.2025 року, відповідно до якої до постачання передбачалась тканина у кількості 749 рулонів, що становило 37470,00 метрів на загальну суму 26344,99 доларів США.

На підставі узгодженої партії, для подальшої оплати та здійснення поставки, сторонами узгоджено для оплати інвойс №Н-F24008-2 від 14.01.2025 року.

Під час розгляду справи встановлено, що 25.04.2025 року до митного поста «Барабашово» Харківської митниці позивачем була подана до митного контролю та митного оформлення ЕМД №25UA54U1 (UA807200/2024/005954) на товар: №1 «Текстильний матеріал синтетичний, покритий з одного боку полімерним матеріалом (полівінілхлорідом)...» код товару згідно УКТЗЕД , товар №2 «Трикотажне сітчасте полотно основ`язаного переплетення, пофарбоване, виготовлене з синтетичних полієфірних волокон на 100%...», код товару згідно УКТЗЕД , що надійшов на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОТЕКС» за зовнішньоекономічним контрактом з підприємством JIANGYIN HENGHENG INTERNATIONAL CO., LTD. Китай.

У графі 4З ЕМД №25UA54U1 від 25.04.2025 позивачем зазначено основний метод визначення митної вартості за ціною угоди, який передбачено ст. 57, 58 Митного кодексу України. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Також у графі 44 ЕМД №25UA54U1 від 25.04.2025 декларантом зазначені відомості про наступні документи: пакувальний лист (Packing list) б/н від 14.01.2025; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) NH-F24008-2 від 14.01.2025; коносамент (Bill of lading) №MWSHCON25011373FD від 03.02.2025; автотранспортна накладна (Road consignment note) №2335 від 18.04.2025; декларація про походження товару (Declaration of origin) №Н-F24008-2 від 14.01.2025; статус особи, яка подає митну декларацію №2; банківський платіжний документ, що стосується товару свіфт 12.12.2024; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №DN#0089 від 10.03.2025; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги Ін00-№631 від 23.04.2025; банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно експедиційних послуг свіфт від 12.03.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №01 від 23.04.2025; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2/1-2024 від 01.01.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) дод. б/н (спец. №2) від 14.01.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №2207/2021 від 22.07.2021; договір про надання послуг митного брокера №36 від 06.09.2024; договір (контракт) про перевезення №01/01-21 від 01.01.2021; договір (контракт) про перевезення №13/06 від 13.06.2023; договір (контракт) про перевезення дод. угода №1/12-2021 від 30.12.2021; інші некласифіковані документи рішення №420/1256/23 від 19.04.2023; інші некласифіковані документи рішення №520/1647/24 від 10.04.2024; інші некласифіковані документи рішення №520/1993/22 від 20.10.2022; інші некласифіковані документи рішення №520/32747/24 від 30.01.2025; інші некласифіковані документи серт. УКРЛЕГПРОМ №339 від 15.12.2023; інші некласифіковані документи ухвала №420/1256/23 від 06.11.2023; інші некласифіковані документи ухвала №520/1647/24 від 09.05.2024; інші некласифіковані документи ухвала №520/1647/24 від 29.05.2024: інші некласифіковані документи ухвала №520/1993/22 від 01.06.2022; інші некласифіковані документи ухвала №520/32747/24 від 20.03.2025.

Під час здійснення митного оформлення митного контролю ЕМД №25UA54U1 від 25.04.2025, спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів (додаються), зокрема за кодом 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості).

Вважаючи, що позивачем не було надано у повному обсязі документи, які підтверджують в повній мірі задекларований рівень митної вартості товарів, відповідачем ухвалено рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000197/2 від 25.04.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807200/2025/000228.

Зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2025/000197/2 від 25.04.2025 року вбачається, що в обґрунтування прийняття останнього вказано: «Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст.ст. 54, 55, 57, 58-63 Митного кодексу України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (зокрема: наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству; в пакувальному листі від 14.01.2025 №б/н зазначені умови поставки FOB SHANGHAI, CHINA, а в морському коносаменті №MWSHCON25011373FD визначено, що порт завантаження товару SHANGHAI, в рахунку на оплату експедиторських послуг від 10.03.2025 року №DN#0089 зазначено, що експедиторські послуги та перевезення морським транспортом здійснювалось від порту SHANGHAI Китай до порту CONSTANTA Румунія, але в комерційному інвойсі від 14.01.2025 року зазначено умови поставки FOB Ningbo, China, дані розбіжності впливають на таку складову митної вартості товару як транспортні витрати; у контракті №2207/2021 п.5.1 зазначені умови поставки FOB Китай, що не відповідає як рахунку FOB Ningbo, в пакувальному листі FOB SHANGHAI, тобто можливо не всі складові митної вартості враховані; в наданому банківському свіфті від 12.03.2025 на оплату товару зазначено сума 2800 дол. США та в графі 70 здійснено посилання на комерційний інвойс №INVOICE H-F24008-2, December 06.2024, але до митного оформлення надано комерційний інвойс від 14.01.2025 INVOICE H-F24008-2 з фактурною сумою 26344,99 дол. США, також специфікація №2 до зовнішньоекономічного договору №2207/2021 на дану партію товару була узгоджена (підписана) 14.01.2025; в наданій експортній митній декларації країни відправлення зазначено, що торгівельна країна Румунія замість України, також не зазначено номер морського коносамента, відсутня дата та митний номер експортної декларації; надана митна декларація країни відправлення без перекладу (стаття 254 Митного кодексу України); відсутні каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного орану) інформація: - щодо ідентичних чи подібних товарів, що продаються на цій території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару; на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом тoвaрів; витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; - прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну. Право на проведення консультації з митним органом відповідно до частини 5 ст.55 Митного кодексу України декларант не використав, обґрунтовані сумніви митного органу у достовірності (дійсності) заявленої митної вартості спростовано не було, у зв`язку з чим митницею було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару».

Також у вказаному рішенні зазначено, зокрема, про коригування митної вартості поставлених товарів з урахуванням резервного методу та враховуючи наявну у митного органу цінову інформацію наявну у ЄАІС Держмитслужби.

Не погодившись із прийнятими Харківською митницею рішенням та карткою відмови, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Суд, розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, виходив з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).

Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи. При цьому, відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії. При внесенні до графи відомостей про документи, які відповідно до МКУ не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються декларантом, перед кодом документу проставляється символ "d". Класифікатор документів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 за № 1011 (далі Класифікатор документів).

Згідно із частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З приписів частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).

Відповідно до п.4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення виконуються, зокрема, такі митні формальності:

4.5.4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).

Вказаний перелік форм митного контролю формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання.

Спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.

Водночас, суд зазначає, що згідно зі статтею 361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.

Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Цілями застосування системи управління ризиками є:

запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи;

забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);

забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів;

прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

Відповідно до положень статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З аналізу викладених вище норм вбачається, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні наведених вище норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином наведені вище положення зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

З аналізу положень Митного кодексу України вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

В той же час митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Водночас, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15, від 07.05.2020 у справі № 400/2922/18.

Відповідно до положень статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Разом з цим, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частини 1, 4 статті 337 Митного кодексу).

Водночас, згідно із частиною 1 статті 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.

Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що дані системи управління ризиками є підставою лише для обрання форм і методів митного контролю, однак самі по собі не є підставою для коригування митної вартості.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що джерелом інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару є: товар №1 МД №UA100340/2025/312263 (25UA63U8) від 18.04.2025 з митною вартістю 3,96 дол. США за кг (товар 2: код товару згідно з УКТ ЗЕД назва товару: «Текстильні матеріали, з покриттям полівінілхлориду, шириною 150+/-2 см. Склад 100% поліестер: арт. Taffeta PVC 2940 м.п.арт. Taffeta PVC 6800 м.п.арт. Oxford 600D*300D DIMOND PVC…», країна походження, країна відправлення Китай, умови поставки FOB Ningbo, вага 5082 кг; товар №2 МД № UA100100/2025/429666 (25UA66U9) від 15.04.2025 з митною вартістю 3,97 дол. США за кг (товар 1: код товару згідно з УКТ ЗЕД назва товару: «Сітка рулонна біла з сінтетичних стрічкових поліетиленових ниток 100% з кольоровим пругом…», країна походження, країна відправлення Китай, умови поставки FOB Ningbo, вага 23600 кг.

Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до статті 64 МКУ. Розрахунок митної вартості складає: товар 1 - 3,96 $/кг, товар 2 - 3,97 $/кг.

Проте відповідачем не доведено, що умови поставки, комерційні умови за МД №UA100340/2025/312263 від 18.04.2025 та №UA100100/2025/429666 від 15.04.2025 були подібними до тих, що визначені документами, поданими позивачем митному органу разом із митною декларацією №25UA54U1 (UA807200/2024/005954) від 25.04.2025 .

При цьому, суд зазначає, що одна лише обставина того, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути підставою для витребування додаткових документів. Цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.

Зазначений висновок суду відповідає позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 09.10.2018 у справі №826/24835/15, від 24.01.2019 у справі №820/636/17, від 21.01.2020 у справі №812/2336/14, від 13.02.2020 у справі №810/1175/16, від 26.01.2021 у справі №826/13892/16.

Також суд зазначає, що застосування цінової інформації щодо імпортних операцій за фактами митних оформлень за митними деклараціями, митне оформлення яких є максимально наближеним до дати поточного (спірного) митного оформлення, не відповідає вимогам чинного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 820/1982/17.

В той же час, під час розгляду справи відповідачем не доведено, що подані відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України позивачем як декларантом документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідно до умов укладеного контракту, поставка відбувалась на умовах FOB, Китай (порт міста Шанхай). З метою подальшого направлення товару Продавцем було сформовано та надано для митного оформлення в країні відправлення пакінг-лист та оформлено декларацію країни відправлення. Із аналізу таких документів вбачається, що вони також не містить розбіжностей щодо виду товару, його кількості, адреси поставки, контракту, номеру контейнеру, тощо. Вартісні та кількісні характеристики визначенні в двох вихідних документах пакінг - листі та митній декларації країни відправлення, в повному обсязі узгоджуються зі всіма іншими даними, які надавались для митного оформлення.

Стосовно посилання митного органу на те, що до митного контролю і митного оформлення декларантом надано митну декларацію країни відправлення без перекладу відповідно до вимог статті 254 МК України, суд зазначає, що експортна митна декларація не є обов`язковим для надання документом відповідно до ч.2 ст. 53 МК України при визначенні митної вартості товару та не є документом, який підтверджує митну вартість товару.

З урахуванням приписів ч.3 ст.53 Митного кодексу України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства країни відправника.

Зазначена позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09.04.2021 у справі № 804/5143/16.

Стосовно доводів відповідача щодо відсутності каталогів, специфікацій, загальних справжніх прейскурантів (прайс-листів) від виробника товару, суд зазначає таке.

Прайс-лист - це перелік пропозицій товару та цін, що складається виробником (продавцем) товару в процесі здійснення його господарської діяльності та не є товаросупровідним документом. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника (продавця) товару вказаного документу чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Отже, відомості, наведені у прайс-листі, не мають імперативного характеру і у разі його наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.

Зазначена позиція суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.01.2022 у справі № 810/3667/15.

У постанові від 23 жовтня 2020 року у справі № 810/690/17 Верховний Суд указує, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом і у постановах від 08 грудня 2022 року у справі № 420/2792/19, від 01 березня 2023 року у справі № 420/18880/21.

З аналізу транспортних (перевізних) документів, поданих декларантом при митному оформлені, митниця також дійшла висновку, що митна вартість в частині понесених транспортних витрат не була підтверджена на основі поданих позивачем транспортних документів.

Стосовно доводів відповідача щодо того, що у контракті №2207/2021 у п.5.1 зазначені умови поставки FOB Китай, що не відповідає як рахунку, в якому вказано FOB Ningbo, так і пакувальному листу, в якому зазначено FOB SHANGHAI, суд зазначає, що такі доводи не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки у контракті зазначено країну відправлення товару - Китай, а у рахунку на оплату та митній декларації конкретні населені пункти цієї країни.

В свою чергу, митним органом не зазначено, яким чином зазначені обставини мали вплив на митну вартість ввезених товарів.

Стосовно того, що в пакувальному листі від 14.01.2025 №б/н зазначені умови поставки FOB SHANGHAI, CHINA, а в морському коносаменті №MWSHCON25011373FD визначено, що порт завантаження товару SHANGHAI, в рахунку на оплату експедиторських послуг від 10.03.2025 року №DN#0089 зазначено, що експедиторські послуги та перевезення морським транспортом здійснювалось від порту SHANGHAI Китай до порту CONSTANTA Румунія, але в комерційному інвойсі від 14.01.2025 року зазначено умови поставки FOB Ningbo, China, а також що, на думку митного органу, може впливати на таку складову митної вартості товару як транспортні витрати, суд зазначає таке.

Представником позивача у позовній заяві надано пояснення, в яких зазначено, що після попереднього узгодження, остаточна кількість товару та інші дані були відображені в специфікації № 2 від 14.01.2025 року, відповідно до якої до постачання передбачалась тканина у кількості 749 рулонів, що становило 37470,00 метрів на загальну суму 26344,99 дол. США. На підставі узгодженої партії, для подальшої оплати та здійснення поставки сторонами узгоджено для оплати інвойс № Н-F24008-2 від 14.01.2025 року.

Водночас, представником позивача наголошено, що позиції, номер контракту, вартісні та кількісні характеристики в даних документах співпадають між собою та із іншими поданими для декларування документами, розбіжностей не містять.

В той же час, згідно виставленого інвойсу до оплати підлягала партія товару у кількості 749 рулонів на загальну суму 26344,99 дол. США.

Представником позивача повідомлено суду, що із умов укладеного контракту вбачається, що поставка товару відбувалась на умовах FОВ Китай (порт міста Ningbo), а з метою подальшого направлення товару продавцем було сформовано та надано для митного оформлення в країні відправлення пакінг-лист та видано декларацію країни відправлення.

Із аналізу вказаних документів вбачається, що останні не містить розбіжностей щодо виду товару, його кількості, адреси поставки, контракту, номеру контейнеру, тощо. Вартісні те кількісні характеристики визначенні в двох вихідних документах - пакінг-листі та митній декларації країни відправлення, узгоджуються із всіма іншими даними, які надавались для митного оформлення.

Також представником позивача повідомлено про те, що в подальшому після виконання митних формальностей в країні відправлення, товар для подальшої доставки було передано перевізнику, про що складено коносамент (Bill of Lading) MWSHCON25011373FD від 03.02.2025 року, який був наданий при митному оформленні товарів. При цьому перевезення товару здійснювалось в складі загального лінійного коносаменту та в складі контейнеру: MRКU4462335.

Вартісні та кількісні характеристики в повній мірі співпадають із відомостями в митній декларації країни відправлення.

Стосовно питання визначення складових витрат на перевезення товару судом встановлено таке.

Представником позивача повідомлено суду, що транспортування товару здійснювалось в два етапи та в складі одного контейнеру. При цьому маршрут транспортування контейнеру МRКU4462335 відбувався по маршруту із порту міста Шанхай (Китай) в порт міста Констанца (Румунія) та в подальшому із міста Констанца до митного посту Орлівка, як митної території України. 3 метою перевезення вантажу та надання експедиторських послуг, позивачем було укладено договір № 13/06 від 13.06.2023 року. Предметом укладеного договору є надання замовнику експедиторських послуг у портах та організації перевантаження та перевезення вантажів морським, залізничним та автомобільним транспортом, тощо. В рамках зазначеного договору № 13/06 було виставлено інвойс №DN 0089, відповідно до якого вартість доставки загального контейнеру MRKU4462335 морським транспортом склала 6237,00 доларів США. Наступним етапом транспортування є доставка із порту до митної території України. Так, зокрема перевезення сухопутним транспортом здійснювалось на підставі договору № 01/01-21 від 01.01.2021 року. Перевезення вантажним сухопутним транспортом здійснювалось на підставі CMR накладної № 235.

Суд зазначає, що всі ключові складові у зазначених документах співпадають та розбіжностей між собою не містять, що дає змогу підтвердити та визначити митну вартість імпортованого товару.

За результатами транспортування на адресу позивача було виставлено рахунок № Ін00-631 від 23 квітня 2025 року на суму 188223,88 грн, із яких включенню до митної вартості товарів підлягає сума розмірі 135080,20 грн.

З метою визначення загального розміру витрат на розвантажувальні роботи та транспортування товару до митної території України (окрім витрат на морський фрахт), до митного органу було надано відповідну довідку № 1 від 23.04.2025 року, згідно із якою вартість транспортування продукції згідно зазначеного інвойсу у складі загального контейнеру та коносаменту склала 135080,20 грн за перевезення автомобільним транспортом, та 6237,00 дол. США за перевезення морським транспортом. Відтак загальний підтверджений розмір витрат на транспортування склав 395094,49 грн, що повністю відображено в товаросупровідних документах та підтвердженні при декларуванні.

Згідно з правовою позицією, яка викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14, довідка про транспортні витрати є достатнім доказом транспортних витрат як складової митної вартості товарів, якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Оскільки Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Стосовно доводів митного органу щодо того, що у наданому банківському свіфті від 12.03.2025 на оплату товару зазначено суму 2800 дол. США та в графі 70 здійснено посилання на комерційний інвойс №INVOICE H-F24008-2, December 06.2024, але до митного оформлення надано комерційний інвойс від 14.01.2025 INVOICE H-F24008-2 з фактурною сумою 26344,99 дол. США, а також у специфікації №2 до зовнішньоекономічного договору №2207/2021 на дану партію товару була узгоджена (підписана) 14.01.2025, судом встановлено доводи представника позивача щодо того, що оскільки поставки товарів та надання послуг в рамках укладених договорів як з перевізником, так і з постачальником продукції здійснюються на постійній основі, то оплата була в обсязі більшому, ніж передбачено наданими інвойсами.

У вказаних платіжних дорученнях реквізити та підстави оплати співпадають у повному обсязі, що підтверджує повну відповідність документів, заявленому розміру митної вартості.

Стосовно посилань митного органу на відсутність інформації щодо угод на ідентичні та подібні товари та ненадання інших відомостей, які мали вплив на формування митної вартості, суд зазначає таке.

За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Суд зазначає, що наявність у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 05 травня 2022 року у справі № 2040/6019/18.

Також суд наголошує, що ненадання декларантом повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак зауваження відповідача не можуть вважатися судом обґрунтованими та доведеними.

Суд зазначає, що митним органом не надано доказів на підтвердження обставин, щодо неналежного розрахунку позивачем у митній декларації задекларованої митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої ним митної вартості, проте митний орган не навів переконливих аргументів, що надані позивачем (декларантом) документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення № UA 807000/2025/000197/2 від 25.04.2025 про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи обставини того, що саме прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішення про коригування митної вартості протиправним та його скасування є підставою для визнання протиправним та скасування сформованої митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Суд зазначає, що об`єднання цих вимог є належним способом захисту порушених прав позивача, з урахуванням усталеної судової практики, зокрема, постанови Верховного Суду від 17.05.2022 у справі № 809/506/17.

Відтак, суд доходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807200/2025/000228.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОТЕКС".

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОТЕКС" (вул. Муромська, буд. 38, м. Харків, 61054, ) до Харківської митниця (вул. Миколаївська, буд. 16-Б, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61005, ) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA 807000/2025/000197/2 від 25.04.2025 року.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807200/2025/000228.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОТЕКС" (вул. Муромська, буд. 38, м. Харків, 61054, ) сплачену суму судового збору у розмірі 9732 (дев`ять тисяч сімсот тридцять дві) грн 70 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниця (вул. Миколаївська, буд. 16-Б, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61005, ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.