Справа № 160/21871/25
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2026-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 160/21871/25

адміністративне провадження № К/990/11956/26

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу Верхньодніпровської міської ради на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року у справі №160/21871/25 за позовом Верхньодніпровської міської ради до Східного офісу Держаудитслужби, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вольт Постач», Товариство з обмеженою відповідальністю «Хайат Естейт», Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , Приватне підприємство «ОСОБА_3», ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування вимоги,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року Верхньодніпровська міська рада звернулася до суду з позовом до Східного офісу Держаудитслужби, у якому просила визнати протиправною та скасувати Вимогу Східного офісу Держаудитслужби про усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 11 липня 2025 року № 040420-13/4284-2025.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року задоволено заяву представника Верхньодніпровської міської ради про залучення до участі у розгляді справи третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача; залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛЬТ ПОСТАЧ»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАЙАТ ЕСТЕЙТ»;

- Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 ;

- Приватне підприємство «ОСОБА_3»;

- Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року адміністративний позов Верхньодніпровської міської ради задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано пункти 3, 4 та 5 Вимоги Східного офісу Держаудитслужби «Про усунення виявлених ревізією порушень законодавства» від 11 липня 2025 року № 040420-13/4284-2025.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь Верхньодніпровської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань Східного офісу Держаудитслужби судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн 80 коп.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року задоволено частково апеляційну скаргу Східного офісу Держаудитслужби. У задоволенні апеляційної скарги Приватного підприємства «ОСОБА_3» відмовлено.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року скасовано в частині задоволених позовних вимог Верхньодніпровської міської ради до Східного офісу Держаудитслужби, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛЬТ ПОСТАЧ», Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАЙАТ ЕСТЕЙТ», Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , Приватне підприємство «ОСОБА_3», ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування пунктів 3 та 5 вимоги Східного офісу Держаудитслужби «Про усунення виявлених ревізією порушень законодавства» від 11 липня 2025 року № 040420-13/4284-2025 та в цій частині прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у справі №160/21871/25 залишено без змін.

16 березня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Верхньодніпровської міської ради на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року у справі №160/21871/25. Заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції щодо визнання протиправною та скасування пунктів 3 та 5 вимоги Східного офісу Держаудитслужби № 040420-13/4284-2025, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення з таких підстав.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

За правилами частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Враховуючи положення процесуального закону необхідно зазначити, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Під час перевірки касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстав касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме

- в частині оскарження пункту 3 вимоги Східного офісу Держаудитслужби про усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 11 липня 2025 року №040420-13/4284-2025, судом апеляційної інстанції не застосовано положення пункту 3-7 розділу X Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про публічні закупівлі» в контексті застосування частини першої пункту 17, підпункту 2 пункту 19 «Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, прийнятих на підставі» затверджених Постановою КМУ від 12 жовтня 2022 року №1178 в редакції на момент укладання додаткових угод до договорів з постачання електроенергії з 07 серпня 2023 року - 02 лютого 2024 року;

- в частині оскарження пункту 5 вимоги Східного офісу Держаудитслужби про усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 11 липня 2025 року №040420-13/4284-2025, судом апеляційної інстанції не застосовано частину першу статті 73 Закону України «Про адміністративну процедуру».

Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, які неправильно застосовано судами попередніх інстанцій; висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Отже, зі змісту пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України слідує, що вказана підстава спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню адміністративними судами під час вирішення спору.

Лише посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду та який вплив такий висновок буде мати для вирішення спору по суті.

Проте, проаналізувавши зміст касаційної скарги, Судом встановлено, що доводи позивача щодо відсутності висновку Верховного Суду з питань застосування зазначених правових норм та відповідно потреби у такому висновку не пов`язані з наявністю колізій, можливістю неоднозначного тлумачення, їх різним застосування судами, натомість по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині щодо встановлення обставин справи, часткового опису обставин справи, цитування норм законодавства, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ним доказів. Своєю чергою Суд зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.

Крім того, Суд зауважує, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку заявника буде підставою для відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Верховний Суд звертає увагу заявника, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційній суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332, 336 КАС України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Верхньодніпровської міської ради на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року у справі №160/21871/25 за позовом Верхньодніпровської міської ради до Східного офісу Держаудитслужби, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вольт Постач», Товариство з обмеженою відповідальністю «Хайат Естейт», Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , Приватне підприємство «ОСОБА_3», ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування вимоги повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя М.В. Білак