Справа № 160/8186/25
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2026 рокуСправа №160/8186/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ОІЛ НАФТА» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення в частині припинення дії ліцензії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ОІЛ НАФТА» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:
Разом з позовною заявою до суду позивачем подано заяву про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 21.03.2025 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ОІЛ НАФТА» про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою суду від 24.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/8186/25; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Цією ж ухвалою суду витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області: усі докази на обґрунтування правових підстав для прийняття, що оскаржується.
Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд справи, що підтверджується доказами, наявним в матеріалах справи.
Позивачем подана відповідь на відзив, в якій зазначає непогодження з позицією відповідача. Позивач вважає, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області на спростовано доводів позовної заяви, обмежившись лише цитуванням норм Податкового кодексу України та Закону № 3817-ІХ. Не надано і доказів направлення ліцензіату спірного Рішення № 177 на наступний робочий день після його прийняття (тобто 06.03.2025) в електронному вигляді на електронну пошту платника податків. Крім того, відповідач не підтвердив належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, що саме акт від 18.12.2025 № 395/04-36-09-02/44797154 був підставою для прийняття рішення № 177, оскільки у спірному рішенні відсутні реквізити (дата, номер) акта про встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню, що підтверджує безпідставність прийняття спірного рішення № 177 та порушення пункту 10 частини 2 статті 46 Закону № 3817-ІХ.
Відповідач своїм правом на подання заперечень на відповідь позивача не скористався.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 КАС України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Згідно із даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид господарської діяльності товариства за КВЕД: 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; серед інших є: Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами, Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, Неспеціалізована оптова торгівля, Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, Роздрібна торгівля фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах тощо.
Відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області (Правобережна ДПІ (Центральний р-н м. Дніпра)).
Згідно з витягом з Реєстру платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ОІЛ НАФТА» 05.12.2024 зареєстрований платником акцизного податку з реалізації пального.
05.03.2025 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення №177 «Про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності» згідно з додатком.
Рішення від 05.03.2025 №177 опубліковане Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на офіційному веб-сайті - 07.03.2025 об 11 год. 40 хв., витяг з «розпорядження від 05.03.2025 №177» надіслано позивачеві в електронному вигляді в електронний кабінет платника 07.03.2025 о 14 год. 20 хв.

Вважаючи протиправним рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 05.03.2025 №177 в частині припинення дії ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, № 00939, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України в редакції на час виникнення спірних відносин).

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до положень пункту 19-1.1. статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, зокрема, здійснюють ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами і рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та контроль за таким виробництвом; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

За змістом пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 61.1 статті 61 цього Кодексу визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно підпунктом 62.1.3 пункту 62.1. статті 62.1 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Відповідно до пункту 81.2 статті 81 ПК України, у разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 3817-ІХ від 18.06.2024 (далі Закон №3817-ІХ).

Відповідно до пункту 40 частини першої статті 1 Закону № 3817-ІХ ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності.

Ліцензіат - суб`єкт господарювання, якому надано ліцензію на право провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності (пункт 38 частини першої статті 1 цього Закону).

Згідно з пунктом 53 частини першої статті 1 Закону №3817-ІХ надання ліцензії - надання суб`єкту господарювання права на провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про надання ліцензії на право провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності та внесення органом ліцензування відомостей про надану ліцензію до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, а в передбачених цим Законом випадках - також шляхом набуття такого права автоматично.

Оптова торгівля пальним - діяльність з реалізації власно виробленого, ввезеного або придбаного пального суб`єктам господарювання, що здійснюють роздрібну торгівлю пальним, іншим суб`єктам господарювання, у тому числі в транспортному засобі, яким переміщується та/або в якому зберігається пальне (пункт 63 частини першої статті 1 Закону № 3817-ІХ).

Відповідно до частини першої статті 29 Закону №3817-ІХ оптова торгівля пальним здійснюється суб`єктом господарювання за наявності ліцензії на право оптової торгівлі пальним.

Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право оптової торгівлі пальним на кожне місце оптової торгівлі пальним, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або місцезнаходженням постійного представництва нерезидента (частина четверта статті 29 Закону №3817-ІХ).

Відповідно до частини шостої статті 29 Закону №3817-ІХ оптова торгівля пальним (крім оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі) та роздрібна торгівля пальним здійснюються виключно з місць оптової або роздрібної торгівлі пальним відповідно.

Оптова торгівля пальним за відсутності місць оптової торгівлі здійснюється:

з місця/в місці зберігання пального, оптової торгівлі пальним, в якому ліцензіат здійснює придбання та/або отримує послуги із зберігання пального, за умови що відпуск пального здійснюється суб`єктом господарювання, який отримав відповідно ліцензію на право зберігання пального, на право оптової торгівлі пальним у такому місці;

у транспортному засобі, на якому переміщується та/або в якому зберігається пальне.

Пунктом 74 частини першої статті 1 Закону № 3817-ІХ визначено, що припинення дії ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності, на який (які) йому надано ліцензію, у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону № 3817-ІХ дія ліцензії припиняється шляхом прийняття органом ліцензування, який надав відповідну ліцензію, рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 46 Закону № 3817-ІХ підставою для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є: факт відсутності ліцензіата за місцезнаходженням та/або за місцем провадження діяльності, що зазначені в Єдиному реєстрі ліцензіатів та місць обігу пального та/або Єдиному реєстрі ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, факт відсутності уповноваженої особи за місцем зберігання, яке внесено до Єдиного реєстру місць зберігання за договорами про надання послуг із складського зберігання, встановлений контролюючим органом у ході перевірки та зафіксований у відповідному акті про відсутність ліцензіата та/або його уповноважених осіб.

У разі встановлення факту відсутності уповноваженої особи за місцем зберігання, яке внесено до Єдиного реєстру місць зберігання за договорами про надання послуг із складського зберігання, ця норма застосовується, якщо така уповноважена особа не з`явилася на місце зберігання протягом двох годин після встановлення такого факту посадовими особами податкового органу, що зафіксовано у відповідному акті.

До актів, передбачених цим пунктом, обов`язково долучається мультимедійна інформація щодо фіксації зазначених фактів технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, та/або засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до частини третьої статті 46 Закону № 3817-ІХ у рішенні про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності зазначаються:

1) реквізити (номер і дата) рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності (дата у форматі ДДММРРРР);

2) найменування та код органу ліцензування, що прийняв рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності;

3) реєстраційний номер ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, дія якої припинена;

4) вид ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, дія якої припинена;

5) реквізити суб`єкта господарювання:

для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ;

для фізичних осіб - підприємців - прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), місцезнаходження (адреса зареєстрованого/задекларованого місця проживання (перебування), за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та/або номер паспорта (для фізичних осіб, які мають право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта), унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності);

для осіб, уповноважених на ведення обліку діяльності за договорами про спільну діяльність без утворення юридичної особи, та осіб, які є відповідальними за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договорів, - найменування та код уповноваженої особи згідно з ЄДРПОУ і податковий номер, наданий такій особі під час взяття на облік договору згідно з пунктом 63.6 статті 63 та пунктом 64.6 статті 64 Податкового кодексу України;

для іноземних суб`єктів господарської діяльності - найменування та податковий номер постійного представництва;

6) підстава/підстави та опис підстав (обґрунтування) для прийняття рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності із зазначенням відповідного пункту частини другої цієї статті;

7) строк набрання чинності рішенням про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності;

8) строк і порядок оскарження рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності (у тому числі найменування та місцезнаходження податкового органу, який є суб`єктом розгляду скарги, та вид суду, до якого особа може подати позов).

На рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності накладається кваліфікована електронна печатка податкового органу.

Згідно з частиною четвертою статті 46 Закону № 3817-ІХ рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності приймається:

1) протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання податковим органом відповідних документів (у тому числі рішення суду) та/або виявлення даних/відомостей, що є підставою для припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності згідно з частиною другою цієї статті;

2) у разі припинення дії ліцензії за результатами перевірки податкового органу - не раніше одинадцятого робочого дня за днем направлення суб`єкту господарювання акта такої перевірки;

3) у разі припинення дії ліцензії за заявою суб`єкта господарювання - не пізніше 20 робочих днів з дня, наступного за днем отримання такої заяви органом ліцензування.

Частиною п`ятою статті 46 Закону № 3817-ІХ визначено, що рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності набирає чинності на другий робочий день за днем направлення відповідного рішення платнику податків.

Відповідно до частини шостої статті 46 Закону № 3817-ІХ орган ліцензування не пізніше наступного робочого дня за днем прийняття рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності:

1) вносить відомості про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального або Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах;

2) оприлюднює рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності на своєму офіційному веб-порталі/субсайтах веб-порталу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику;

3) направляє суб`єкту господарювання рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності в електронній формі у порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.

Рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, прийняте територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може бути оскаржено в адміністративному порядку, передбаченому Податковим кодексом України, або в судовому порядку, а рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, прийняте центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, - в судовому порядку (частина сьома статті 46 Закону № 3817-ІХ).

Датою припинення дії ліцензії є день набрання чинності рішенням про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності (частина десята статті 46 Закону №3817-ІХ).

Отже, законодавцем чітко визначено, що дія ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності припиняється шляхом прийняття органом ліцензування, який надав відповідну ліцензію, рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності на підставі, зокрема: акту відсутності суб`єкта господарювання, якому надано таку ліцензію, за місцезнаходженням та/або за місцем провадження діяльності, що зазначені в Єдиному реєстрі ліцензіатів та місць обігу пального.

При цьому, до такого акту долучається мультимедійна інформація щодо фіксації зазначених фактів технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, та/або засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

У ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ліцензія на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, №00939 від 18.09.2024, що видана позивачу, припинена з наступної підстави: за наявності акту, що засвідчує факт відсутності суб`єкта господарювання ТОВ «ТРЕЙД ОІЛ НАФТА» за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню.

Водночас, з оскаржуваного рішення від 05.03.2025 №177 в частині щодо позивача не вбачається реквізитів акту, з яким відповідач пов`язує підтвердження факту відсутності суб`єкта господарювання ТОВ «ТРЕЙД ОІЛ НАФТА» за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню, що не дозволяє однозначно ідентифікувати акт №395/04-36-09-02/44797154 від 18.02.2025, як підставу (обґрунтування) прийняття рішення про припинення дії ліцензії №00939 від 18.09.2024.

Суд звертає увагу, положенням пункту 6 частини третьої статті 46 Закону № 3817-ІХ чітко визначено, що в рішенні про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності зазначається підстава/підстави та опис підстав (обґрунтування) для прийняття рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності із зазначенням відповідного пункту частини другої цієї статті, що у спірному випадку не дотримано відповідачем. Відповідачем не конкретизовано ані акту (реквізити номер, дата), який став підставою для прийняття рішення про припинення дії ліцензії №00939 від 18.09.2024, не зазначено і відповідного пункту частини другої статті 46 Закону № 3817-ІХ.

Загальне посилання відповідача в графі «підстава анулювання ліцензії» оскаржуваного рішенні в частині щодо позивача на «акт про встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання за місцем провадження діяльності, яка підлягає анулюванню» без конкретизації реквізитів акту (номер акту, дата прийняття) не свідчить про обґрунтованість прийнятого рішення, оскільки ставить позивача у стан правової невизначеності, що безумовно є порушенням прав останнього.

Щодо, власне, самого акту №395/04-36-09-02/44797154 від 18.02.2025, з яким відповідач пов`язує підставу прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає, що такий акт не засвідчує відсутність суб`єкта господарювання ТОВ «ТРЕЙД ОІЛ НАФТА» () за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню.

Суд звертає увагу, що фактичною є перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності.

Положенням пункту 10 частини другої статті 46 Закону № 3817-ІХ, а також пунктом 81.2 статті 81 ПК України, передбачено фіксацію неможливості проведення перевірки через встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, та/або засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

При цьому, як слідує зі змісту оскаржуваного рішення, у спірному випадку вимагається встановити факт відсутності суб`єкта господарювання саме «за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню».

Надані відповідачем фотознімки не дають дійти до однозначного та беззаперечного висновку про те, що на фотознімках відображено місце провадження діяльності ТОВ «ТРЕЙД ОІЛ НАФТА», яка підлягає ліцензуванню.

Також, на вказані фотознімки відсутнє посилання в самому акті, а їх зміст не дозволяє встановити ані місце, ані час їх здійснення.

Крім того, надані фотознімки не дають можливості поза розумним сумнівом встановити факт, який вони покликані засвідчити, а саме: факт відсутності суб`єкта господарювання саме «за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню», як зазначено в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, надані відповідачем фотознімки не є належними доказами у розумінні статті 73 КАС України.

Суд зазначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту відсутності суб`єкта господарювання за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню, акт не містять, а відповідачем не надано.

За вказаних обставин, відповідач не довів належними засобами доказування факту відсутності суб`єкта господарювання за місцем провадження діяльності, яка підлягає ліцензуванню.

Крім того, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем положень частини шостої статті 46 Закону № 3817-ІХ в частині оприлюднення оскаржуваного рішення про припинення дії ліцензії на своєму офіційному веб-сайті та в частині направлення його позивачеві в електронній формі у порядку, встановленому статтею 42 ПК України, саме на наступний робочий день за днем прийняття такого рішення.

Враховуючи викладене, суд погоджується з позивачем, оскаржуване рішення про припинення дії ліцензії №00939 від 18.09.2024 прийняте відповідачем за численних суттєвих процедурних порушень.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд вважає, що рішення від 05.03.2025 №177 в частині щодо припинення дії ліцензії №00939 від 18.09.2024 прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, та не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому в частині щодо позивача є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Однак, відповідачем не доведено правомірності свого рішення у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу даного позову до суду підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.2, 9, 73-78, 90, 139, 241-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ОІЛ НАФТА» (, місцезнаходження: 49003, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Яворницького Дмитра, буд. 123, кв. 42) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а) про визнання протиправним та скасування рішення в частині припинення ліцензії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а) від 05.03.2025 №177 в частині припинення Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ОІЛ НАФТА» (, місцезнаходження: 49003, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Яворницького Дмитра, буд. 123, кв. 42) дії ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, №00939 від 18.09.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-а) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД ОІЛ НАФТА» (, місцезнаходження: 49003, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр. Яворницького Дмитра, буд. 123, кв. 42) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова