Справа № 620/30/26
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2026-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року Чернігів Справа № 620/30/26

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., за участю секретаря Бородулі В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ТІПІБІЕС ПРОДАКШН"
до Головного управління ДПС у Чернігівській області
про за участю представників сторін: від позивача від відповідача визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Карпенко С.С., діє на підставі ордеру, Паншина І.В.
У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІПІБІЕС ПРОДАКШН» (далі ТОВ «ТІПІБІЕС ПРОДАКШН», Товариство, позивач) звернулося до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №21490/Ж10/25-01-24-06 від 09.12.2025, податкового повідомлення-рішення №21491/Ж10/25-01-24-06 від 09.12.2025, рішення №21493/Ж10/25-01-24-06 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 09.12.2025.

На обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка, за результатами якої ним був складений Акт документальної позапланової виїзної перевірки, на підставі якого прийняті рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені. Із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач не згоден, оскільки вони ґрунтуються на помилкових висновках відповідача, які не відповідають фактичним обставинам діяльності позивача та нормам чинного законодавства. Так, позивач зазначає, що розрахунок штрафної санкції та пені свідчить про те, що відповідач, здійснюючи розрахунок відповідальності за несвоєчасно сплачені відповідні грошові зобов`язання, врахував період без виключення днів, в які позивач звільняється від відповідальності у зв`язку із СОVID-19 та правовим режимом воєнного стану. Крім того позивач зазначає, що у зв`язку з відсутністю доходів для фінансування господарської діяльності, позивач не мав можливості своєчасно сплачувати на виконання вимог абз. 2 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок, одночасно з видачею заробітної плати (авансові платежі). Розмір штрафу 20% відповідачем застосований неправомірно, порушення строків сплати авансових платежів з ЄСВ, допущені позивачем, на переконання останнього, мають кваліфікуватися за штрафом у 10%, який застосовується, якщо ЄСВ не сплачено одночасно з виплатою зарплати, бо порушення пов`язане саме з виплатою авансів/зарплати без одночасної сплати ЄСВ. Позивач зазначає, що штраф за ЄСВ напряму залежить від строків фактичної сплати. Без зіставлення граничної дати, конкретного платежу, кількості днів прострочення, застосування будь-якого відсотка штрафу та пені, на думку позивача, є незаконним. У свою чергу, акт перевірки не містить аналізу платіжних документів, відсутня кореляція між нарахуванням та сплатою, немає виписок з банку у матеріалах перевірки, розрахунок зроблено лише за даними обліку. Відсутність перевірки платежів робить акт неповним. А тому, якщо в акті перевірки зафіксовано суму недоплати, але при цьому не враховані фактичні платежі позивача, такий акт є недостовірним. Підприємство сплачувало авансові внески ЄСВ, що свідчить про відсутність наміру ухилитися від оподаткування. Затримка перерахування до бюджету викликана об`єктивними причинами воєнного стану, а саме розташування потужностей виробництва у зоні активних бойових дій. Також позивач вказує на те, що відповідач в порушення приписів пункту 13 ст. 25 закону № 2464-VІ здійснив нарахування пені з 10.08.2023 та з 10.11.2023, тобто за день початку нарахування пені ним безпідставно були обрані граничні дати подання «Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску» за ІІ та ІІІ квартали 2023 року. Щодо ПДФО позивач зазначає, що несвоєчасна сплата позивачем ПДФО та військового збору мала місто у період з березня 2022 року по липень 2023 року, що підтверджується Довідкою №25-02/2025 від 25.12.2025 р. «Дані про нарахування та сплату ПДФО за період з 01.01.2022 р. по 31.03.2024 р.», Довідкою № 25-01/2025 від 25.12.2025 р. «Дані про нарахування та сплату військового збору за період з 01.01.2022 р. по 31.12.2023 р.», а також даними бухгалтерського обліку підприємства, а саме Аналіз рахунку 66 «Розрахунки за виплатами працівникам» за січень 2022 р. - березень 2024 р., Аналіз рахунку 6411 «Податок з доходів фізичних осіб» за січень 2022 р. - березень 2024 р., Аналіз рахунку 642 «Військовий збір» за січень 2022 р. - вересень 2023 р. Тобто, позивач у період з березня 2022 р. по липень 2023 р. здійснював нарахування та виплату заробітної плати працівникам у повному обсязі, тоді як суми ПДФО та військового збору перераховував в залежності від фінансових можливостей. Починаючи із серпня 2023 року ПДФО та військовий збір позивачем сплачувався в повному обсязі, а також здійснювалося погашення суми недоїмки, що склалася за період з березня 2022 р. по липень 2023 р. Кінцеве погашення суми недоїмки з ПДФО за вказаний період відбулося у березні 2024 року. Кінцеве погашення суми недоїмки з військового збору за вказаний період відбулося у серпні 2023 року. З набуттям чинності Законом від 12 травня 2022 року № 2260-IX встановлене підпунктом 69.1 пункту 69 Перехідних положень ПК України звільнення від відповідальності стало залежним від доведення, у визначеному законодавством порядку, можливості або неможливості платником виконання свого обов`язку. Податкове правопорушення, визначене статтею пп. 168.1.2 ст. 168 ПКУ, є вчиненим із моменту виплати працівникам заробітної плати, у даному випадку це, зокрема, березень, квітень, травень 2022 р. Застосування ж відповідачем штрафних санкцій за порушення термінів сплати ПДФО та військового збору, вчинені до 27.05.2022 року є неправомірним. Крім того, відповідач, здійснюючи розрахунок штрафних санкцій та пені, безпідставно орієнтувався на період сплати податкових зобов`язань, а не на період вчинення порушення термінів сплати ПДФО та військового збору. Позивач звертає увагу на те, що фактичне знаходження виробничих потужностей позивача Малинівська селищна територіальна громада Чугуївського району Харківської області, за адресою: Харківська обл., Чугуївський р-н, смт. Малинівка, вул. Гетьмана Я. Острянина, 2. Дата початку бойових дій на території Малинівської селищної територіальної громади - 24.02.2022, на цей час ця територія є територією можливих бойових дій відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року за № 309. Ця обставина є підставою звільнення позивача від передбаченої Податковим кодексом України відповідальності за дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень) відповідно до приписів п. 69.1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та наказу Мінфіну від 29.07.2022 № 225. Позивач подав відповідачеві Заяву щодо відсутності можливості сплати податкових зобов`язань зі сплати, у тому числі, єдиного соціального внеску, однак відповідач відмовив позивачеві у задоволенні заяви Рішенням від 15.11.2022 за №104/25-01-04-03, яке було оскаржене до ДПС України. Рішенням від 22.08.2023 за №24122/6/99-00-06-02-01-06 Державна податкова служба України залишила скаргу позивача без задоволення. Отже, позивач у період з 27.05.2022 (дата набрання чинності Законом від 12 травня 2022 року №2260-IX ) по 22.08.2023 р. (дата винесення рішення №24122/6/99-00-06-02-01-06 про результати розгляду скарги) опинився у стані правової невизначеності, а тому в такому разі позивача не може бути притягнуто до відповідальності, оскільки аналіз практики Європейського Суду з прав людини свідчить, що принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Також позивач зазначає, що з розрахунку штрафних санкцій вбачається, що за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) ПДФО і військового збору контролюючий орган застосував до позивача штраф у розмірі 25% від суми несвоєчасно сплачених зобов`язань, в той час як відповідно до пункту 125.1 ст. 125 ПКУ у разі несплати (неперерахування), та/або сплати (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Для застосування пункту 125.2 статті 125 ПКУ відповідач має довести, що позивач свідомо та цілеспрямовано не платив податок. Якщо несплата була викликана фінансовими труднощами через війну це є доказом відсутності умислу. У даному випадку, на переконання позивача, наявні пом`якшуючі обставини: наявність воєнного стан з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента №64/2022; розташування підприємства відповідача у зоні бойових дій; подання позивачем Заяви від 29.09.2022 р. за № 01-06/485 щодо відсутності можливості сплати податкових зобов`язань зі сплати, у тому числі, єдиного соціального внеску та отримання ним кінцевого рішення по цій Заяві тільки 22.08.2023; відсутність заборгованості на момент перевірки; наведене порушення вчинено вперше; своєчасна виплата зарплати працівникам. Розрахунок штрафу та пені не враховує пільгові періоди, тому суперечить прямим приписам закону. Розмір штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податку податковим агентом розраховується окремо за кожним платежем (порівнюється граничний строк сплати податкового зобов`язання з датою фактичної сплати), а не за останнім днем виплати за звітний період. Відповідач зробив розрахунок за останнім днем, що штучно завищує санкції. Пеня у розрахунку відповідача нараховується на суми, які вже частково сплачені, без зменшення бази після кожної оплати. Більш того, пеня рахувалась на повну суму місяця, навіть коли більша частина вже сплачена. Заробітна плата позивачем виплачувалася своєчасно, фактів нарахування оподатковуваного доходу без його виплати не встановлено. Відповідно, граничні терміни сплати позивачем до бюджету ПДФО та військового збору це дні виплати заробітної плати. Як свідчать розрахунки штрафних санкцій та пені до спірних податкових повідомлень-рішень за граничний термін сплати ПДФО та військового збору відповідач безпідставно обрав строки, встановлені Податковим кодексом для місячного податкового періоду 30 число місяця, наступного за звітним. Окрім цього, відповідачем неправомірно невраховані прямі вимоги п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, згідно яких якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний день, що настає за вихідним або святковим днем. Для прикладу, у розрахунках відповідача до спірних податкових повідомлень-рішень у якості граничних строків сплати визначені 30.07.2022 р., 30.10.2022 р., 30.04.2023 р. і т.д., які є вихідними днями. Отже, розрахунок пені здійснений невірно, з порушенням вимог податкового законодавства. З наведеного вбачається, що відповідачем порушення принципи законності та обґрунтованості, оскільки він не врахував строк карантину, порушив порядок розрахунку пені, не врахував відсутність вини позивача.

Відповідач у встановлений судом строк направив на адресу суду відзив на позов, у якому зазначив, що з позовними вимогами не погоджується, в їх задоволенні просить відмовити в повному обсязі та зазначає, що проведеною перевіркою було встановлено, що підприємством позивача порушено п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168; п.п. а п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України, а саме протягом періоду з квітня 2022 року по березень 2024 року підприємством несвоєчасно перераховано податок на доходи з фізичних осіб в сумі 19849385,60 грн, який був нарахований та утриманий із заробітної плати працівників. Також перевіркою встановлено, що підприємством порушено п. п. 168.1.2, п. п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168; п.п. а п. 176.2 ст.176, п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме протягом періоду з квітня 2022 року по серпень 2023 року підприємством несвоєчасно перераховано військовий збір в сумі 1103552,28 грн, який нарахований та утриманий із заробітної плати працівників. Станом на день написання акта перевірки на підприємстві відсутня заборгованість із сплати до бюджету військового збору. Водночас, перевіркою своєчасності сплати до бюджету єдиного внеску встановлено, що станом на 17.10.2025 згідно інтегрованої картки платника (ІКП) за кодом платежу 71010000 (єдиний внесок), за несвоєчасне перерахування до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за підприємством рахуються незастосовані штрафні санкції та пеня з єдиного внеску у сумі 1626897,11 грн (штрафні санкції - 1067874,01 грн, неня - 559023,10 грн), в тому числі за періоди: з 10.08.2023 по 06.12.2023 штрафні санкції у сумі 6053,59 грн, пеня у сумі 3601,89 грн; з 10.08.2023 по 07.12.2023 штрафні санкції у сумі 1420,0 грн, пеня у сумі 852,0 грн; з 10.08.2023 по 13.12.2023 штрафні санкції у сумі 561,60 грн, пеня у сумі 353,80 грн; з 10.08.2023 по 18.12.2023 року штрафні санкції у сумі 1039,02 грн, пеня у сумі 680,56 грн; з 10.08.2023 по 19.12.2023 штрафні санкції у сумі 217,61 грн, пеня у сумі 143,62 грн; з 10.08.2023 по 20.12.2023 штрафні санкції у сумі 122258,30 грн, пеня у сумі 81301,77 грн; з 10.08.2023 по 25.12.2023 штрафні санкції у сумі 200000,0 грн, пеня у сумі 138000,0 грн; з 10.08.2023 по 28.12.2023 штрафні санкції у сумі 302,76 грн, пеня у сумі 213,44 грн; з 10.08.2023 по 29.12.2023 штрафні санкції у сумі 725,91 грн, пеня у сумі 515,40 грн; з 10.08.2023 по 04.01.2024 штрафні санкції у сумі 167385,20 грн, неня у сумі 123865,04 грн; з 10.11.2023 по 04.01.2024 штрафні санкції у сумі 40795,85 грн, пеня у сумі 11422,84 грн; з 10.11.2023 по 19.01.2024 штрафні санкції у сумі 89199,33 грн, пеня у сумі 31665,76 грн; з 10.11.2023 по 22.01.2024 штрафні санкції у сумі 65,59 грн, пеня у сумі 24,27 грн; з 10.11.2023 по 24.01.2024 штрафні санкції у сумі 437849,25 грн, пеня у сумі 166382,71 грн. Отже, в результаті несвоєчасної сплати до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування порушено абз. 1 частини 8 статті 9 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Окрім того, представником відповідача були надані додаткові пояснення, відповідно до яких ГУ ДПС в Чернігівській області щодо правомірності застосування штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб саме у розмірі 25 %, по єдиному соціальному внеску в розмірі 20 %, замість 10 % таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум, зазначає таке. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (пункт 36.3 статті 36 ПКУ). Пунктом 109.1 ст. 109 ПКУ встановлено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Також, згідно з п. 109.3 ст. 109 ПКУ, у випадках, визначених пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи. Як свідчать фактичні обставини справи, несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб є податковим правопорушенням, за яке передбачена відповідальність. Жодних обставин, які можуть служити підставами для відстрочення сплати податку на доходи фізичних осіб або звільнення платника від нарахування штрафних санкцій та пені за несплату або несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб (наявність пом`якшуючих обставин фінансової відповідальності), чинним законодавством не передбачено. Разом з тим на перевірку не були надані матеріали, щодо подання заяви та документів, які передбачені Порядком № 225, та підтверджують неможливість виконання платником податкових обов`язків, встановлених нормами ПКУ. Стосовно нарахування штрафних санкцій по єдиному соціальному внеску у розмірі 20 %, то відповідно до частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. Ставки 10 % за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в 2023 - 2024 роках не існує. Також відповідач зазначає щодо військового збору, то відповідно до п. п. 69.1 н. 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, з урахуванням змін, внесених Законом України від 13 грудня 2022 року № 2836-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України", за умови сплати не пізніше 31 грудня 2022 року в повному обсязі податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору із сум доходів, зазначених у податковій звітності, поданій у строк, визначений абзацом шостим цього підпункту (І квартал 2022 року), штрафні санкції та пеня за несплату або несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб та або військового збору із сум таких доходів не застосовуються. Оскільки, суми військового збору, зазначені у звітності за І квартал 2022 року (за березень, 2022 року) були сплачені 12.09.2022, то штрафні санкції та пеня за несплату військового збору за цей період не підлягають нарахуванню. Даний факт відображено у Розрахунку штрафних санкцій та пені з військового збору (Додаток до податкового повідомлення рішення згідно акта про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ТіПіБіеС Продакшн", який наявний в матеріалах справи. Стосовно податку на доходи фізичних осіб, то до 27.05.2022 штрафні санкції та пеня не застосовувалися, оскільки несвоєчасна сплата податку розпочалася лише з 06.06.2022. Даний факт відображено у Розрахунку штрафних санкцій та пені по податку на доходи фізичних осіб (Додаток до податкового повідомлення рішення згідно акта про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ТіПіБіеС Продакшн", який наявний в матеріалах справи.

Позивач подав заперечення на додаткові пояснення представника відповідача, відповідно до яких він вказує на недоведеність правомірності дій відповідача.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративний справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка, за результатами якої складений Акт документальної позапланової виїзної перевірки податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи від 14 листопада 2025 р. за №20552/ж5/25-01-07-04-01 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІПІБІЕС ПРОДАКШН» (код за )» (а.с. 19-53).

З посиланням на висновки цього акту, відповідачем 09.12.2025 були прийняті: Рішення №21493/Ж10/25-01-24-06 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким визначені сума штрафних санкцій 1 067 874,01 грн та пені - 559 023,10 грн (а.с. 137-139); Податкове повідомлення-рішення №21490/Ж10/25-01-24-06, яким визначені сума грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 4 962 346,40 грн, та пені 2 924 208,78 грн (а.с. 143 зворот 147); Податкове повідомлення-рішення №21491/Ж10/25-01-24-06, яким визначені сума грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) з військового збору 272 200,11 грн, та сума пені 194 498,88 грн (а.с. 140-143).

Загальна сума штрафних санкцій та пені становить 9 980 151,28 грн (1 626 897,11 грн + 7 886 555,18 грн + 466 698,99 грн).

Позивач вважає зазначені рішення протиправними, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав на інтересів з цим позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Згідно з пунктом 77.9 статті 77 ПК України порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Так, відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту (підпункт 86.7.5 пункту 86.7 статті 86 ПК України).

Податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (пункт 86.8 статті 86 ПК України).

Так, документальною позаплановою перевіркою ТОВ «ТІПІБІЕС ПРОДАКШН» встановлено порушення:

1. п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 51.1 ст. 51, абз. «б» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України підприємством несвоєчасно подано Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за І квартал 2022 року (строк подання 10.05.2022 року, фактично подано 26.05.2022 року) та за II квартал 2022 року (строк подання 09.08.2022 року, фактично подано 15.08.2022 року).

2. п.п. 168.1.2, н. н. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168; п. п. а п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України, а саме протягом періоду з квітня 2022 року по березень 2024 року підприємством несвоєчасно перераховано до бюджету податок на доходи з фізичних осіб в сумі 19849385,60 грн, який був нарахований та утриманий із заробітної плати працівників.

3. п.п. 168.1.2, н. н. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168; п. н. а н. 176.2 ст.176, п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме протягом періоду з квітня 2022 року по серпень 2023 року підприємством несвоєчасно перераховано до бюджету військовий збір в сумі 1103552,28 грн, який нарахований та утриманий із заробітної плати працівників.

4. абзац 1 частини 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску па загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме допущено несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в періоди з 10.08.2023 по 24.01.2024.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-V (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно з абз. 1, 2 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі.

З огляду на матеріали справи несвоєчасна сплата позивачем авансових внесків з ЄСВ мала місто у період з березня 2022 року по липень 2023 року, що підтверджується Довідкою від 14.02.2024 «Дані про нарахування та сплату ЄСВ за період з 01.01.2022 по 31.01.2024 ТОВ «ТІПІБІЕС ПРОДАКШН», а також даними бухгалтерського обліку підприємства, а саме Аналіз рахунку 66 «Розрахунки за виплатами працівникам» за березень 2022 року - липень 2023 року. Наведеними документами підтверджується, що позивач у період з березня 2022 року по липень 2023 року здійснював нарахування та виплату заробітної плати працівникам у повному обсязі, тоді як суми ЄСВ перераховував в залежності від фінансових можливостей.

Починаючи із серпня 2023 року ЄСВ позивачем сплачувався в повному обсязі, а також здійснювалося погашення суми недоїмки, що склалася за період з березня 2022 року по липень 2023 року.

За приписами п. 9-11.1 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI тимчасово штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються за такі порушення, вчинені у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19):

несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску;

неповна сплата або несвоєчасна сплата суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів);

несвоєчасне подання звітності, передбаченої цим Законом, до податкових органів.

При цьому абзаци другий та третій пункту 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону щодо такого порушення, вчиненого у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) року, не застосовується.

Відповідно до п. 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню.

Згідно з приписами пункту 9-21 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього закону, тимчасово за порушення, вчинені у період з початку дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до 1 серпня 2023 року, штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються.

Відповідно до пункту 9-22 цього закону (у його редакції, що діяла у перевірений відповідачем період), тимчасово, на період з початку дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до 1 серпня 2023 року, платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за цей період підлягає списанню.

Судом встановлено, що контролюючим органом при прийнятті оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску приписи наведених вище норм не були враховані.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2025 року у справі №160/3048/24 та у постанові від 24 липня 2025 року у справі №120/8544/24.

Щодо застосованого розміру штрафу 20% за порушення строків сплати авансових платежів з ЄСВ, суд зазначає, що пунктом 11 статті 25 Закону № 2464-VІ встановлено, що податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції:

1) у разі ухилення від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік платниками єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;

3) за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску;

5) за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

6) за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

7) за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) накладаються штрафи, передбачені за порушення порядку подання такої звітності, у порядку та розмірах, встановлених Податковим кодексом України.

З акту перевірки вбачається, що перевіркою своєчасності виплати найманим працівникам доходів у вигляді заробітної плати встановлено, що заробітна плата виплачувалась без порушень строків виплати заробітної плати.

Отже, як зазначено вище, відповідно до п.п. 6 пункту 11 ст. 25 Закону № 2464-VІ за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

Окрім того, відповідно до підпункту 5 пункту 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (що затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449) за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат (авансових платежів), на які нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат (авансових платежів), на які нараховується єдиний внесок, за формою згідно з додатком 15 до цієї Інструкції.

Розрахунок зазначеної штрафної санкції здійснюється за даними акта документальної перевірки платника єдиного внеску.

Водночас, відповідач застосував штрафні санкції у розмірі 20% на підставі пп. 2 п. 11 ст. 25 Закону № 2464-VІ, здійснивши розрахунок фінансової санкції на підставі даних ІКС (інформаційно-комунікаційних систем ДПС), в той час як було проведено позапланову документальну перевірку позивача, результати якої мали бути покладені в основу для проведення відповідних донарахувань.

Відповідно, рішення, що оскаржується, неправомірно винесено за формою, встановленою Додатком 12 до Інструкції №449, замість форми, встановленої Додатком 15 до Інструкції №449.

Відповідно до приписів пункту 13 ст. 25 закону № 2464-VІ нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Однак, як встановлено судом відповідач в порушення зазначених вимог здійснив нарахування пені з 10.08.2023 та з 10.11.2023, тобто за день початку нарахування пені безпідставно були обрані граничні дати подання «Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску» за ІІ та ІІІ квартали 2023 року.

Щодо несвоєчасно перерахованого до бюджету податку на доходи з фізичних осіб, який був нарахований та утриманий із заробітної плати працівників, суд зазначає таке.

Податковим повідомленням-рішенням №21490/Ж10/25-01-24-06 відповідач повідомив позивача про несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи з фізичних осіб в сумі 19 849 385,60 грн., у зв`язку з чим застосований штраф у сумі 4 962 346,40 грн., та пеня відповідно до підпункту 129.1.4 Податкового кодексу у сумі 2 924 208,78 грн.

Відповідно до Розрахунку штрафних санкцій та пені по податку на доходи фізичних осіб (що є додатком до податкового повідомлення - рішення), нарахування штрафних санкцій проведено згідно ст. 125-1.2 Податкового Кодексу.

Податковим повідомленням-рішенням від 09.12.2025 року №21491/Ж10/25-01-24-06 відповідач повідомив позивача про несвоєчасне перерахування до бюджету військового збору в сумі 1 103 552,2 8 грн., у зв`язку з чим застосований штраф 272 200,11 грн., та пеня відповідно до підпункту 129.1.4 Податкового кодексу 194 498,88 грн.

Відповідно до Розрахунку штрафних санкцій та пені з військового збору (що є Додатком до податкового повідомленнярішення), нарахування штрафних санкцій проведено згідно ст. 125-1 Податкового Кодексу.

Згідно з Довідкою №25-02/2025 від 25.12.2025 р. «Дані про нарахування та сплату ПДФО за період з 01.01.2022 р. по 31.03.2024 р.», Довідкою № 25-01/2025 від 25.12.2025 р. «Дані про нарахування та сплату військового збору за період з 01.01.2022 р. по 31.12.2023 р.», а також даними бухгалтерського обліку підприємства, а саме Аналіз рахунку 66 «Розрахунки за виплатами працівникам» за січень 2022 р. - березень 2024 р., Аналіз рахунку 6411 «Податок з доходів фізичних осіб» за січень 2022 р. - березень 2024 р., Аналіз рахунку 642 «Військовий збір» за січень 2022 р. - вересень 2023 р. несвоєчасна сплата позивачем ПДФО та військового збору мала місто у період з березня 2022 року по липень 2023 року.

Наведеними документами підтверджується, що позивач у період вказаний вище період здійснював нарахування та виплату заробітної плати працівникам у повному обсязі, тоді як суми ПДФО та військового збору перераховував в залежності від фінансових можливостей.

Починаючи із серпня 2023 року ПДФО та військовий збір позивачем сплачувався в повному обсязі, а також здійснювалося погашення суми недоїмки, що склалася за період з березня 2022 року по липень 2023 року. Кінцеве погашення суми недоїмки з ПДФО за вказаний період відбулося у березні 2024 року. Кінцеве погашення суми недоїмки з військового збору за вказаний період відбулося у серпні 2023 року.

Згідно з пунктом 52 1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

При цьому перелік винятків з-під дії такого преференційного звільнення є вичерпним та не включає порушення граничних строків сплати ПДФО та військового збору, а період дії такого звільнення визначено - з 01 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину.

Карантин на території України було скасовано Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

Пізніше Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який в подальшому на підставі Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжувався та станом на зараз триває.

З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада прийняла Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану" від 3 березня 2022 року № 2118-IX (надалі також - Закон від 3 березня 2022 року № 2118-IX).

Цим Законом (набрав чинності 7 березня 2022) підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнений абзацом першим пункту 69, яким установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Крім того, Законом від 3 березня 2022 року № 2118-IX підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнений і підпунктами 69.1 та 69.9 пункту 69 такого змісту:

- У випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні;

- Для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пункт 69 Перехідних положень ПК України фактично не запровадив нових аспектів у відповідальність за порушення обов`язків дотримання термінів сплати податків та зборів порівняно з тими, що вже були визначені у пункті 52-1 Перехідних положень ПК України. Це означає, що стосовно правовідносин (зокрема, щодо настання відповідальності за порушення термінів сплати податків та зборів), які виникли до набуття чинності Закону від 3 березня 2022 року № 2118-IX, дія пункту 52-1 Перехідних положень ПК України продовжувала залишатися актуальною.

Згідно з цим положенням, як вже було зазначено, штрафні санкції не застосовувалися за порушення податкового законодавства (зокрема, за неподання податкової звітності), вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року до останнього календарного дня місяця, в якому завершується дія карантину.

Таким чином, норми пункту 69 Перехідних положень ПК України в редакції Закону від 3 березня 2022 року № 2118-IX передбачали, що звільнення від відповідальності за порушення термінів сплати податків та зборів надається платникам лише за умови їх сплати протягом шести місяців з дня завершення воєнного стану. В той час як, положення пункту 52-1 Перехідних положень ПК України передбачали безумовне звільнення від відповідальності за порушення термінів сплати податків та зборів з 1 березня 2020 року до останнього календарного дня місяця, в якому завершується дія карантину.

Фактичною вказівкою на період (граничний строк сплати податків та зборів), що вже минув на час набрання чинності цією нормою, законодавець надав ретроспективної дії такій нормі.

Але з набуттям чинності Законом від 12 травня 2022 року № 2260-IX встановлене підпунктом 69.1 пункту 69 Перехідних положень ПК України звільнення від відповідальності стало залежним від доведення, у визначеному законодавством порядку, можливості або неможливості платником виконання свого обов`язку.

Відповідно до пп. 168.1.2 ст. 168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. За приписами пп. 168.1.5 ст. 168 Податкового кодексу України Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Як було встановлено вище, в акті перевірки відповідач зазначив, що перевіркою своєчасності виплати найманим працівникам доходів у вигляді заробітної плати встановлено, що заробітна плата виплачувалась без порушень строків виплати заробітної плати.

Податкове правопорушення, визначене статтею пп. 168.1.2 ст. 168, є вчиненим із моменту виплати працівникам заробітної плати, у даному випадку це, зокрема, березень, квітень, травень 2022 року.

Розрахунок штрафних санкцій та пені по податку на доходи фізичних осіб свідчить про те, що штрафні санкції та пеня були застосовані, зокрема, до сум ПДФО несплачених: у березні 2022 року в сумі 188 010,24 грн (241 757,57 42 521,90 2 909,26 8 316,17); у квітні 2022 року в сумі 1 014 942,54 грн; у травні 2022 р. в сумі 998 286,16 грн.

Розрахунок штрафних санкцій та пені по військовому збору свідчить про те, що штрафні санкції та пеня були застосовані, зокрема, до сум військового збору несплачених: у березні 2022 р. в сумі 14 751,85 грн. (29 890,74 10 047,04 3 543,50 612,92 242,43 693,00); у квітні 2022 р. в сумі 84 940,43 грн.; у травні 2022 р. в сумі 84 526,76 грн.

Таким чином, застосування відповідачем штрафних санкцій та пені за порушення термінів сплати ПДФО та військового збору, вчинені до 27.05.2022 є неправомірним.

В контексті можливості звільнення від відповідальності в залежності від доведення, у визначеному законодавством порядку, можливості або неможливості платником виконання свого обов`язку, суд зазначає таке.

Основним видом діяльності позивача є виробництво трубопроводів для атомних та теплових електростанцій. Фактичне знаходження виробничих потужностей позивача Малинівська селищна територіальна громада Чугуївського району Харківської області, за адресою: Харківська обл., Чугуївський р-н, смт. Малинівка, вул. Гетьмана Я. Острянина, 2, в виробничих приміщеннях з обладнанням, орендованих у ТОВ «Інтер Прем`єр».

Малинівська селищна територіальна громада була такою, що розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) відповідно до пп. 3 п. 7 розділу VII «Переліка територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блоковані)», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75 (дата початку бойових дій на території Малинівської селищної територіальної громади - 24.02.2022), який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин і до набрання чинності Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року за №309, відповідно до якого ця територія стала територією можливих бойових дій.

Після початку воєнної агресії російської федерації позивач опинився в зоні активних бойових дій, в результаті чого позивач був вимушений фактично припинити діяльність з виробництва продукції.

Приписами підпункту 6 частини II «Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України» (що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року №225) встановлено, що підставами неможливості виконання платниками податків юридичними особами та їх відокремленими підрозділами податкових обов`язків (у тому числі обов`язків податкових агентів) є, у тому числі, перебування (податкова адреса платника податків та/або фактичне знаходження / знаходження виробничих потужностей тощо) на території населеного пункту, у якому ведуться воєнні (бойові) дії, який (які) знаходиться в оточенні (блокуванні) або тимчасово окупований збройними формуваннями Російської Федерації.

Таким чином, позивач, згідно зазначеного Порядку підтвердження №225, відповідав одній із підстав про віднесення позивача, як платника податку, до таких платників, які не мають можливості виконувати свої податкові обов`язки по сплаті єдиного соціального внеску.

Позивачем подано відповідачеві Заяву від 29.09.2022 за № 01-06/485 щодо відсутності можливості сплати податкових зобов`язань зі сплати, у тому числі, єдиного соціального внеску.

Однак, відповідач відмовив позивачеві у задоволенні заяви Рішенням від 15.11.2022 за №104/25-01-04-03 щодо можливості чи неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку.

Позивач оскаржив це рішення до Державної податкової служби України.

Рішенням 22.08.2023 за №24122/6/99-00-06-02-01-06 про результати розгляду скарги Державна податкова служба України залишила скаргу позивача без задоволення.

З огляду на рішення про відмову в задоволенні скарги позивача, ДПС України посилається на, зокрема на те, що ГУ ДПС в Чернігівській області не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між обставинами, викладеними в заяві та неможливістю подання звітності та сплати податкових зобов`язань. Окрім того, ДПС України вказує на те, що з 27.12.2022 набрав чинності Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року за №309 згідно з яким Малинівська селищна територіальна громада з 05.05.2022 визнана територією можливих бойових дій, а не активних бойових дій.

Водночас, суд зазначає, що на момент подання заяви Малинівська селищна територіальна громада була зоною активних бойових дій, оскільки Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року за №309 набрав чинності лише 27.12.2022, а рішення ГУ ДПС в Чернігівській області прийнято 15.11.2022, а тому позивач в повній мірі відповідав підставам про віднесення його, як платника податку, до таких платників, які не мають можливості виконувати свої податкові обов`язки по сплаті єдиного соціального внеску.

З розрахунку штрафних санкцій вбачається, що за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) ПДФО і військового збору у джерела виплати контролюючий орган застосував до позивача штраф у розмірі 25% від суми несвоєчасно сплачених зобов`язань.

Відповідно до приписів п. 125-1.1 ПКУ, у разі несплати (неперерахування), та/або сплати (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Згідно із п. 125-1.2 ПКУ, ті самі дії, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідно до п. 112.3 статті 112 Податкового кодексу України особа не може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 109.1 статті 109 Податкового кодексу України діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином лише обізнаність платника податків про його обов`язок по сплаті податків та можливість виконати покладений на нього законом обов`язок дотримуватись встановлених правил та норм не свідчить про те, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податкового кодексу, оскільки у такому разі кожний факт несплати зобов`язання платником податків може бути розцінений як винне умисне діяння, що не відповідає меті законодавця, викладені в пункті 109.1 Податкового кодексу.

При цьому, пунктом 112.7 Податкового кодексу передбачено, що усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

Наведене відповідає правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 16.10.2025 р. по справі №320/46342/23, від 10.09.2025 р. у справі № 320/45848/23, від 08.05.2025 р. у справі №460/20441/23.

У постановах від 03 серпня 2023 року у справі № 520/22505/21, від 22 серпня 2023 року у справі № 520/18519/21, від 05 жовтня 2023 року у справі № 520/14773/21, від 16 листопада 2023 року у справі № 160/24147/21, від 16 грудня 2024 року у справі № 520/12978/23 Верховний Суд сформулював висновки, які дають можливість розмежувати обставини, що утворюють склад правопорушення, за яке платник може бути притягнутий до відповідальності на підставі пунктів 124.1, 124.2 або 124.3 статті 124 ПК України.

Висновок відповідача про умисне порушення позивачем строків сплати податку не відповідає фактичним обставинам, оскільки несплата податкового зобов`язання відбулась, по перше через знаходження підприємства з перших днів війни в зоні активних бойових дій.

В силу приписів п. 112.1 Податкового кодексу особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 109.3 Податкового кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.

У постанові від 12 листопада 2025 року у справі №320/38134/24 Верховний Суд зазначив, що в силу приписів п.109.1 Податкового кодексу України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи регламентована статтею 111 Податкового кодексу .

Так, відповідно до п.111.2 та п.111.3 Податкового кодексу України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, може застосовуватися у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Притягнення фізичної або юридичної особи до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, що передбачає встановлення контролюючими органами вини особи, не передбачає презумпції наявності вини фізичної особи чи посадових (службових) осіб юридичної особи у випадках притягнення фізичної особи чи посадових (службових) осіб юридичної особи до юридичної відповідальності інших видів та не звільняє від обов`язку її доведення в порядку, передбаченому законом.

Триваюче правопорушення - безперервне невиконання норм цього Кодексу платником податків, який вчинив певні дії чи допустив бездіяльність і не вчиняв подальших дій для його усунення до моменту виявлення такого правопорушення контролюючим органом (п.111.5 ст.111 Податкового кодексу ).

Відповідно до положень п.112.7. Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків. Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством.

Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

Відповідно до приписів пп. 113.6 Податкового кодексу України, у разі наявності хоча б однієї обставини, що пом`якшує відповідальність, розмір штрафу становить 50 відсотків від розміру, встановленого відповідною статтею цього Кодексу (тобто 5% несвоєчасно сплачених сум податкових зобов`язань).

Суд звертає увагу на те, що в спірних правовідносинах не може бути залишеним поза увагою наявність воєнного стану з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента №64/2022; розташування підприємства відповідача у зоні бойових дій; зруйновані виробничі потужності Товариства й, як наслідок, припинення діяльності з виробництва продукції; подання позивачем заяви від 29.09.2022 № 01-06/485 щодо відсутності можливості сплати податкових зобов`язань зі сплати, у тому числі, єдиного соціального внеску та отримання ним кінцевого рішення по цій Заяві тільки 22.08.2023; відсутність заборгованості на момент перевірки; своєчасна виплата зарплати працівникам.

За таких обставин, слід дійти висновку, що при розрахунку штрафних санкцій та пені відсутній індивідуальний підхід до кожної суми платежу. Розрахунок штрафу та пені не враховує пільгові періоди, тому суперечить нормам чинного законодавства.

Відповідно до приписів пп. 168.1.2 ст. 168 Податкового кодексу України ПДФО сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Згідно з вимогами пп. 168.1.5 ст. 168 Податкового кодексу України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

За приписами пп. 168.1.6 ст. 168 Податкового кодексу України для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Згідно із пп. 1.4 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору з доходів платників збору, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставками, визначеними підпунктом 1.3 цього пункту.

Як встановлено вище, заробітна плата позивачем виплачувалася своєчасно, фактів нарахування оподатковуваного доходу без його виплати не встановлено. Відповідно, граничні терміни сплати позивачем до бюджету ПДФО та військового збору це дні виплати заробітної плати.

Як свідчать розрахунки штрафних санкцій та пені до спірних податкових повідомлень-рішень за граничний термін сплати ПДФО та військового збору відповідач безпідставно обрав строки, встановлені Податковим кодексом для місячного податкового періоду 30 число місяця, наступного за звітним.

Також відповідачем не враховані вимоги пп. 129.1.3 ст. 129 Податкового кодексу України, згідно яких нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання. Зазначений строк у 90 календарних днів не врахований відповідачем.

Окрім цього, відповідачем не враховані вимоги п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, згідно яких якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний день, що настає за вихідним або святковим днем.

У розрахунках до спірних податкових повідомлень-рішень у якості граничних строків сплати визначені 30.07.2022, 30.10.2022, 30.04.2023 і т.д., які є вихідними днями. Отже, розрахунок пені здійснений невірно, з порушенням вимог податкового законодавства.

Відповідно до приписів пункту 75.1.2. Податкового кодексу, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків.

Відповідно до приписів підпунктів 78.7. та 78.8. Податкового кодексу, перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу, а порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно з Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.08.2015 року №727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за №1300/27745, акт документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати.

Пункт 3 розділу II Порядку №727 визначає, що Акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податкове, валютне та інше законодавство, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи).

Згідно з п. 3 розділу II Порядку №727, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.

Натомість, під час проведення перевірки, формування відповідного акту та винесення оскаржуваних рішення відповідач не зазначив посилання на будь-які відомості первинних чи розрахункових документів позивача.

Між тим, з описової частини акту перевірки вбачається, що зміст встановлених в ході перевірок позивача порушень податкового законодавства зводиться до відображення даних, наданих позивачем, без повного дослідження конкретної господарської операції, без дослідження конкретних документів (їх фактичного змісту та характеру) та кінцевого результату таких документів.

Зі змісту акту перевірки неможливо встановити, яким чином та на підставі яких первинних документів податковий орган дійшов висновків про те, що позивачем не сплачено своєчасно та у повному обсязі єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що могло б в подальшому зумовити застосування до позивача штрафних санкцій та відповідної пені.

Таким чином, наведене також вказує на порушення норм чинного законодавства при складанні акту перевірки, оскільки викладені в ньому факти не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського та податкового обліку (у т.ч. фактичному характеру та змісту таких документів), що є суб`єктивним припущенням перевіряючих та порушенням відповідачем встановленого законодавством порядку проведення перевірки, а викладені відповідачем висновки в акті перевірки зроблено з розбіжностями описової частини актів без фактичного дослідження належних документів. Виявлені перевіркою порушення в акті перевірки не описані, не зазначено докази, які свідчать про виявлені порушення, як і не досліджено дійсний характер відповідних документів та операцій.

Отже, акт перевірки, як основний доказ податкових правопорушень, не містить в собі повного дослідження операцій.

Зміст акта перевірки, на підставі якого нараховано штрафні санкції, має відповідати вимогам, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обґрунтованість, в силу статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.

Відповідно до статті 21 Податкового кодексу України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 109 ПК України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Зважаючи на вимоги чинного законодавства, що регулюють правовідносини в сфері прав та обов`язків контролюючого органу та відповідальності платника податків, детальне відображення в акті перевірки змісту виявлених порушень з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність встановлених фактів порушень, є обов`язковою передумовою вчинення податковим органом подальших дій щодо притягнення платника до відповідальності, застосування механізмів примусового стягнення податку, а також слугує гарантією дотримання прав платника; факти податкових порушень, не зафіксовані, об`єктивно та повною мірою не обґрунтовані в розрізі норм законодавства та дослідженої первинної та іншої документації платника податків, не можуть слугувати підставою для притягнення платника до відповідальності.

Підсумовуючи викладене вище, можна дійти висновків, що інспектори податкового органу в ході перевірки не надали належної оцінки всім встановленим фактам та обставинам, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків з посиланням на конкретні первинні документи, що були досліджені в ході перевірки і підтверджують факт порушень законодавства платником податків, інформацію про документи, що не були надані платником на запит податкового органу, причини такого ненадання та наслідки в сукупності досліджених доказів.

Акт складений за результатами перевірки не відповідає вимогам Порядку №727, оскільки факти, встановлені інспекторами не підтверджені належним чином, висновки, викладені за результатами перевірки зроблені без дослідження усіх фактів та обставин, в тому числі без дослідження всіх первинних документів, отже фактично базуються на припущеннях.

Зважаючи на обставини справи, що розглядається, суд вважає недопустимою з точки зору верховенства права ситуацію, за якої контролюючий орган всупереч наданим повноваженням допускає формальний підхід до проведення та оформлення результатів перевірки в частині повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження первинних документів платника податків, що призвело до покладення необґрунтованих висновків в основу прийнятих рішень про притягнення до відповідальності.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Враховуючи зазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення №21490/Ж10/25-01-24-06 від 09.12.2025, №21491/Ж10/25-01-24-06 від 09.12.2025, рішення №21493/Ж10/25-01-24-06 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 09.12.2025, прийняті без з`ясування всіх обставин та є необґрунтованим, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні з даним позовом до суду позивачем сплачено 30280,00 грн судового збору, а відтак на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Чернігівській області підлягає відшкодуванню судові витрати в сумі 30280,00 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІПІБІЕС ПРОДАКШН" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №21490/Ж10/25-01-24-06 від 09.12.2025, податкове повідомлення-рішення №21491/Ж10/25-01-24-06 від 09.12.2025, рішення №21493/Ж10/25-01-24-06 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 09.12.2025.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІПІБІЕС ПРОДАКШН" судовий збір в сумі 30280,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІПІБІЕС ПРОДАКШН", вул. Василя Тарновського, 34А, офіс 2, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14000, .

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області, вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14000, код ЄДРПОУ ВП 44094124.

Дата складення повного рішення суду - 09.04.2026.

Суддя Ю. О. Скалозуб