Справа № 200/1714/26
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2026-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
200/1714/26: Адміністративні справи (з 01.01.2019); Справи зі спорів з приводу реалізації публічної політики у сферах праці, зайнятості населення та соціального захисту громадян та публічної житлової політики, зокрема зі спорів щодо; управління, нагляду, контролю та інших владних управлінських функцій (призначення, перерахунку та здійснення страхових виплат) у сфері відповідних видів загальнообов’язкового державного соціального страхування, з них; загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, з них.
Надіслано судом: 08.04.2026. Зареєстровано: 09.04.2026. Забезпечено надання загального доступу: 10.04.2026.
Номер судового провадження: не визначено
Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року Справа№200/1714/26

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

06.03.2026 року ОСОБА_1 через свого представника (адвоката) та засобами поштового зв`язку звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом (позов зареєстрований в суді 09.03.2026 року), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування їй періодів роботи в органах митної служби України з 19.06.2015 року по 04.02.2026 року до стажу державної служби;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.02.2026 року № 56 про відмову у призначенні їй пенсії як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ та Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області:

зарахувати їй до стажу державної служби час роботи на посадах в органах державної митної служби України з 19.06.2015 року по 04.02.2026 року;

призначити, здійснити нарахування та виплату їй пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ з 04.02.2026 року в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках від 03.02.2026 року №19, від 03.02.2026 року №20, виданих Державною митною службою України

Позов обґрунтовувала тим, що відповідач оскарженим рішенням протиправно відмовив в переведенні її з пенсії за віком на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» через недостатність стажу державної служби, до якого неправомірно не зараховано період роботи в органах державної митної служби.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому виклав зміст оскарженого рішення, яке прийнято за результатом розгляду заяви позивача. Вважав, що воно відповідало вимогам законодавства. Також вважав, що не порушив пенсійні права позивача.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

04.02.2026 року вона звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії шляхом переведення на пенсію за іншим законом - відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII (згідно з пп. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII).

Подану заяву за принципом екстериторіальності (відповідно до Порядку, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1) розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.02.2026 року № 56 позивачу в перерахунку пенсії (шляхом переведення на пенсію державного службовця) відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивач з 19.06.2015 року працювала в Державній фіскальній службі з присвоєнням спеціального звання інспектора податкової та митної справи. На день набрання чинності Законом України «Про державну службу» (Закон України від 10.12.2015 року № 889-VIII) - 01.05.2016 року - позивач не перебувала на посаді державного службовця та не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України. Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 до стажу державної служби підлягають зарахуванню періоди роботи з 01.06.1999 року по 06.06.2007 року, з 07.06.2007 року по 30.12.2011 року, з 03.01.2012 року по 21.12.2012 року та з 24.12.2012 року по 18.06.2015 року. Стаж на посаді державної служби складає 16 років 0 місяців 14 днів.

З огляду на наведене в рішенні зазначено, що не виконані вимоги Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII щодо необхідного стажу роботи на посаді державного службовця станом на 01.05.2016 року та факту роботи на посаді державного службовця на зазначену дату не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII станом на 01.05.2016 року (помилково зазначено «станом на 01.02.5016»).

При розгляді заяви про переведення на пенсію державного службовця відповідачем до стажу державної служби не були зараховані спірні періоди роботи позивача в органах митної служби України з 19.06.2015 року по 04.02.2026 року.

Рішення з цього питання не приймалося.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначається Законом України «Про державну службу» (Закон України від 10.12.2015 року № 889-VIII), який набрав чинності з 01.05.2016 року.

Відповідно до ст. 90 вказаного Закону України «Про державну службу» пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону України «Про державну службу» визнано таким, що втратили чинність, зокрема Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п.п. 10 та 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII:

- державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п. 10);

- для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п. 12).

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсійний вік для жінок становить 60 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

Аналогічні положення діяли станом на 01.05.2016 року день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Отже, п.п. 10 та 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII залишено право особам, що працювали та (або) продовжують працювати на посадах, що віднесені до посад державної служби, на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ у разі дотримання певних умов.

Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15.12.2020 року у справі № 560/2398/19.

Верховний Суд в постанові від 22.05.2024 року у справі №500/1404/23 зробив наступний правовий висновок:

«Таким чином право на пенсію державного службовця за змістом частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ мали особи, які:

а) досягли певного віку;

б) мають передбачений законодавством страховий стаж;

в) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.».

Відповідно до п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Щодо стажу державної служби

Пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року № 229, визначено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу.

До стажу державної служби зараховуються:

час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону;

час перебування на посадах, на яких присвоюються, зокрема спеціальні звання.

Пунктом 6 зазначеного Порядку визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII (тобто до 01.05.2016 року) обчислюється відповідно до п. 8 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII.

Відповідно до п. 8 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 року дня набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше.

До 01.05.2016 року обчислення стажу державної служби визначалося Порядком обчислення стажу державної служби, що був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283.

Пунктом 4 вказаного Порядку було визначено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Відповідно до п. 2 цього Порядку до стажу державної служби зараховувалася робота (служба), зокрема на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів митного контролю, державної податкової служби.

Спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб митних органів в Україні, був та є Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VI.

Частинами 1 та 3 ст. 569 Митного кодексу України в редакції, яка діяла станом на початок спірного періоду, було визначено, що працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.

Правове становище посадових осіб органів доходів і зборів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

У тексті Митного кодексу України слова «орган доходів і зборів» у всіх відмінках та числах замінено словами «митний орган» у відповідному відмінку та числі згідно із Законом України від 14.01.2020 року № 440-IX.

Частинами 1 та 3 ст. 569 Митного кодексу України в редакції, яка діяла на кінець спірного періоду та діє натепер, визначено, що працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Відносини, що виникають у зв`язку з прийняттям на державну службу до митних органів, проходженням та припиненням державної служби в митних органах, визначаються законодавством про державну службу, крім особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 588 вказаного Кодексу пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів (станом на початок спірного періоду «органів доходів і зборів») здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Спеціальні звання посадових осіб митних органів (станом на початок спірного періоду «органів доходів і зборів») визначені ст. 573 Митного кодексу України.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів (митних органів) до державних службовців та їх пенсійного забезпечення були передбачені і Митними кодексами України від 12.12.1991 року та від 11.11.2002 року.

Отже, посадові особи митних органів (органів доходів і зборів), яким присвоєно спеціальні звання, були та є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах (органах доходів і зборів) має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10.07.2018 року справа № 591/6970/16-а.

Разом з тим, як вже зазначалося, п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, що був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283, підлягав та підлягає застосуванню щодо періоду до 01.05.2016 року, було визначено, що до стажу державної служби зараховувалася робота (служба), зокрема на посадах як керівних працівників, так і спеціалістів в апараті органів митного контролю (митних органів).

Водночас, після 01.05.2016 року у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII суттєво змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців.

Так, ст. 90 зазначеного Закону визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 цього Закону визначені умови призначення пенсії за віком.

Для набуття права на призначення пенсії у відповідності до положень вказаного Закону передбачено лише дві вимоги: необхідний вік та відповідний йому розмір страхового стажу.

Отже, положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють порядок призначення пенсії, зокрема й держслужбовцям, такого виду стажу, як стаж державної служби не передбачено; ним врегульовано порядок зарахування періодів роботи на посадах державної служби лише до страхового стажу.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що при призначенні пенсії на підставі п.п. 10 та 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ) після 01.05.2016 року необхідно враховувати три критерії: вік особи, страховий стаж та стаж державної служби.

При цьому до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посадах до 01.05.2016 року та обчислений у відповідності до положень Порядку обчислення стажу державної служби, що був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283.

Стаж, набутий після 01.05.2016 року на посадах державної служби або прирівняних до них посадах зараховується до страхового стажу, і відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII є підставою для призначення пенсії та обчислення її розміру у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Конституційний Суд України в рішенні від 23.12.2022 року № 3-р/2022 виклав аналогічну правову позицію, зазначивши наступне: «…підпункт 1 пункту 2 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889 не дає можливості враховувати стаж державної служби, набутий після 1 травня 2016 року, як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону № 3723.».

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 22.05.2024 року у справі № 500/1404/23.

Вказана постанова Верховного Суду є останньою, що винесена Верховним Судом у подібних правовідносинах, а тому попередні його постанови застосуванню не підлягають.

В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 щодо періоду до 01.05.2016 року містяться записи, згідно з якими позивач:

- зокрема 01.06.1999 року перебуваючи на відповідній посаді, прийняла присягу державного службовця та продовжила працювати на різних посадах державної служби у відповідні періоди по 18.06.2015 року;

- 18.06.2015 року звільнена у порядку переведення для подальшої роботи в Енергетичній митниці ДФС України;

(Зазначені періоди роботи позивача зараховані до стажу державної служби і не є спірними.)

- 19.06.2015 року призначена на посаду головного спеціаліста відповідного відділу Енергетичної митниці Державної фіскальної служби України, як така, що успішно пройшла стажування, у порядку переведення з Міністерства екології та природних ресурсів України;

- 13.07.2015 року переведена на посаду головного державного інспектора відповідного відділу Енергетичної митниці Державної фіскальної служби України;

- 13.08.2015 року переведена на посаду головного державного інспектора сектору охорони державної таємниці, технічного та криптографічного захисту інформації Енергетичної митниці Державної фіскальної служби України;

- 13.08.2015 року присвоєно спеціальне звання інспектора податкової та митної справи III рангу;

- 16.03.2016 року переведена на посаду завідувача сектору охорони державної таємниці технічного та криптографічного захисту інформації Енергетичної митниці Державної фіскальної служби України, як така, що була зарахована до кадрового резерву на цю посаду. Продовжила працювати на цій посаді включно по 30.04.2016 року включно (період до 01.05.2016 року).

В трудовій книжці також містяться записи про присвоєння позивачу спеціальних звань інспектора податкової та митної справи відповідного рангу.

Отже, в період роботи з 19.06.2015 року по 30.04.2016 року включно (тобто до 01.05.2016 року) позивач (яку до цього було звільнено за переведенням без припинення державної служби) належала до спеціалістів та до посадових осіб (керівних працівників) органів митного контролю (митних органів, органів доходів і зборів), яким присвоєно спеціальні звання, та була державним службовцем, в тому числі державним службовцем зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в таких органах підлягає зарахуванню до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII (згідно з пп. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII).

Відповідні положення законодавства та обставини справи відповідачем враховані не були, що призвело, фактично, до бездіяльності відповідача в частині зарахування відповідного періоду роботи позивача (з 19.06.2015 року по 30.04.2016 року включно) до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця, та до неправомірного винесення оскарженого рішення, яке впливає на права позивача.

Враховуючи наведене така бездіяльність відповідача та оскаржене рішення підлягають визнанню протиправними, із скасуванням оскарженого рішення (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Посилання представника відповідача у відзиві на інші обставини є неприйнятними, оскільки такі обставини не відображені в оскарженому рішенні, відповідно, не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Щодо періоду роботи позивача в органах митної служби з 01.05.2016 року по 04.02.2026 року, то, згідно з наведеними положеннями законодавства, такий період до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця, зарахуванню не підлягає.

Щодо похідних позовних вимог зобов`язального характеру

Згідно з ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом.

Суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача перевести позивача з пенсії за віком на пенсію державного службовця та вчинити інші зазначені позивачем дії, оскільки відповідачем виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення: в оскарженому рішенні не підраховано стаж державної служби позивача, не досліджено чи відповідала позивач всім умовам, необхідним для призначення такої пенсії (переведення на такий вид пенсії) з урахуванням відповідних періодів її роботи, щодо яких суд встановив порушення з боку відповідача.

Отже, відповідачем виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Вчинення таких дій входить до безпосередньої компетенції органу Пенсійного фонду України.

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 року в справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на певний вид пенсії, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії.

В той же час, оскільки права позивача порушені, і прийняття рішення на користь позивача, в тому числі зарахування періодів роботи до відповідного стажу належить до безпосередніх повноважень органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що решта позовних вимог підлягає задоволенню частково шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, який прийняв оскаржене рішення, повторно вирішити питання, щодо якого звернулася позивач (тобто повторно розглянути заяву позивача, за результатом розгляду якої прийнято рішення) із зарахуванням до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII (згідно з пп. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII), період її роботи в органах митної служби з 19.06.2015 року по 30.04.2016 року включно (п. 10 ч. 2 ст. 245, ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

При новому розгляді заяви позивача про переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця органу Пенсійного фонду України необхідно дослідити всі зазначені в трудовій книжці позивача періоди роботи позивача, прийняти та дослідити всі подані позивачем документи та визначити наявність у позивача всіх необхідних умов для переведення на такий вид пенсії.

Отже позов підлягає задоволенню частково.

Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення основних позовних вимог, тому судові витрати у вигляді судового збору, які оплачені позивачем в сумі 1 331,20 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

При обчисленні розміру судового збору судом враховані положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса взяття на облік в якості внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр-т Соборний, 158Б; ) про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.02.2026 року № 56, прийняте щодо ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII (згідно з пп. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII), періоду її роботи з 19.06.2015 року по 30.04.2016 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.02.2026 року із зарахуванням до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII (згідно з пп. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII), періоду її роботи з 19.06.2015 року по 30.04.2016 року включно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр-т Соборний, 158Б; ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса взяття на облік в якості внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) здійснені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 (двадцять) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 08 квітня 2026 року.

Суддя Т.В. Логойда

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...