Справа № 320/4579/24
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2026-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 320/4579/24

адміністративне провадження № К/990/3326/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року (судді: Василенко Я.М. (головуючий), Ганечко О.М., Кузьменко В.В.) у справі № 320/4579/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компьютинг системс» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

І. Суть спору

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Компьютинг системс» (далі - позивач, Товариство, ТОВ «Компьютинг системс») звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - відповідач, контролюючий орган, ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.12.2023 №2, №2, №2.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі №320/4579/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року, відмовлено у задоволенні позову.

3. ТОВ «Компьютинг системс» 26 листопада 2025 року звернулося до Шостого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій заявник просив переглянути постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року у справі № 320/4579/24 та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі № 320/4579/24 та постановити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

4. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 17 грудня 2025 року у справі №3 20/4579/24 задовольнив заяву ТОВ «Компьютинг системс» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року у справі № 320/4579/24. Скасував постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року у справі № 320/4579/24. Задовольнив апеляційну скаргу ТОВ «Компьютинг системс». Скасував рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі № 320/4579/24. Задовольнив адміністративний позов ТОВ «Компьютинг системс». Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 28.12.2023 №2, №2, №2. Задовольняючи заяву ТОВ «Компьютинг системс» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року у справі № 320/4579/24 суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач посилається не на нові обставини, які виникли після ухвалення судового рішення, і не на переоцінку доказів, що вже були досліджені судом, а на факти об`єктивної дійсності, які існували на момент розгляду справи, однак не були встановлені судом та об`єктивно не могли бути йому відомі, а їх урахування могло призвести до інших висновків щодо правової природи спірних правовідносин. Суд апеляційної інстанції зазначив, що встановлені нововиявлені обставини стосуються не окремого епізоду, а базової фактичної передумови, з якої контролюючий орган дійшов висновку про використання спірного обладнання в операціях, що не є господарською діяльністю. Саме ця передумова була покладена в основу всіх оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, зокрема, щодо донарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість, коригування податкового кредиту та зменшення від`ємного значення ПДВ. У зв`язку з цим спростування зазначеної фактичної передумови нововиявленими обставинами зумовлює відсутність правових підстав для прийняття кожного з оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, які мають похідний характер і ґрунтуються на однаковій правовій та фактичній основі. З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ТОВ «Компьютинг системс» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року, оскільки встановлені під час розгляду заяви нововиявлені обставини безпосередньо спростовують фактичні підстави, покладені в основу висновків суду апеляційної інстанції щодо характеру використання спірного обладнання та наявності підстав для застосування пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи учасників справи

5. Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції відповідач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року у справі № 320/4579/24 та ухвалити в цій справі нове судове рішення, яким у задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Компьютинг системс» відмовити в повному обсязі.

6. З огляду на зміст касаційної скарги, підставою касаційного оскарження спірної у цій справі постанови суду апеляційної інстанції, скаржником зазначено неправильне застосування норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права, зокрема, пункт 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

7. Контролюючий орган зазначає, що після розгляду справи судом апеляційної інстанції, позивачем було подано заяву про перегляд справи за нововиявленими обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року. Відповідач звертає увагу, що в мотивах вказаної заяви зазначено, що після набрання судовими рішеннями законної сили заявнику стали відомі істотні обставини, які існували на момент розгляду справи, але не були і не могли бути відомі ТОВ «Компьютинг системс» та мають вирішальне значення для правильного вирішення спору. Заявник вказує, що висновки контролюючого органу та судів обох інстанцій ґрунтувалися на твердженні про відсутність планів і фактичного використання імпортованого обладнання у господарській діяльності, у зв`язку з чим таке обладнання було безпідставно визнано невиробничим. Водночас, після ухвалення постанови апеляційного суду з`ясувалося, що ще у 2022 році між учасником товариства та ТОВ «Сервер центр» був укладений меморандум про співпрацю, який фіксував домовленості щодо подальшої оренди потужностей майбутнього дата-центру, що свідчить про наявність структурованого бізнес-плану та намір використання обладнання з метою отримання прибутку, а відсутність його реалізації була зумовлена виключно форс-мажорними обставинами повномасштабної війни. Крім того, заявник посилається на митні декларації електронного декларування від 06.03.2023, які підтверджують тимчасове вивезення обладнання за межі митної території України у зв`язку з передачею його в лізинг нерезиденту, що є прямим доказом фактичного використання активів у господарській діяльності та отримання доходів у вигляді лізингових платежів. Зазначені митні декларації, як стверджує заявник, перебували у митного брокера та не були передані директору товариства, у зв`язку з чим не могли бути надані ні під час податкової перевірки, ні під час судового розгляду, що позбавило суд можливості надати їм належну оцінку. Наведені обставини безпосередньо спростовують ключовий висновок судів про невикористання обладнання в господарській діяльності та відсутність економічної мети його придбання, а отже відповідають ознакам нововиявлених обставин у розумінні пункту 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України та є підставою для перегляду постанови апеляційного суду і ухвалення нового рішення у справі. Відповідач зазначає, що категорично не погодившись з доводами такої заяви, контролюючим органом було подано заперечення, які не було враховано судом апеляційної інстанції під час повторного розгляду справи та яким не було надано належної оцінки в оскаржуваній постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року. Також відповідач, в контексті змісту вказаної заяви позивача про перегляд справи за нововиявленими обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року, звертає увагу, що відповідно до положень статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є саме істотні для справи обставини, що не були встановлені судом, та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, що не було враховано судом апеляційної інстанції.

8. Позивач надіслав відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

9. Касаційний розгляд справи проведено в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

10. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

11. Приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

12. Водночас, частиною третьою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

13. Відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

14. У відповідності до частини першої статті 362 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

15. Положеннями статті 365 Кодексу адміністративного судочинства України визначено порядок подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Так, заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення (частина перша статті 365 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини другої статті 365 Кодексу адміністративного судочинства України заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

16. Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. При цьому законодавець однозначно визначив, яке судове рішення може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами, - це судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, а також до суду якої інстанції і у яких випадках подається заява.

17. Згідно з положеннями статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види судових рішень, згідно з частиною першою якої судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови.

Положеннями частин третьої - п`ятої статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови. У випадках, визначених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали.

Згідно з частиною першою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Аналізуючи наведені норми процесуального закону, Велика Палата Верховного Суду у постанові 20 травня 2020 року у справі № 800/98/17 (провадження № 11-124заі20) зазначила, що закінченням розгляду справи є вирішення спору по суті судом першої, апеляційної або касаційної інстанції, у тому числі прийняття рішення щодо частини позовних вимог, ухвалення додаткового судового рішення та вирішення вимог апеляційної й касаційної скарг.

18. Крім того, Суд звертає увагу, що положення частини другої статті 365 Кодексу адміністративного судочинства України містять імперативний припис, відповідно до якого заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті (зокрема, з підстав визначених частиною другою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України), якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Як уже зазначалось, у справі, що розглядається, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Компьютинг системс» було залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року - без змін.

Тобто, судом апеляційної інстанції не було змінено або скасоване судове рішення суду першої інстанції.

Водночас, позивачем саме до Шостого апеляційного адміністративного суду (а не до суду першої інстанції) було подано заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій заявник просив переглянути постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року у справі № 320/4579/24 з підстав визначених частиною другою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (а саме - істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України)) та судом апеляційної інстанції було розглянуто та задоволено таку заяву, тобто вирішено справу з ухваленням нового судового рішення.

19. Суд зазначає, що з урахуванням імперативних приписів частини другої статті 365 Кодексу адміністративного судочинства України справу (за поданою позивачем заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами) було розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.

При цьому, Суд звертає увагу, що термін «неповноважний склад суду» не може сприйматися лише як наявність повноважень суддів щодо здійснення ними своїх професійних обов`язків. Повноваження складу суду належить сприймати і як компетентність у розумінні наявності повноважень на розгляд справ у суді відповідно до предмета спору, вирішення справ судом певної інстанції та судом, який має повноваження на розгляд справ у межах, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, що забезпечує право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судочинство, яке здійснюється з порушенням цих правил, за наявності сумнівів в безсторонності і неупередженості суду, не може вважатися правосуддям, а ухвалені з допущенням таких порушень судові рішення не можуть залишатися в силі у зв`язку з їхньою незаконністю.

Одним із порушень норм процесуального права, що зумовлює обов`язкове скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд, в розумінні пункту 1 частини третьої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, є розгляд і вирішення справи неповноважним складом суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правова конструкція «суд, встановлений законом» є структурним елементом права на справедливий суд, закріпленого статтею 6 Конвенції, що передбачає дві умови відповідності цьому критерію: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

У справі «Лавентс проти Латвії» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції, «суд» має завжди бути «встановленим законом». Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів. Адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений леґітимності, яка вимагається в демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб. Вислів «встановлений законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення ЄСПЛ у справах «Булут проти Австрії» («Bulut v. Austria» від 22 лютого 1996 року, заява 1996-11, с. 359, п. 29), та «Бускаріні проти Сан-Марино» («Buskarini v San Marino» від 4 травня 2000 року, заява № 31657/96).

Отже, суд буде вважатися встановленим законом лише за умови, що він утворений безпосередньо на підставі закону, діє в межах своєї предметної, функціональної, суб`єктної та територіальної юрисдикції та у складі, визначеному законом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

20. Таким чином, з урахуванням зазначеного, а також імперативних приписів пункту 1 частини третьої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд зазначає, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року у справі № 320/4579/24 підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, щодо вирішення процесуального питання з поданою позивачем заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (в якій заявник просив переглянути постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року у справі № 320/4579/24 з підстав визначених частиною другою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України) у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

21. При цьому в силу частини четвертої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.

22. Враховуючи підстави скасування постанови суду апеляційної інстанції, Верховний Суд не входить в обговорення питання щодо правильності застосування судом норм матеріального права при розгляді адміністративного позову в суді апеляційної інстанції.

23. Зважаючи на викладене та приписи статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

24. Оскільки справа повертається на новий судовий розгляд, питання про розподіл судових витрат у порядку статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не вирішується.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України задовольнити частково.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року у справі № 320/4579/24 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіІ.Я.Олендер І.А. Гончарова Р.Ф. Ханова