Справа № 621/1974/25
Суддя: Філіп'єва В. В.
Дата ухвалення: 2026-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 621/1974/25

Провадження 2-а/621/28/25

01 квітня 2026 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

Головуючого: судді В. Філіп`євої,

за участю секретаря судового засідання А.Головіної,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - Головне управління Національної поліції в Харківській області

ІІІ особа - поліцейський відділу поліції № 2 (м.Зміїв) Чугуївського району Харківської області сержант поліції Гульчук Володимир Ігорович

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, третя особа - поліцейський ВП №2 (м. Зміїв) Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області сержант поліції Гульчук Володимир Ігорович,

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача О.Бережний звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4971195 від 14.06.2025 року, яким накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 статті 121 КУпАП.

В обґрунтування позову представником зазначено, що постановою поліцейського Відділу поліції № 2 (м. Зміїв) Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області сержантом поліції В. Гульчуком, серії ЕНА № 4971195 від 14.06.2025, ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн за ч. 5 статті 121 КУпАП за те, що 14.06.2025, о 00 год 44 хв, у місті Слобожанське Чугуївського району Харківської області, по вул. Дружби, 7, водій керував транспортним засобом Lada 217030-138-01, д.н.з. НОМЕР_1 , з обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. "в" ПДР - "порушення правил користування ремнями безпеки."

Позивач не погоджується з винесеною постановою та зазначає, що в цей день та напередодні він не керував зазначеним автомобілем, не був зупинений працівниками поліції і в ці дні погано себе почував, а тому не сідав за кермо вказаного транспортного засобу. Даний автомобіль належить матері позивача - ОСОБА_3 , яка і керувала автомобілем в ці дні. Так, ввечері 13.06.2025 року, позивач та його мати на автомобілі LADA 217030-138-01, д.н.з. НОМЕР_1 , приїхали до буд. 7 по вул. Дружби в м. Слобожанське Чугуївського району Харківської області, та залишили його приблизно 450 метрів від будинку, де вони мешкають, і пішли додому. 13.06.2025 року вказаним вище автомобілем керувала мати позивача - ОСОБА_3 , а наступного дня 14.06.2025 року, тобто в час, зазначений в оскаржуваній постанові, автомобілем позивач та його мати взагалі не користувалися. Через деякий час після залишення автомобілю, до дому позивача завітали співробітники поліції та попросили вийти з квартири у нічний час і підійти до автомобілю. Після того, як позивач разом з матір`ю та працівниками поліції підійшли до залишеного автомобілю, працівники поліції стали стверджувати, що саме нібито позивач - ОСОБА_1 керував автомобілем та не був пристебнутий пасками безпеки. ОСОБА_1 категорично це заперечував, але працівники поліції не слухали його та все одно склали відносно нього оскаржувану постанову, при цьому не відібрали а ні у позивача, а ні у його матері пояснення, не дали позивачу можливості скористуватися правовою допомогою, не роз`яснили йому його процесуальні права, не дали можливості ознайомитися з матеріалами справи.

Представник позивача зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту керування позивачем транспортним засобом, зупинки автомобіля, а також вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в зв`язку з чим дії працівників поліції є протиправними, а підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності - відсутні. Оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування. Враховуючи викладене, позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4971195 від 14.06.2025 року, яким накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 статті 121 КУпАП.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.06.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

04.08.2025 року представником відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області - А. Коваленко суду надано відзив на позов, згідно якого представник просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позову, оскільки оскаржувана постанова складена відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395.

Зазначає, що підставою для винесення оскаржуваної постанови серії ЕНА № 4971195 від 14.06.2025 року стало те, що 14.06.2025 Позивач, керуючи авто марки LADA 217030-138-01, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаний засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, що є порушенням ч. 5 статті 121 КУпАП.

Так, під час патрулювання поліцейським відділу поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області сержантом поліції Гульчуком В.І. встановлено, що позивач, який керував транспортним засобом LADA 217030-138-01, д.н.з. НОМЕР_1 , був не пристебнутий паском безпеки. Під час спілкування з громадянином ОСОБА_1 поліцейським було встановлено у нього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння рук, бліда шкіра. За цим фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Твердження позивача про те, що 14.06.2025 року він не керував транспортним засобом зазначеним в оскаржуваній постанові о 00:44 год., і, відповідно, не міг порушити правила користування ременями безпеки спростовуються відеозаписом з портативного відеореєстратора. На відеозаписі чітко видно дату та час події 14.06.2025 року. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП працівник поліції оголошує дату та час, що додатково підтверджує, що подія відбулася саме в той час, який вказано в оскаржуваній постанові.

Твердження позивача про те, що йому не було надано можливості скористатися своїми правами, також не відповідає дійсності, оскільки з відеозапису вбачається, що працівник поліції послідовно роз`яснює позивачу його права, передбачені статтею 268 КУпАП, а доводи про те, що автомобілем керувала мати позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не підтверджуються жодними доказами і спростовуються поясненнями самого позивача на відеозаписі, де він стверджує, що рухався автомобілем.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив відповідача , в якому представник наполягав на порушенні поліцейськими прав позивача при складанні оскаржуваної постанови, недотриманні ними гарантованих прав позивача, який не вчиняв жодного адміністративного правопорушення, в зв`язку з чим просив задовольнити позов в повному обсязі.

Заперечень на відповідь на відзив позивача до суду не надходило.

Дослідивши доводи сторін, викладені в заявах по суті, а також докази, подані сторонами, суд встановив наступне:

Постановою інспектора Відділу поліції № 2 (м. Зміїв) Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області сержантом поліції Гульчуком В.І., серії ЕНА № 4971195 від 14.06.2025 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у розмірі 510,00 грн за ч. 5 ст. 121 КУпАП за порушення п. 2.3. "в" ПДР (а. с. 5).

Відповідачем до відзиву на адміністративний позов в електронному форматі прикріплено відеофайли запису фіксації події, з яких вбачається:

1) Відео № ІД57 F, на якому поліцейські дійсно заходять до якоїсь квартири і фотографують невідому жінку;

2) Відео № ІД58 F, поліцейські зупиняють авто, за кермом якого знаходиться військовий та показує квиток на прізвище « ОСОБА_4 » та пояснює, що прямує в сторону міста Балаклія

3) Відео № ІД49 F по відео № ІД59 F проводиться зйомка особи, який назвався ОСОБА_1 та стоїть поза межами проїзжої частини, біля декількох автомобілів. Всі автомобілі припарковані, двигуни не заведені. На відео поліцейський повідомляє, що стосовно особи буде складено адміністративний протокол за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому, що є підставою проведення такого огляду та які ознаки наркотичного сп`яніння вбачає поліцейський, у вказаному відео відсутнє. Блідість обличчя чи порушення мови, чи інші ознаки, які б свідчили про неприродний чи нездоровий стан особи, з вказаного відео не вбачається.

Доказів вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 статті 121 КУпАП , надані відеозаписи не містять, інших доказів наявності підстав для складення оскаржуваної постанови, як і взагалі відомостей про складення такої постанови, матеріали відео не містять.

Крім того, як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Зміївського районного суду Харківської області від 08.09.2025 року по справі № 621/1882/25 позивача ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 130 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу і події адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності, суд зазначає наступне:

Відповідно до п.1 ч.1 статті 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 2.3 в) Правил дорожнього руху передбачено, що Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів;

Відповідно до ч.5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Частинами 2, 3 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається з вище наведених норм, законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, чиї рішення, дії чи бездіяльність оскаржуються, доки відповідач не спростує їх. Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, статтями 278, 279 КУпАП, тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та є підставою для скасування оскаржуваної постанови інспектора поліції.

Згідно досліджених матеріалів справи, в тому числі відеофайлів, два відео з яких взагалі стосуються сторонніх осіб, а на останньому відео проводиться начебто фіксування ознак наркотичного сп`яніння у позивача, де взагалі не зрозуміло, за якими ознаками поліцейський визначив наявність ознак сп`яніння, при цьому в протоколі зазначив обидві взаємовиключні характеристики :звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; з чого неможливо встановити: чи були в особи звужені зіниці, ці були дуже розширені. Реакція зіниць особи на світло під відео фіксацію не проводилася, блідість обличчя відсутня, мова чітка й нормальна, відповіді усвідомлені.

При цьому, судовому засіданні не знайшли свого підтвердження ані факт керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом , ані обставини, які б давали поліцейським підстави вважати, що водій при цьому не був пристебнутий пасками безпеки.

Представником відповідача доказів на спростування вказаних обставин до матеріалів справи не надано.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Таким чином на особу, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, поширюються гарантії передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, передбачені для «кримінального обвинувачення».

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на відсутність доказів підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а тому рішення, прийняте відповідачем підлягає скасуванню, а позовна заява - задоволенню.

В зв`язку з цим, відповідно ч.1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 20, 72, 139, 229, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4971195 від 14.06.2025, складену поліцейським відділу поліції № 2 (м. Зміїв) Чугуївського районного управління поліції Головне управління Національної поліції в Харківській області сержантом поліції Гульчуком Володимиром Ігоровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 статті 121 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн 00 коп..

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 статті 121 КУпАП - закрити на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Харківській області, , юридична адреса: вул. Жон Мироносиць, буд. 13, м. Харків, 61002.

Третя особа - поліцейський ВП №2 (м. Зміїв) Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області сержант поліції Гульчук Володимир Ігорович, юридична адреса: вул. Донецька, 26, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська область, 63403.

Суддя В. Філіп`єва