Справа № 520/11973/24
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2026-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року

м. Київ

справа №520/11973/24

адміністративне провадження № К/990/9786/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Білак М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Годунов Віталій Сергійович, на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року (суддя: Супрун Ю.О.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2025 року (судді: Мінаєва О.М., Калиновський В.А., Спаскін О.А.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (далі - відповідач), у якому він, серед іншого, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба щодо ненарахування ОСОБА_1 у повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року та у невиплаті ОСОБА_1 сум індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року та провести виплату донарахованих сум;

- визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба щодо неврахування абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача в період з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2024 року;

- зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба здійснити перерахунок, доплату та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2024 року із застосуванням березня 2018 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням фіксованого розміру різниці між розміром індексації та розміром підвищення тарифних ставок (окладів) станом на 01 березня 2018 року відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

На обґрунтування вказаних позовних вимог позивач зазначив, що у період проходження ним військової служби відповідач не нараховував і не виплачував йому у належному розмірі індексацію грошового забезпечення. Позивач вважав, що відповідач в період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року мав нараховувати йому індексацію грошового забезпечення з урахуванням базового місяця - січень 2008 року, а в період з 01 березня 2018 року по 28 серпня 2019 року - виплачувати на його користь щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення відповідно до приписів абзаців 4-6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078).

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Зокрема, визнано протиправною бездіяльність Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року. Зобов`язано Харківський національний університет повітряних сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року. Визнано протиправною бездіяльність Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба щодо неврахування абзаців 4-6 пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року та з 01 січня 2024 року по 30 квітня 2024 року. Зобов`язано Харківський національний університет повітряних сил імені Івана Кожедуба здійснити перерахунок, доплату та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року та з 01 січня 2024 року по 30 квітня 2024 року із застосуванням березня 2018 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням фіксованого розміру різниці між розміром індексації та розміром підвищення тарифних ставок (окладів) станом на 01 березня 2018 року відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Відповідач не надав доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується відповідач, були відсутні кошти на індексацію грошового забезпечення позивачу. Тож відповідач був зобов`язаний здійснювати нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення, в тому числі в період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року. Однак відповідач не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення в зазначений період. За таких обставин, суд першої інстанції вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період. Разом із тим суд указав, що відсутні підстави вважати, що відповідачем під час нарахування та виплати позивачу спірної індексації не буде встановлено базовий місяць для нарахування індексації січень 2008 року. Отже, позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, і в цій частині позовних вимог права позивача не є порушеними.

Стосовно позовних вимог щодо неврахування відповідачем абзаців 4-6 пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача в період з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2024 року, суд першої інстанції зазначив, що індексація грошового забезпечення відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078 нараховується за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Суд встановив, що грошове забезпечення позивача в лютому 2018 року становило 8156,80 грн, а в березні 2018 року - 8547,52 грн. Відтак, розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року склав 390,72 грн. Можлива індексація грошового забезпечення позивача, що склалася у березні 2018 року, яка розраховується як результат множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року (1762,00 грн) на величину приросту індексу споживчих цін (253,30%) і ділення на 100, склала 4463,15 грн. Оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що у вказаний період позивач мав право на отримання індексації грошового забезпечення із застосуванням щомісячної фіксованої індексації. При цьому суд першої інстанції зазначив, що сума належної позивачу індексації в березні 2018 року склала 4072,43 грн (4463,15 грн - 390,72).

Водночас, суд першої інстанції врахував, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», який набрав чинності з 01 січня 2023 року, було зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що у період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року грошове забезпечення позивача індексації не підлягало.

Таким чином суд першої інстанції визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування абзаців 4-6 пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року та з 01 січня 2024 року по 30 квітня 2024 року та зобов`язав відповідача здійснити перерахунок, доплату та виплату індексації грошового забезпечення позивачу, за вказаний період із застосуванням березня 2018 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням фіксованого розміру різниці між розміром індексації та розміром підвищення тарифних ставок (окладів) станом на 01 березня 2018 року відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2025 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року в частині задоволених позовних вимог скасовано та в цій частині прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року. Зобов`язано Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року. Визнано протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба щодо неврахування абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078, при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року. Зобов`язано Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року індексацію грошового забезпечення, із застосуванням березня 2018 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням фіксованого розміру індексації-різниці між розміром індексації та розміром підвищення тарифних ставок (окладів) станом на 01 березня 2018 року, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078. Позов ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба щодо не врахування абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01 січня 2024 року по 30 квітня 2024 року та зобов`язання Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба здійснити перерахунок, доплату та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2024 року по 30 квітня 2024 року із застосуванням березня 2018 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням фіксованого розміру різниці між розміром індексації та розміром підвищення тарифних ставок (окладів) станом на 01 березня 2018 року відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078 залишено без розгляду. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з доводами відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду в частині позовних вимог про неврахування відповідачем абзаців 4-6 пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача в період з 01 січня 2024 року по 30 квітня 2024 року, при цьому встановив, що позивач не навів поважних причин для поновлення пропущеного строку звернення до суду, з огляду на що позов в указаній частині позовних вимог залишив без розгляду.

Водночас суд апеляційної інстанції вважав помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відсутні підстави вважати, що відповідачем під час нарахування та виплати позивачу спірної індексації не буде встановлено базовий місяць для нарахування індексації січень 2008 року, тому вказані вимоги є передчасними. Опираючись на правову позицію Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 380/1730/22, цей суд зазначив, що повноваження державних органів щодо визначення «місяця підвищення тарифних ставок (окладів)" для цілей застосування Порядку №1078 (із змінами) не є дискреційними, оскільки нормами означеного Порядку установлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідної установи галузі бюджетної сфери - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 103 відсотки, починаючи з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник, яким для військовослужбовців у спірному періоді був січень 2008 року». Враховуючи це, суд апеляційної інстанції указав, що права позивача щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року є порушеними. У зв`язку з наведеним цей суд визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року, та зобов`язав відповідача вчинити відповідні дії.

Щодо позовних вимог щодо неврахування відповідачем абзаців 4-6 пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача в період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на отримання індексації грошового забезпечення із застосуванням щомісячної фіксованої індексації та що відповідач допустив протиправну бездіяльність протиправну бездіяльність щодо неврахування абзаців 4-6 пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу в період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року. Як наслідок суд апеляційної інстанції вважав правильним висновок суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача здійснити перерахунок, доплату та виплату індексації грошового забезпечення позивача за вказаний період із застосуванням березня 2018 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням фіксованого розміру різниці між розміром індексації та розміром підвищення тарифних ставок (окладів) станом на 01 березня 2018 року відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078.

При цьому суд апеляційної інстанції вважав помилковими доводи позивача про те, що судом першої інстанції в резолютивній частині рішення не вказав показник індексації-різниці, який саме розмір має застосовуватися відповідачем під час обчислення грошового забезпечення позивача, оскільки мотивувальна частина рішення суду містить висновки про розмір різниці між розміром індексації та розміром підвищення тарифних ставок (окладів), який необхідно враховувати для належного виконання рішення суду.

Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування

ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права в частині позовних вимог, що стосуються виплати індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року, просить скасувати судові рішення в частині відмовлених позовних вимог щодо встановлення конкретної суми індексації-різниці в резолютивній частині судового рішення та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов`язати відповідача здійснити перерахунок, доплату та виплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням березня 2018 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням фіксованого розміру різниці між розміром індексації та розміром підвищення тарифних ставок (окладів) станом на 01 березня 2018 року, який складає 4038,74 грн відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078.

Касаційну скаргу подано з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, зокрема абзаци 4-6 пункту 5 Порядку № 1078, не врахувавши правові висновки щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 420/11424/21, від 03 травня 2023 року у справі № 160/10790/22.

У зазначених постановах Верховний Суд наголосив, що для належного і ефективного захисту прав та інтересів позивача судам необхідно перевіряти обґрунтованість нарахованих сум індексації, розраховувати їх і, відповідно, у судовому рішенні вказувати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити. Такий підхід зумовлений тим, що застосований судами спосіб захисту [зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію без визначення конкретної суми] не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини та не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача.

Попри те, що в мотивувальній частині судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій навели відповідні розрахунки, обов`язковому виконанню підлягає саме резолютивна частина судового рішення, у якій має бути чітко визначений спосіб захисту порушеного права. Відсутність у ній конкретної суми, що підлягає виплаті на користь позивача, за доводами скаржника, фактично нівелює зміст здійснених судом висновків і не забезпечує їх належного виконання.

Отже єдиним способом забезпечення ефективного захисту прав та законних інтересів позивача, дотримання вимог статей 2 та 9 КАС України, скаржник вважає присудження йому конкретної суми індексації-різниці та зазначення її саме в резолютивній частині судового рішення.

Оскільки усі необхідні обставини справи встановлені та досліджені, а спірне питання стосується лише формулювання резолютивної частини судового рішення, потреби у встановленні додаткових обставин справи немає, скаржник вважає, що достатнім є скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанції в оскаржувані частині і ухвалення нового рішення у відповідній частині або їх зміна, без направлення справи на новий розгляд.

Позиція інших учасників справи

Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив її залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Рух касаційної скарги

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року (судді: Мартинюк Н.М., Жук А.В., Мельник-Томенко Ж.М.) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Годунов Віталій Сергійович, на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі №520/11973/24.

На підставі службової записки секретаря судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян та розпорядження керівника Апарату Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено новий склад суду для розгляду цієї справи : головуючий суддя (суддя-доповідач) Загороднюк А.Г., судді - Єресько Л.О., Соколов В.М.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду (суддя: Загороднюк А.Г.) від 13 жовтня 2025 року справу прийнято до провадження та подальшого її розгляду новим складом суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду (суддя: Загороднюк А.Г.) від 08 квітня 2026 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

ОСОБА_1 проходить військову службу у Харківському національному університеті повітряних сил імені Івана Кожедуба.

У жовтні 2023 року представник позивача - адвокат Годунов Віталій Сергійович звернувся до відповідача із заявою щодо роз`яснення порядку нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у 2016-2018 роках.

Листом від 30 квітня 2023 року №176/176/100/754/949/ПС Харківський національний університет повітряних сил імені Івана Кожедуба повідомив, що відповідно до статті 51 Бюджетного Кодексу України керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення. Також зазначив, що згідно зі статтю 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (із змінами), з січня 2015 року проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Відповідач вказав, що зазначений Порядок не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі роки. Зазначив, що виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватися у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі. На підтвердження цієї позиції відповідач послався на роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 16 квітня 2015 року № 10685/2/14-15/10, від 09 червня 2016 року № 252/10/136-16, та від 08 серпня 2017 року № 78/0/66-17, а також зазначив, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міноборони не було.

Позивач, уважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період служби з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, із застосуванням базового місяця для розрахунку індексу споживчих цін січень 2008 року, а також невиплати індексації за період служби з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2024 року із врахуванням абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078, звернувся з цим позовом до суду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їхнього соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям і членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Частинами першою-третьою статті 9 Закону Закон №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За правилами статті 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок № 1078.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1078 цей акт визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Пункт 1-1 Порядку № 1078 загалом дублює приписи статей 3, 4 Закону №1282-ХІІ, деталізуючи відповіді на питання про те, коли проводиться індексація.

Так, пунктом 1-1 Порядку № 1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

За змістом абзацу 5 пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.

Абзаци 2, 4 пункт 4 Порядку № 1078 деталізують межі індексації, які законодавець обумовив в частині шостій статті 2 Закону №1282-ХІІ.

Так, абзацом 2 пункту 4 Порядку №1078 визначено, що оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Водночас абзацом 4 пункту 4 Порядку №1078 установлено, що частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Питання про те, як саме визначається сума індексації, регулювалося абзацом 6 пункту 4 Порядку №1078, а з 15 березня 2018 року врегульоване абзацом 5 цього ж пункту, норми яких є тотожними і передбачають, що сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пункт 5 Порядку №1078 застосовується з 01 грудня 2015 року (у новій редакції) на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013).

Абзац 1 пункту 5 Порядку № 1078 у вказаній редакції передбачав, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Цей же абзац діяв з 15 березня 2018 року до 01 квітня 2021 року, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2018 року №141 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі - Постанова №141), і встановлював, що, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Абзац 2 пункту 5 Порядку №1078 застосовується з 01 грудня 2015 року до нині у редакції Постанови №1013 і передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Абзац 3 пункту 5 Порядку №1078 застосовувався з 01 грудня 2015 року у редакції Постанови №1013 і передбачав, що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Цей же абзац з 15 березня 2018 року до нині діє у редакції Постанови №141 та передбачає, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 застосовується з 01 грудня 2015 року до нині у редакції Постанови №1013 і встановлює таке правило: якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Абзац 5 пункту 5 Порядку №1078 застосовувався з 01 грудня 2015 року до 01 квітня 2021 року у редакції Постанови №1013 і передбачав, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі, коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 діяв з 01 грудня 2015 року у редакції Постанови № 1013 і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Цей же абзац з 15 березня 2018 року до 01 квітня 2021 року діяв у редакції Постанови №141 і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Пункт 10-2 Порядку № 1078 був викладений у новій редакції на підставі Постанови №1013. У цій редакції пункт 10-2 Порядку №1078 застосовувався з 01 грудня 2015 року до 01 квітня 2021 року та передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців» (далі - постанова КМУ №1294).

Відповідно до пункту 13 указаної постанови КМУ вона набрала чинності з 01 січня 2008 року і її норми діяли до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 (в редакції постанови КМУ від 21 лютого 2018 року №103, що набрала чинності з 24 лютого 2018 року), якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018 року.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд нагадує, що згідно з положеннями статті 341 КАС України як суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

На стадії касаційного перегляду рішень судів попередніх інстанцій у цій справі спірним є питання правомірності обраного судами способу захисту порушених прав в частині задоволених заявлених ним позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неврахування абзаців 4-6 пункту 5 Порядку № 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року.

Суд апеляційної інстанції у цій частині визначив спосіб захисту у вигляді зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період із застосуванням березня 2018 року як базового місяця для обчислення індексу споживчих цін, з урахуванням фіксованого розміру індексації-різниці між сумою індексації та розміром підвищення тарифних ставок (окладів) станом на 01 березня 2018 року відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078.

Позивач не погоджується із таким способом захисту його порушених прав, та, із посиланням на постанови Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 420/11424/21, від 03 травня 2023 року у справі № 160/10790/22, наполягає на тому, що для належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача суду у судовому рішенні необхідно вказати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити. Застосований судом спосіб захисту [зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію без визначення конкретної суми] не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини та не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача.

Касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, з огляду на доводи скаржника про неврахування судом апеляційної інстанції зазначених висновків Верховного Суду.

Оцінюючи доводи касаційної скарги та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права під час ухвалення судового рішення в оскаржуваній частині, Верховний Суд, з урахуванням приписів статті 341 КАС України, зазначає таке.

Способи захисту, які можуть бути застосовані адміністративним судом, визначені положеннями статей 5, 245 КАС України.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 160 КАС України позивач в позовній заяві зазначає зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

Отже, конкретний спосіб захисту визначає саме позивач. Відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Позовні вимоги є способами захисту прав позивача, порушених у конкретних публічних правовідносинах, що стали предметом судового спору.

Відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Отже, умовою виходу за межі позовних вимог (а отже і обраного позивачем способу захисту), є досягнення ефективного захисту прав особи, що узгоджується із метою адміністративного судочинства.

У цій справі, серед іншого, спірним було питання щодо наявності у позивача права на нарахування та виплату йому індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078 із застосуванням березня 2018 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Звертаючись до суду, позивач обрав спосіб захисту, який полягав у визнанні протиправною бездіяльності відповідача щодо неврахування зазначених норм Порядку № 1078 при нарахуванні індексації його грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року та зобов`язанні відповідача здійснити перерахунок, доплату та виплату індексації грошового забезпечення позивачу за відповідний період з урахуванням фіксованого розміру різниці між розміром індексації та розміром підвищення тарифних ставок (окладів) станом на 01 березня 2018 року відповідно до абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078, із застосуванням березня 2018 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов у цій частині, визнав протиправною бездіяльність щодо неврахування абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078, при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року та зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивача за вказаний період, з урахуванням фіксованого розміру індексації-різниці між розміром індексації та розміром підвищення тарифних ставок (окладів) станом на 01 березня 2018 року, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, із застосуванням березня 2018 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд апеляційної інстанції діяв в межах заявлених ним позовних вимог, застосував спосіб захисту, обраний позивачем, який відповідає предмету спору та характеру спірних правовідносин.

Посилання представника позивача на те, що резолютивна частина постанови апеляційного суду, на відміну від її мотивувальної частини, безпідставно не містить конкретної суми індексації-різниці, належної до виплати, колегія суддів вважає необґрунтованими. Предметом розгляду у цій справі було встановлення передусім наявності у позивача права на нарахування та виплату індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року відповідно до абзаців 4- 6 пункту 5 Порядку № 1078.

Для вирішення указаного питання апеляційний суд відповідно до зазначених норм Порядку №1078 здійснив необхідні розрахунки, зокрема перевірив, чи перевищував розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року суму можливої індексації, що склалася у цьому місяці, та виклав відповідні висновки у мотивувальній частині судового рішення.

Водночас, звертаючись до суду з цим позовом, позивач не ставив питання про виплату йому відповідачем індексації-різниці в неналежному (заниженому) розмірі, не просив суд зобов`язати відповідача нарахувати й виплатити йому індексацію-різницю у конкретній сумі, та не наводив власних розрахунків належної йому (на його думку) індексації-різниці в спірний період.

За таких обставин у колегії суддів відсутні підстави вважати, що суд апеляційної інстанції був зобов`язаний визначати у резолютивній частині рішення конкретний розмір індексації-різниці, що підлягала виплаті позивачу в спірний період. З огляду на це посилання представника позивача на відсутність у резолютивній частині судового рішення відповідної суми є безпідставними.

У постанові від 22 лютого 2024 року у справі № 990/150/23 Велика Палата Верховного Суду в аспекті застосування частини другої статті 9 КАС України нагадала усталені підходи про те, що це право [вийти за межі позовних вимог] суд може здійснити за результатом розгляду справи за наявності на це підстав. Тобто процесуальний закон надає право (не обов`язок) суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів.

При цьому суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Інакше кажучи, суд не наділений повноваженнями змінювати предмет позову або самостійно визначати розмір грошових вимог за відсутності відповідних вимог та розрахунків з боку позивача, оскільки це суперечило б принципу диспозитивності адміністративного судочинства.

Аргументи представника позивача про те, що застосований судом апеляційної інстанції спосіб захисту його порушених прав є неефективним, колегія суддів відхиляє, адже такий спосіб захисту узгоджується з обраним позивачем способом захисту порушеного права, змістом відповідного права чи інтересу, характером його порушення, невизнання або оспорення, а також наслідками, спричиненими такими діями.

Посилання представника позивача у касаційній скарзі на правові висновки Верховного Суду щодо застосування абзаців 4-6 пункту 5 Порядку №1078, викладені у постановах від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21 та від 03 травня 2023 року у справі № 160/10790/22, не заслуговують на увагу, оскільки у зазначених справах позивачі, на відміну від позивача у цій справі, заявляли вимоги про нарахування та виплату індексації-різниці у конкретно визначених сумах та наводили відповідні розрахунки. Колегія суддів зауважує, що саме ці обставини обумовили висновок Верховного Суду про те, що застосований судами спонукаючий спосіб захисту [без визначення конкретної суми] має усічений вплив, не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, а також не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини. З огляду на це наведені правові висновки не можуть вважатися релевантними до спірних правовідносин, а тому відсутні підстави вважати, що суд апеляційної інстанції неправомірно їх не застосував при вирішенні цього спору.

Отже, суд апеляційної інстанції правомірно обрав спосіб захисту порушених прав позивача у вигляді зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року, з урахуванням фіксованого розміру індексації-різниці між розміром індексації та розміром підвищення тарифних ставок (окладів) станом на 01 березня 2018 року, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, із застосуванням березня 2018 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Наведені у касаційній скарзі доводи цього висновку не спростовують, у зв`язку з чим Верховний Суд не вбачає підстав вважати, що апеляційний суд допустив порушення норм матеріального чи процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення в оскаржуваній частині.

В іншій частині вимог судове рішення апеляційного суду до суду касаційної інстанції не оскаржене, а відтак, з урахуванням меж касаційного перегляду, Верховний Суд не перевіряє та не надає оцінки відповідним висновкам суду апеляційної інстанції. У цій частині рішення підлягає залишенню без змін відповідно до статті 350 КАС України.

При цьому оскільки в оскаржуваній частині суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, Верховний Суд не надає оцінки рішенню суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, Суд уважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Судові витрати

З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Годунов Віталій Сергійович, залишити без задоволення.

Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Загороднюк

судді Л.О. Єресько

М.В. Білак