Справа № 160/435/26
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2026-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2026 рокуСправа №160/435/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
08 січня 2026 року представник Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» звернувся через систему «Електронний суд» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:
зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області прийняти рішення про скасування неправомірно нарахованої пені за податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки в сумі 698 977,61 грн. та відобразити таке скасування в інтегрованих картках платника податків, а саме:
2.1. Державному підприємству «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (код ЄДПРОУ 14309787):
В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що за результатами проведеного звіряння даних інтегрованих карток платника (ІКП) за 2025 рік в Електронному кабінеті платника, сервіс - стан розрахунків з бюджетом та поданої звітності, встановлено, що в інтегрованих картках платника після рознесення уточнених декларацій на зменшення раніше нарахованих податкових зобов`язань, нарахована та погашена (частково погашена/не погашена) пеня, а саме:
14.07.2025 року ДП «СхідГЗК», вважаючи, що пеня у ІКП нарахована неправомірно, звернулося до ГУ ДПС у Дніпропетровській області з листом з вимогою про приведення інтегрованих карток ДП «СхідГЗК» та відокремленого підрозділу у відповідність до вимог чинного законодавства та скасувати (списати) неправомірно нараховану пеню в інтегрованій картці.
04.09.2025 року ДП «СхідГЗК» повторно звернулося до ГУ ДПС у Дніпропетровській області з листом №12-01/5475 з вимогою про приведення інтегрованої картки ДП «СхідГЗК» та відокремленого підрозділу у відповідність до вимог чинного законодавства та скасувати (списати) неправомірно нараховану пеню в інтегрованій картці.
За результатами розгляду ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийняло рішення про відмову в приведенні інтегрованих карток ДП «СхідГЗК» та відокремленого підрозділу у відповідність до вимог чинного законодавства та не скасовано (списано) нараховану пеню в інтегрованих картках
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 січня 2026 року для розгляду адміністративної справи №160/435/26 визначено суддю Олійника В.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 року в справі №160/435/26, з урахуванням усунення недоліків, клопотання представника Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі задоволено та ухвалено:
Відстрочити Державному підприємству «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» сплату судового збору у розмірі 7 822,26 грн. до ухвалення судового рішення у даній адміністративній справі.
Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі №160/435/26 за позовом Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
12.02.2026 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача, ознайомившись з позовною заявою, не погоджується з доводами викладеними позивачем, з наступних підстав.
Нормами підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 29 Податкового кодексу України визначено, що нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на відповідний рахунок платника податків та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.
Статтею 522 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ визначено що, протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Сума пені та сума погашеної пені відображаються в ІКП відповідними первинними показниками оперативного обліку та обліковими операціями. При нарахуванні пені в ІКП додатково відображається період, за який її розраховано.
У разі погашення суми податкового боргу (його частини) шляхом подання платником податків декларацій (у тому числі уточнюючих) з від`ємним значенням суми податкових зобов`язань, нарахування пені закінчується датою фактичного здійснення такого погашення, зафіксованою у відповідних документах.
У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.
Згідно даних інформаційно-комунікаційної системи органів ДПС в інтегрованих картках платників обліковується:
В ІКП при нарахуванні сум пені за несвоєчасну сплату узгоджених зобов`язань період вказується фактичний (з дати виникнення суми податкового боргу по дату погашення/часткового погашення податкового боргу, в той час сума пені розрахована з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).
Відповідно пункту 1 підрозділу 1 розділу ІІ Порядку первинні показники оперативного обліку в ІКП відображаються в хронологічному порядку.
Кожний первинний показник оперативного обліку фіксується в окремому рядку із зазначенням коду та його короткого опису з посиланням на реквізити первинних документів, дати його проведення з подальшим автоматичним розрахунком в ІКП облікових показників.
У зв`язку з чим, згідно даних інтегрованих карток платника податків Інформаційно - комунікаційної системи «Податковий блок», що ведуться в ГУ ДПС у Дніпропетровській області, за платником податків ДП «Східний ГЗК» обліковується податковий борг на загальну суму 43 498,5 тис.грн., у тому числі з податку на нерухоме майно (Кам`янська ТГ) код бюджету 18010400 складає 122,8 тис.грн.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».
02.03.2026 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» надійшла заява, в якій представником позивача на виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 року надано платіжну інструкцію АТ "Акцент-Банк" про сплату судового збору в сумі 7 822,26 грн.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що 25.02.2025 року Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до Державної податкової служби України про надання індивідуальної податкової консультації щодо оподаткування об`єктів нерухомості, що закріплені за ДП «СхідГЗК» на праві господарського відання.
Відповідно до індивідуальної податкової консультації №1510/ІПК99-00-04-01-04 ІПК від 19.03.2025, Державна податкова служба України зазначила, що платниками податку є власники об`єктів нерухомості, то у підприємства не виникає податкового обов`язку зі справляння податку в частині об`єктів нерухомості, які закріплені за ним на праві господарського відання.
Згідно даних інформаційно-комунікаційної системи органів ДПС в інтегрованих картках платників обліковувався:
За результатами проведеного звіряння даних інтегрованих карток платника (ІКП) за 2025 рік в Електронному кабінеті платника, сервіс - стан розрахунків з бюджетом та поданої звітності, встановлено, що в картках платника після рознесення уточнених декларацій на зменшення раніше нарахованих податкових зобов`язань, нарахована та погашена (частково погашена/не погашена) пеня, а саме:
14.07.2025 року ДП «СхідГЗК», вважаючи, що пеня у ІКП нарахована неправомірно, звернулося до ГУ ДПС у Дніпропетровській області з листом з вимогою про приведення інтегрованих карток ДП «СхідГЗК» та відокремленого підрозділу у відповідність до вимог чинного законодавства та скасувати (списати) неправомірно нараховану пеню в інтегрованій картці.
04.09.2025 року Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» повторно звернулося до ГУ ДПС у Дніпропетровській області з листом №12-01/5475 з вимогою про приведення інтегрованої картки ДП «СхідГЗК» та відокремленого підрозділу у відповідність до вимог чинного законодавства та скасувати (списати) неправомірно нараховану пеню в інтегрованій картці.
За результатами розгляду ГУ ДПС у Дніпропетровській області не скасовано (списано) нараховану пеню в інтегрованих картках.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковим Кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VII, зі змінами та доповненнями, на контролюючі органи покладено функції здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, проведення перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов`язкових платежів), які віднесені до їх компетенції.
Згідно з підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки.
Відповідно до пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків, зокрема, зобов`язаний:
- подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;
- сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПКУ, законами з питань митної справи.
Згідно пункту 31.1 статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені ПКУ. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Порядок нарахування пені визначено статтею 129 Податкового кодексу України.
Нормами підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 29 Податкового кодексу України визначено, що нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на відповідний рахунок платника податків та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.
Статтею 522 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ визначено що, протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Сума пені та сума погашеної пені відображаються в ІКП відповідними первинними показниками оперативного обліку та обліковими операціями.
При нарахуванні пені в ІКП додатково відображається період, за який її розраховано.
У разі погашення суми податкового боргу (його частини) шляхом подання платником податків декларацій (у тому числі уточнюючих) з від`ємним значенням суми податкових зобов`язань, нарахування пені закінчується датою фактичного здійснення такого погашення, зафіксованою у відповідних документах.
У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.
Відповідно пункту 1 підрозділу 1 розділу ІІ Порядку первинні показники оперативного обліку в ІКП відображаються в хронологічному порядку.
Кожний первинний показник оперативного обліку фіксується в окремому рядку із зазначенням коду та його короткого опису з посиланням на реквізити первинних документів, дати його проведення з подальшим автоматичним розрахунком в ІКП облікових показників.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник