Справа № 380/17824/25
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

31 березня 2026 рокуЛьвівСправа №380/17824/25 пров. №А/857/16141/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шавеля Р. М.
суддів -Бруновської Н. В.
Хобор Р. Б.

перевіривши апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року у справі №380/17824/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій, спонукання до вчинення до дій,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2026 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишено без руху у зв`язку з порушеннями строків, встановлених ч.1 ст.295 Кодексу адміністративного судочинства /КАС/ України та невідповідністю апеляційної скарги вимозі ст.296 КАС України, а саме: не додано документа про сплату судового збору; надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

Копію зазначеної ухвали скаржник отримав 25 березня 2026 року до електронного кабінету користувача підсистеми "Електронний суд", що підвереджується довідкою Восьмого апеляційного адміністративного суду про доставку електронного листа.

На виконання ухвали суду Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України скеровано на адресу суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку та відкриття провадження, до якого долучену платіжну інструкцію про сплату судового збору в розмірі 1816,80 грн. В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що з 24 лютого 2022 року в Україні діє режим воєнного стану. Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України як структурний підрозділ військового формування, переведеного на воєнний стан, є залученою до виконання завдань з відсічі збройної агресії російської федерації /рф/ та забезпечення територіальної цілісності України, в тому числі до цього процесу залучаються і військовослужбовці військової частини, які відповідають за представництво відповідача в суді, оскільки до їх функцій належить також підготовка наказів, розпоряджень та інших документів, пов`язаних зі скеруванням військовослужбовців на безпосереднє виконання завдань з відсічі збройної агресії рф та забезпечення територіальної цілісності України.

Вирішуючи подане клопотання, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 КАС України).

Однак, зазначені апелянтом обставини не можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску строку звернення до суду з огляду на наступне.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними та допустимими доказами.

У той же час, жодних доказів на поважність причин, які є об`єктивно непереборними, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного, в межах передбаченого Кодексом строку звернення до суду, відповідачем не представлено.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року було прийняте в порядку письмового провадження без участі учасників справи.

За правилами ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно з ч.2 ст.295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Положеннями ч.5 ст.251 КАС України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення в електронній формі надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п.5.8 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Відповідно до п.17 вказаного Положення особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Згідно інформації в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" копія рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року була направлена Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України в електронній формі.

Зокрема, відповідно до довідки Львівського окружного адміністративного суду копію оскаржуваного рішення було доставлено до електронного кабінету Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 23 січня 2026 року о 13:449 год.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Положеннями ч.6 ст.251 КАС України також передбачено, що у випадку, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно інформації в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" копію рішення суду від 22 січня 2026 року було доставлено до електронного кабінету Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 23 січня 2026 року о 13:44 год.

Доказів, які б спростовували зазначену обставину, апелянт не надав.

Отже, днем отримання відповідачем оскаржуваного рішення є 23 січня 2026 року.

Відтак, тридцятиденний строк від 23 січня 2026 року (дня отримання оскаржуваного рішення) припадає на 23 лютого 2026 року (перший робочий день після вихідного).

Разом з тим, відповідачем апеляційна скарга на вказане судове рішення була подана через підсистему "Електронний суд" 02 березня 2026 року, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження.

При цьому, апелянт не надав жодних доказів на підтвердження збоїв у роботі підсистеми "Електронний суд" у вказаний період та не надходження у зв`язку з цим до Електронного кабінету відповідача надісланих судом документів.

Окрім цього, зазначені відповідачем підстави для поновлення строку не можуть бути визнані поважними, оскільки стосуються адміністративно-організаційної діяльності суб`єкта владних повноважень.

Зокрема, посилання відповідача на залученення до виконання завдань з відсічі збройної агресії російської федерації та забезпечення територіальної цілісності України військовослужбовців військової частини, які відповідають за представництво відповідача в суді, не може виступати об`єктивною непереборною обставиною для несвоєчасного подання апеляційної скарги.

Оскільки неналежна організація трудового процесу з боку відповідальних осіб є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Тому, труднощі в організації належного виконання обов`язків працівників не є об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають оскаржити судове рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження.

Щодо покликання апелянта на обставину введення на території України воєнного стану, апеляційний суд зазначає, що питання поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо апеляційну скаргу подає суб`єкт владних повноважень і не наводить належного обґрунтування причин, які унеможливили подання апеляційної скарги у більш стислий строк.

Необхідно також зазначити, що введення на території України воєнного стану не зупиняє перебіг процесуальних строків у судових справах.

Жодних причин, які б були у причинно-наслідковому зв`язку між обставиною введення воєнного стану і пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення, які мали місце у період з 22 січня 2026 року (дата ухвалення рішення судом першої інстанції) і до 02 березня 2026 року (дата подання апеляційної скарги) відповідач не зазначив. Доказів того, що обставина введення воєнного стану мала прямий вплив на пропуск строку відповідач не надав.

При цьому апеляційний суд враховує, що пункт постійної дислокації Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України знаходиться у АДРЕСА_1 , яка не належить до зони бойових дій.

Отже, покликання відповідача на задіяння Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до заходів та засобів по стримуванню агресії російської федерації не свідчить про наявність поважних причин пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення у цій справі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою - це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Твердження відповідача про гарантоване чинним законодавством право останнього на апеляційне оскарження судового рішення суд вважає помилковим у контексті спірних правовідносин, з огляду на таке.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом певного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином, оцінивши клопотання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження, оскільки зазначені апелянтом обставини не підтверджені документально, не є об`єктивними та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами для своєчасного вчинення особою процесуальних дій в конкретній справі.

Таким чином, апелянтом не виконано вимоги ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2026 року, зокрема, не наведено поважних причин значного пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити та як наслідок відмовити апелянту у відкритті апеляційного провадження у вказаній справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 298, 299, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними наведені Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року у справі № 380/17824/25 та залишити клопотання про поновлення цього строку без задоволення.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року у справі №380/17824/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій, спонукання до вчинення до дій.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор