Справа № 460/22322/25
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2026-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2026 року м. Рівне№460/22322/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливський Клуб "Південна дача"
доДержавного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"
про визнання протиправним рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним рішення Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (ДП «Ліси України») від 27 березня 2025 року № 1914/3.4-2025 про відмову погодити надання в користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Мисливський клуб «Південна дача» для ведення мисливського господарства землі лісогосподарського призначення філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» Сарненського надлісництва Тинненського лісництва (квартали 79-128, 131, 132, 134, 135, 137-144) загальною площею 3839,7 га та скасувати його.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ «Мисливський клуб «Південна дача» як юридична особа було створено 21 лютого 2025 року на основі колективного члена Українського товариства мисливців і рибалок (УТМР) первинної мисливської організації «Південна дача», яка з 2014 року постійно користувалась мисливськими угіддями Тинненського лісництва (квартали 79-128, 131, 132, 134, 135, 137-144) Сарненського надлісництва філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» загальною площею 3839,7 га. Позивач 04.03.2025 р. звернувся до ДП «Ліси України» з проханням погодити надання в користування зазначених мисливських угідь. Проте рішенням від 27.03.2025 р. № 1914/3.4-2025 відповідач відмовив у погодженні, не навівши жодних мотивів відмови. Натомість відповідач погодив надання тих самих угідь Громадській організації «Мисливсько-рибальський клуб «Брище», яка розташована на території іншого району та ніколи раніше цими угіддями не користувалась. За результатами розгляду погодження ДП «Ліси України» рішенням Рівненської обласної ради від 26 вересня 2025 року № 1202 спірні угіддя надано в користування ГО «Мисливсько-рибальський клуб «Брище». Позивач вважає, що оскаржуване рішення прийнято всупереч ч.4 ст.22 Закону України «Про мисливське господарство і полювання», за якою переважне право на користування мисливськими угіддями мають постійні користувачі та попередні користувачі цих угідь.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження в даній адміністративній справі без повідомлення учасників справи.

Представником відповідача через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечував з підстав його необґрунтованості та недоведеності з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Рішенням Рівненської обласної ради від 29 травня 2009 року № 1263 колективному підприємству (КП) «Мисливець» були надані в користування мисливські угіддя на території Рівненської області строком на 15 років. 12 червня 2009 року між Рівненським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та КП «Мисливець» укладено Типовий договір про умови ведення мисливського господарства.

За договором про співпрацю по веденню мисливського господарства між КП «Мисливець» та колективним членом УТМР мисливською організацією (МО) «Південна дача» від 05 березня 2014 року останній було надано в користування мисливські угіддя загальною площею 4047 га, у тому числі на території Тинненського лісництва (квартали 79-128) ДП «Сарненське ЛГ» (нині Сарненське надлісництво філії «Поліський лісовий офіс») площею 2777 га. Договір двічі пролонговувався і тривав до 05.03.2024 року.

21 лютого 2025 року мисливська організація «Південна дача» була перетворена в в ТОВ «Мисливський клуб «Південна дача».

04 березня 2025 року ТОВ «Мисливський клуб «Південна дача» листом №01 звернулось до ДП «Ліси України» з проханням погодити надання в користування для ведення мисливського господарства землі лісогосподарського призначення філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» Сарненського надлісництва Тинненського лісництва (квартали 79-144) загальною площею 3839,7 га.

До 28 травня 2025 року жодної відповіді від ДП «Ліси України» не надійшло, у зв`язку з чим позивачем було направлено лист-нагадування за № 02 про розгляд звернення № 01 від 04.03.2025 р.

03 червня 2025 року по електронній пошті позивач отримав відповідь, датовану ще 27.03.2025 року № 1914/3.4-2025, у якій ДП «Ліси України» вказало, що не погоджує Товариству надання в користування мисливських угідь та залишає за собою право в подальшому здійснювати планування ведення мисливського господарства на вказаній території. Мотивів відмови у погодженні в рішенні не міститься.

Натомість, ДП «Ліси України» погодило надання тих самих мисливських угідь Громадській організації «Мисливсько-рибальський клуб «Брище», яка розташована на території іншого району Рівненської області та ніколи раніше не користувалась зазначеними угіддями.

В результаті рішенням Рівненської обласної ради від 26 вересня 2025 р. № 1202 ГО «Мисливсько-рибальський клуб «Брище» було надано в користування мисливські угіддя, розташовані в кварталах 79-128, 131, 132, 134, 135, 137-144 Тинненського лісництва Сарненського надлісництва філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України».

Вважаючи рішення ДП «Ліси України» від 27.03.2025 р. № 1914/3.4-2025 про відмову в погодженні протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про мисливське господарство та полювання» №1478-III його положення визначають правові, економічні та організаційні засади діяльності юридичних та фізичних осіб у галузі мисливського господарства та полювання, забезпечують рівні права усім користувачам мисливських угідь у взаємовідносинах з органами державної влади щодо ведення мисливського господарства, організації охорони, регулювання чисельності, використання та відтворення тваринного світу.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» N 1478-III мисливські угіддя - це ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства.

Відповідно до положень статті 21 Закону №1478-III ведення мисливського господарства здійснюється користувачами мисливських угідь.

При цьому, не допускається користування мисливськими тваринами та ведення мисливського господарства без оформлення відповідних документів у встановленому цим Законом порядку. Умови ведення мисливського господарства визначаються у договорі, який укладається між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, і користувачами мисливських угідь.

Згідно із частиною першою статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» №1478-III мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування обласними радами за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, погодженим з обласними державними адміністраціями, а також власниками або користувачами земельних ділянок. Мисливські угіддя надаються у користування на строк не менш як на 15 років.

Переважне право на користування мисливськими угіддями мають: власники та постійні користувачі земельних ділянок; користувачі мисливських угідь, які продовжують строк користування цими угіддями.

Згідно з ст.23 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» №1478-III право користування мисливськими угіддями припиняється у разі: закінчення строку користування; добровільної відмови від користування; припинення діяльності юридичних осіб, яким надано у користування мисливські угіддя; систематичного невиконання обов`язків щодо охорони та відтворення мисливських тварин, зобов`язань, обумовлених договором між користувачем мисливських угідь та власником (користувачем) земельних ділянок або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства; погіршення якості мисливських угідь з вини їх користувача; в інших випадках, передбачених законодавством.

Судовим розглядом встановлено, що Рішенням Рівненської обласної ради від 29.05.2009 № 1263 колективному підприємству «Мисливець» надано у користування строком на 15 років мисливські угіддя загальною площею 92,7 тис. га, у тому числі угіддя Тинненського лісництва площею 6782 га, Сарненського 6178 га та Руднянського (кв. 59104) 2600 га лісництв ДП «Сарненський лісгосп».

На виконання зазначеного рішення між Рівненським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та КП «Мисливець» 12.06.2009 укладено типовий договір про умови ведення мисливського господарства, відповідно до якого саме КП «Мисливець» набуло статусу користувача вказаних мисливських угідь у визначеному законом порядку.

У подальшому, 05.03.2014 між КП «Мисливець» та мисливською організацією «Південна дача» укладено договір про співпрацю. Згідно з пунктом 1.1 цього договору сторони погодили взаємодію щодо ведення мисливського господарства відповідно до вимог Закону України «Про мисливське господарство та полювання» та умов типового договору, укладеного між КП «Мисливець» та уповноваженим органом, на частині мисливських угідь площею 4047 га, зокрема в межах Тинненського лісництва (кв. 79128) площею 2777 га та лісових угідь СГПП «Случ» площею 1270 га.

При цьому зміст розділу 2 зазначеного договору свідчить, що його метою є координація діяльності сторін задля ефективного вирішення питань охорони навколишнього природного середовища, збереження і відтворення мисливської фауни, здійснення біотехнічних заходів та забезпечення раціонального використання мисливських ресурсів.

Згідно з пунктом 5.1 договору мисливська організація «Південна дача» сплачувала щорічні членські внески, визначені відповідними органами. Водночас правова природа цього договору свідчить про те, що він є виключно угодою про співпрацю та координацію діяльності сторін, а не правочином, який породжує право користування мисливськими угіддями у розумінні спеціального законодавства.

Суд звертає увагу, що, на відміну від договору про умови ведення мисливського господарства, укладеного на підставі рішення відповідної ради, договір про співпрацю не є підставою для набуття статусу користувача мисливських угідь, оскільки не відповідає вимогам Закону України «Про мисливське господарство і полювання» щодо порядку їх надання у користування.

З огляду на викладене, мисливські угіддя Тинненського лісництва (кв. 79128) площею 2777 га ДП «Сарненський лісгосп» у встановленому законом порядку мисливській організації «Південна дача» не передавалися, а відтак остання не набула статусу їх користувача.

Крім того, судом встановлено, що 04.03.2025 до державного спеціалізованого господарського підприємства України «Ліси України» звернулося ТОВ «Мисливський клуб «ПІВДЕННА ДАЧА» () з клопотанням про погодження надання у користування мисливських угідь площею 3839,7 га в межах Тинненського лісництва Сарненського надлісництва.

Водночас, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, зазначене товариство зареєстровано лише 21.02.2025, тобто після припинення строку дії договору користування мисливськими угіддями, укладеного з КП «Мисливець», який завершився 28.05.2024.

Таким чином, на момент звернення до відповідача позивач не був і раніше не набував статусу користувача спірних мисливських угідь.

Суд також враховує, що позивач обґрунтовує свої вимоги посиланням на положення частини четвертої статті 22 Закону України «Про мисливське господарство і полювання», відповідно до якої переважне право на користування мисливськими угіддями мають, зокрема, постійні користувачі земельних ділянок та користувачі мисливських угідь, які продовжують строк користування ними.

Разом з тим встановлено, що земельні ділянки, в межах яких розташовані спірні мисливські угіддя (кв. 79128, 131, 132, 134, 137144 Тинненського лісництва Сарненського надлісництва), перебувають у постійному користуванні державного підприємства «Ліси України», що підтверджується відомостями Державного земельного кадастру.

Отже, саме ДП «Ліси України» є постійним користувачем відповідних земельних ділянок у розумінні земельного законодавства, тоді як позивач таким статусом не наділений.

Крім того, позивач не є особою, яка продовжує строк користування мисливськими угіддями, оскільки раніше такого права не набував у передбаченому законом порядку.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позивач не належить до жодної з категорій суб`єктів, яким законодавством надано переважне право на отримання у користування мисливських угідь.

Відтак доводи позивача про порушення його прав як нібито постійного користувача мисливських угідь та як суб`єкта переважного права є необґрунтованими та не підтверджуються належними і допустимими доказами.

З урахуванням установлених обставин справи, суд приходить до переконання, що рішення ДП «Ліси України» від 27.03.2025 № 1914/3.4.-2025 про відмову у погодженні надання позивачу у користування мисливських угідь прийняте у межах повноважень, у спосіб та з дотриманням вимог чинного законодавства, є правомірним, обґрунтованим та таким, що не порушує прав, свобод чи інтересів позивача.

Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «Мисливський клуб «ПІВДЕННА ДАЧА», оскільки позивач не довів факту порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів у спірних правовідносинах, а також не підтвердив наявності у нього переважного права на користування відповідними мисливськими угіддями.

Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач згідно приписів КАС довів правомірность оспорюваного рішення, в той час як позовні вимоги є необґрунтованими та не підтверджені належними й допустимими доказами, відтак позов слід залишити без задоволення.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Решта доводів та аргументів учасників справи не впливають на результати вирішення спору по суті та не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

З огляду на вказане, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливський клуб «Південна дача» до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», третя особа Громадська організація «Мисливсько-рибальський клуб «Брище», про визнання протиправним рішення і його скасування відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 10 квітня 2026 року

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мисливський Клуб "Південна дача" (вул. Євгена Коновальця, 11,м. Сарни,Сарненський р-н, Рівненська обл.,34503, ЄДРПОУ/РНОКПП 45808470)

Відповідач - Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (вул. Руставелі Шота, буд.9А,м. Київ,01001, ЄДРПОУ/РНОКПП 44768034)

Суддя С.А. Борискін