Справа № 120/9418/24
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року

м. Київ

справа № 120/9418/24

адміністративне провадження № К/990/15466/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Юрченко В.П.,

суддів: Васильєвої І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАЗОЛ» на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року (суддя Альчук М.П.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року (головуючий суддя Граб Л.С., судді: Матохнюк Д.Б., Сторчак В.Ю.) у справі №120/9418/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАЗОЛ» до Закарпатської митниці, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Плазол» (далі - позивач, ТОВ «Плазол») звернулося до суду з адміністративним позовом до Закарпатської митниці, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта», в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Закарпатської митниці №7.7-5/17/14/2448 від 29 березня 2024 року про відмову ТОВ «Плазол» у зупинені строку переробки відпрацьованих каталізаторів за межами митної території, відповідно до дозволу на поміщення товару у митний режим «переробка за межами митної території» від 01 грудня 2021 року №2928/44, згідно митних декларацій від 08 грудня 2021 року №UA305130/2021/036103, №UA305130/2021/036104, №UA305130/2021/036105;

- зобов`язати Закарпатську митницю зупинити строк переробки відпрацьованих каталізаторів за межами митної території, відповідно до дозволу на поміщення товару у митний режим «переробка за межами митної території» від 01 грудня 2021 року №2928/44, згідно митних декларацій від 08 грудня 2021 року №UA305130/2021/036103, №UA305130/2021/036104, №UA305130/2021/036105.

Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує на протиправність вимоги про сплату митних платежів №UA305130/2024/0001, винесену 24 квітня 2024 року Закарпатською митницею на суму 37 849 155,44 грн; вимоги про сплату митних платежів №UA305130/2024/0002, винесену 24 квітня 2024 року Закарпатською митницею на суму 37 645 817,65 грн; вимоги про сплату митних платежів №UA305130/2024/0003, винесену 24 квітня 2024 року Закарпатською митницею на суму 38 142 497,73 грн.

Мотивуючи позов, позивач вказував, що між позивачем (замовником) та Heraeus Deutschland GmbH & Co. KG (виконавцем) укладено контракт №20097791 від 18 листопада 2021 року на переробку відпрацьованих каталізаторів.

01 грудня 2021 року позивач звернувся до митних органів України про надання дозволу на поміщення товарів у митний режим «переробка за межами митної території України». На підставі вказаної заяви начальником Закарпатської митниці надано відповідний дозвіл на переробку товару за межами митної території України строком до 30 листопада 2022 року.

24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 в Україні введено воєнний стан, у зв`язку з чим позивач звернувся до митниці із заявою про надання дозволу на продовження строку переробки товарів за межами митної території України, внаслідок чого відповідачем прийнято рішення про продовження строку митного режиму.

Ураховуючи продовження воєнного стану в Україні, позивач повторно звернувся до Закарпатської митниці із заявою про надання дозволу на продовження строку переробки товарів за межами митної території України, яка була задоволена відповідачем.

Однак листом Закарпатської митниці від 06 березня 2024 року позивача повідомлено про прийняте рішення про внесення змін до дозволу на поміщення товарів у митний режим «переробка за межами митної території», яким зменшено строк дії дозволу, а саме: встановлено строк дії дозволу до 05 квітня 2024 року.

Означене рішення відповідача про внесення змін до дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки за межами митної території в частині зменшення його дії до 05 квітня 2024 року позивач вважає протиправним.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 01 січня 2025 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року, у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили такі обставини.

Між ПАТ «Укртатнафта» (як комітентом) та ТОВ «Плазол» ( як комісіонер) укладено Договір комісії №101/21-14 від 08 вересня 2021 року, згідно якого ПАТ «Укртатнафта» доручає, а ТОВ «Плазол» за винагороду зобов`язується від свого імені в інтересах і за рахунок ПАТ «Укртатнафта» вчиняти правочини, направлені на організацію давальницької переробки промислових відходів, що містять платину та реній, а саме: переробку відпрацьованого каталізатора риформінгу R-86, а отриману в результаті переробки платину передати ПАТ «Укртатнафта».

Відповідно до п. 1.3 вказаного договору, у відносинах із третіми особами комісіонер діє від свого імені в інтересах комітента. Умови правочинів із третіми особами комісіонер повинен погоджувати із комітентом.

Пунктом 1.6 Договору передбачено, що право власності на каталізатор, на результати переробки та на грошові кошти, що мають надійти на розрахунковий рахунок Комітента за реалізовану Платину Державній Скарбниці України, на будь-якому етапі виконання договору належить комітенту.

18 листопада 2021 року між ТОВ «Плазол» (як замовником) та Heraeus Deutschland GmbH & Co. KG (як виконавцем) укладено контракт №20097791, згідно п. 1.1. якого замовник постачає виконавцю відпрацьований каталізатор риформінгу, що містить платину та реній (далі - каталізатор).

У відповідності до п. 1.2. контракту, виконавець зобов`язується прийняти від замовника каталізатор, забезпечити проведення регенерації та вилучення з нього платини та ренію та поставити замовнику вилучену платину у вигляді банківського сертифікованого металу (злитків та/або порошку (губки)), що відповідає Стандартам міжнародного ринку дорогоцінних металів, що підтверджується письмовим документом - Сертифікатом якості, а реній в вигляді солі "Амоніумтетраоксоренат VII" - "перенат амонію", із вмістом ренію від 69,2%-69,4%.

Згідно з п. 2.8. цього контракту виконавець переробляє поставлений замовником каталізатор, видобуває платину і реній, що міститься в ньому, і повертає Замовнику протягом 365 календарних днів з моменту перетину каталізатором митного кордону України платину чистотою не нижче 99,95 %, у вигляді сертифікованого банківського металу і реній у вигляді солі "перенат амонію".

За змістом п. 3.1. контракту, сертифікована платина у вигляді банківського металу постачається замовнику повітряним транспортом. Доставка та страхування здійснюється виконавцем за рахунок Замовника. База постачання - СР аеропорт "Бориспіль", м. Київ.

Відповідно до додатку №1 "Специфікація №1 на відпрацьований каталізатор R-86" від 18 листопада 2021 року до контракту замовником постановлено виконавцю каталізатор у кількості 58456,9 кг.

01 грудня 2021 року ТОВ «Плазол» звернулося до митних органів України із заявою №71 про надання дозволу на поміщення товарів у митний режим "переробка за межами митної території України".

01 грудня 2021 року начальником Закарпатської митниці надано дозвіл на переробку товару за межами митної території України строком до 30 листопада 2022 року.

08 грудня 2021 року позивачем подано відповідачеві митні декларації №UA305130/2021/036103, №UA305130/2021/036104, №UA305130/2021/036105, відповідно до яких відпрацьовані каталізатори поміщені в митний режим переробки за межами митної території.

07 листопада 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 77 про надання дозволу на продовження строку переробки товарів за межами митної території України у зв`язку із воєнним станом.

За наслідками розгляду цієї заяви, відповідачем прийнято рішення про продовження строку митного режиму "переробка за межами митної території України". Строк дії дозволу продовжено до припинення чи скасування воєнного стану на території України, але не пізніше, ніж до 29 листопада 2023 року.

01 листопада 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 17 про надання дозволу на продовження строку переробки товарів за межами митної території України, у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин, долучивши до неї сертифікат Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати № 3200-23-4336 від 31 жовтня 2023 року.

03 листопада 2023 року за наслідками розгляду зазначеної заяви відповідачем прийнято рішення про продовження строку митного режиму "переробка за межами митної території України", яким продовжено дію дозволу до припинення чи скасування воєнного стану на території України, але не пізніше ніж до 28 листопада 2024 року.

Водночас, Закарпатською митницею листом від 06 березня 2024 року № 7.7-2/28-13-01/13/1747 позивача повідомлено про прийняте рішення про внесення змін до дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки за межами митної території, яким зменшено строк дії дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки за межами митної території, яким зменшено строк дії дозволу на поміщення товарів у митний режим "переробка за межами митної території" від 01 грудня 2021 року № 2928/44 до 05 квітня 2024 року на підставі інформації, отриманої з листа від ПАТ "Укртатнафта" від 09 лютого 2024 року №22/04 та листів головного управління контррозвідувального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури та протидії фінансуванню тероризму Департаменту захисту Служби безпеки України.

25 березня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою №37 про зупинення строку переробки за межами митної території до завершення дії обставин непереборної сили.

Однак, листом № 7.7-5/17/14/2448 від 29 березня 2024 року відповідачем прийнято рішення про відмову позивачеві у зупиненні строку переробки відпрацьованих каталізаторів за межами митної території відповідно до митних декларацій від 08 грудня 2021 року №UA305130/2021/036103, №UA305130/2021/036104, №UA305130/2021/036105.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні вимог адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надає жодної обґрунтованої відповіді з яких причин ТОВ «Плазол» не погоджується на інші варіанти доставляння товару, запропонованих ПАТ «Укртатнафта», а саме: поставки отриманої банківської платини на металевий рахунок Національного банку, відкритий в іноземному банку; доставка платини приватною інкасаторською компанією, а лише посилається на форс-мажорні обставини, спричинені воєнним станом.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зокрема і про те, що Закарпатською митницею правомірно враховано надані докази ПАТ «Укртатнафта», як власника платини та ренію, Головного управління контррозвідувального забезпечення об`єктів критичної інфраструктури та протидії фінансуванню тероризму Служби безпеки України щодо недостовірних даних, наданих ТОВ «Плазол» та винесено обґрунтоване рішення про внесення змін до дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки за межами митної території України в частині скорочення його дії до 05 квітня 2024 року.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛАЗОЛ» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛАЗОЛ» у касаційній скарзі зазначило підставою касаційного оскарження пункти 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України, пункт 4 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

За змістом касаційної скарги скаржник вказує, що суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях прийшли до неправильних висновків про можливість відступлення митним органом від вимог частини четвертої статті 166 МК України та можливість невиконання митним органом свого обов`язку зупинити строк переробки товару, який не може бути своєчасно реімпортований внаслідок дії обставин непереборної сили (воєнного стану), поміщеного в митний режим переробки за межами митної території.

На переконання скаржника, фактична доставка платини у інший спосіб, ніж передбачений контрактом, є неможливою. Поставка отриманої платини на металевий рахунок Національного банку України за межами України не можлива, у зв`язку з відсутністю експортних квот на платину. ТОВ «Плазол» та АТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» безуспішно звертались до Кабінету Міністрів України з проханням виділення експортних квот на платину. Відсутня і приватна інкасаторська компанія, яка здатна доставити платину на територію України із забезпеченням заходів безпеки, відповідно до вимог, встановлених Національним банком України.

Позивач вважає, що суди першої та апеляційної інстанції встановивши, що платина не може бути своєчасно реімпортована внаслідок обставин непереборної сили, не застосували частину четверту статті 166 МК України, яка підлягала застосуванню, та на підставі якої у відповідача виникає обов`язок зупинити строк переробки за межами митної території на час дії обставин непереборної сили.

Верховний Суд ухвалою від 20 травня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАЗОЛ» з метою перевірки доводів щодо неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін як законні та обґрунтовані.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Засади митної справи, зокрема, правовий статус митних органів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 3 МК України при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

За змістом частини 1статті 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з положеннями частини першої статті 162 МК України переробка за межами митної території - це митний режим, відповідно до якого українські товари піддаються у встановленому законодавством порядку переробці за межами митної території України без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, за умови повернення цих товарів або продуктів їх переробки на митну територію України у митному режимі імпорту.

Положеннями частин першої, другої статті 165 МК України передбачено, що поміщення товарів у митний режим переробки за межами митної території допускається з письмового дозволу митного органу за заявою власника цих товарів або уповноваженої ним особи.

Разом із заявою власник товарів або уповноважена ним особа подає митному органу такі документи:

1) зовнішньоекономічні договори або документи, що їх замінюють, на підставі яких здійснюватиметься переробка товарів і які повинні містити, зокрема, відомості про обов`язковий обсяг виходу продуктів переробки, конкретний обсяг робіт і строк їх виконання. Якщо зовнішньоекономічний договір або документ, що його замінює, не містить зазначених відомостей, такі відомості подаються окремим документом;

2) технологічні схеми переробки (крім випадків вивезення товарів з метою ремонту, у тому числі модернізації, відновлення та регулювання), в яких повинні бути зазначені відомості про всі етапи переробки і процесу перетворення товарів, поміщених у митний режим переробки за межами митної території, на продукти переробки, кількісні показники товарів, поміщених у митний режим переробки за межами митної території, та інших товарів, що витрачаються на здійснення операцій з переробки, з обґрунтуванням виробничих втрат товарів на кожному етапі, а також відомості про найменування та кількість відходів переробки;

3) інші документи за бажанням власника товарів або уповноваженої ним особи (висновки державних органів, експертних установ, організацій, стандарти, кодекси усталеної практики, технічні умови, описи чи креслення зразків, відповідно до яких здійснюватиметься переробка, тощо).

Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 165 МК України передбачено, що рішення про відмову у видачі дозволу на переробку товарів за межами митної території України приймається, якщо:

1) відомостей, зазначених у поданих заявником документах, недостатньо для визначення обов`язкового обсягу виходу продуктів переробки, що утворюються в результаті переробки товарів;

2) митний орган виявив невідповідності у відомостях, що містяться у поданих заявником документах, або недостовірність цих відомостей;

3) підприємством не дотримано встановлених законодавством України заборон чи обмежень щодо переробки товарів за межами митної території України.

Дозвіл на переробку товарів за межами митної території України може бути змінено або відкликано митним органом, якщо його видано на підставі недостовірних даних, що мали істотне значення для прийняття рішення про його видачу, або якщо підприємство, якому видано такий дозвіл, не дотримується положень цього Кодексу та інших законодавчих актів України.

Положеннями частин першої та другої статті 167 МК України передбачено, що митні органи здійснюють контроль за обов`язковим обсягом виходу продуктів переробки, що утворюються в результаті переробки товарів за межами митної території України. Дані про обов`язковий обсяг виходу продуктів переробки зазначаються в договорі (контракті) на переробку товарів або в окремому документі, що подаються митному органу підприємством для отримання дозволу на переробку товарів за межами митної території України.

Для підтвердження даних про обсяг виходу продуктів переробки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, може звертатися до інших центральних органів виконавчої влади або експертних установ чи в порядку, встановленому міжнародними договорами, укладеними відповідно до закону, до митних органів іноземних країн. Такі звернення не є підставою для відмови у видачі дозволу на переробку товарів за межами митної території України або для зупинення дії раніше виданих дозволів протягом всього періоду їх розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 МК України дозвіл на переробку товарів за межами митної території України може бути змінено або відкликано митним органом, якщо його видано на підставі недостовірних даних, що мали істотне значення для прийняття рішення про його видачу, або якщо підприємство, якому видано такий дозвіл, не дотримується положень цього Кодексу та інших законодавчих актів України. Тобто, внесення змін до дозволу на переробку товарів за межами митної території України відноситься до дискреційних повноважень митного органу.

Як встановили суди попередніх інстанцій, за заявою ТОВ "Плазол" від 01 грудня 2021 року № 71, начальником Закарпатської митниці надано останньому дозвіл на переробку товару за межами митної території України із встановленням терміну дії дозволу до 30 листопада 2022 року.

Враховуючи наданий відповідачем дозвіл, вказаний у Контракті товар (відпрацьований каталізатор риформінгу) відправлено на адресу Heraeus Deutschland GmbH & Co. KG (Німеччина) 08 грудня 2021 року згідно митних декларацій №UА305130/2021/036103, №UA305130/2021/036104, №UA305130/2021/036105 у митному режимі «переробка за межами митної території України».

В подальшому вказаний строк двічі продовжувався відповідачем за заявою позивача, а саме :

- 09 листопада 2022 року - до припинення чи скасування воєнного стану але не пізніше ніж

до 29 листопада 2023 року,

- 03 листопада 2023 року - до 28 листопада 2024 року, або до припинення чи скасування воєнного стану, якщо це відбудеться раніше 28 листопада 2024 року.

26 березня 2024 року на митницю надійшло звернення позивача від 25 березня 2024 року №37, яке містило клопотання про зупинення строку переробки товарів за межами митної території України у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин - військової агресії російської федерації проти України, що спричинило неможливість своєчасного повернення товару (реімпорт) у строки визначені митним органом.

Наявність обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які унеможливлюють авіатранспортування та страхування дорогоцінних металів, отриманих з відпрацьованих каталізаторів, на переконання позивача, підтверджується сертифікатом №3200-22-1089 (вих. №163/03.23) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), видатним 12 жовтня 2022 року Київською обласною (регіональною) торгово промисловою палатою, та листом Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1.

Суди попередніх інстанцій, надаючи правову оцінку доводам позивача в цій частині, врахували вищеозначені докази, зокрема, і сертифікат Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати №3200-23-4336, що долучений позивачем до заяви про зупинення строку переробки товарів за межами митної території, щодо обов`язку (зобов`язання) ТОВ «Плазол», а саме: завершення митного режиму «переробка за межами митної території України» та повернення готової продукції платина у встановлений митним органом строк, не пізніше ніж через 365 календарних днів з дня завершення митного оформлення митним органом українських товарів для переробки, завершення митного режиму "переробка за межами митної території України" та повернення готової продукції протягом продовженого митним органом строку до припинення чи скасування воєнного, надзвичайного стану на території України, але не пізніше ніж 29 листопада 2023 року.

У зв`язку з цим, суди дійшли висновку, що вищезазначений Сертифікат ТПП дійсно засвідчує наявність форс-мажорних обставин, у вигляді воєнного стану та закриття повітряного простору над територією України для цивільних бортів.

Між тим, зазначили, що наявність такого Сертифікату ТПП не є безумовною підставою для зупинення строку переробки товарів за межами митної території відповідно до ч. 4 ст. 166 МК України. Адже, у кожному конкретному випадку митний орган повинен встановити наявність чи відсутність взаємозв`язку між форс-мажорними обставинами та неможливістю реімпорту конкретного товару, детально аналізуючи кожну ситуацію та поведінку сторін, у свою чергу сертифікат Торгово-промислової палати не має наперед встановленої сили, а може виступати одним з доказів.

Крім того, суди погодились і з твердженням відповідача, що вказаним Сертифікатом засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) лише до 29 листопада 2023 року.

Як вірно зауважив суд апеляційної інстанції, що в даному випадку основне зобов`язання позивача по дотриманню умов митного режиму «переробка за межами митної території», відповідно до норм ст.162 МК України, полягає в поверненні продуктів переробки на митну територію України у митному режимі імпорту.

При цьому, вибір способу повернення продуктів переробки на митну територію України (зокрема авіа, автомобільним, залізничним чи морським транспортом), законодавством з питань митної справи не обмежується.

Також суди встановили і врахували, що ПАТ "Укртатнафта", яка є комітентом за договором комісії № 101/21-14 від 08 вересня 2021 року, листом №51/76 від 30 січня 2023 року повідомлено позивача, що згідно листа НБУ №83-0008/6187 від 27 січня 2023 року, з метою забезпечення виконання функцій, покладених на нього законодавством України, уникнення ризиків в умовах дії воєнного стану в Україні, Національний банк підтримує пропозицію ПАТ «Укртатнафта» щодо поставки отриманої в результаті переробки за межами митної території України банківської платини на металевий рахунок Національного банку, відкритий в іноземному банку та готовий укласти відповідний договір на її купівлю. Також, повідомлено, що приватна інкасаторська компанія готова надати послуги з доставки платини від переробника - Heraeus Deutschland GmbH & Co. KG до скарбниці НБУ в м.Київ.

Однак, ТОВ «ПЛАЗОЛ» листом №78/05 від 05 квітня 2023 року повідомило АТ «Укртатнафта», що готова продукція в належному стані та відповідно до встановлених умов щодо безпеки знаходиться на відповідальному зберіганні у ТОВ «ПЛАЗОЛ». Вказано, що розпочато здійснення необхідних дій по збору та виставленню усіх неоплачених рахунків відповідно до умов договору комісії, підготовку проектів додаткових угод, які є підставою для оплати послуг по виконанню наступних етапів договору.

АТ «Укртатнафта» у відповідь на даний лист надіслало ТОВ «ПЛАЗОЛ» лист №2-35 від 07 квітня 2023 року, в якому повідомила про те, що не погоджувало будь-яких дій з ренієм та платиною. Запропоновано ТОВ «ПЛАЗОЛ» надати: інформацію щодо погодження договорів зберігання платини; перелік третіх осіб, з якими укладалися договори на виконання Договору комісії; документи, оформлені в межах даних договорів; копії документів, які підтверджують отримання ренію та платини від заводу-переробника, копії платіжних документів на оплату послуг Переробника.

Як зазначено представником третьої особи та не спростовано представником позивача, АТ «Укртатнафта» не отримано від ТОВ «ПЛАЗОЛ» жодної інформації про місце зберігання ренію та платини, а також жодних документів, що стосуються проведених господарських операцій з ними.

Більш того, суди встановили, що обраний сторонами контракту № 20097791 спосіб повернення товару є внутрішньогосподарськими відносинами між позивачем та його контрагентом. АТ «Укртатнафта» пропонувало інші варіанти повернення різними видами доставок, які не були прийняті ТОВ «ПЛАЗОЛ». В свою чергу, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що останнім вживалися заходи, спрямовані на виконання вимог Митного кодексу України щодо завершення митного режиму переробки за межами митної території, у строки визначені ст. 166 Митного кодексу України.

Апеляційний суд обґрунтовано зауважив, що митний орган сприяв позивачу шляхом надання додаткового часу (продовження строку переробки товарів за межами митної території України на 1 рік) для повернення товару на митну територію, однак ТОВ «Плазол» за цей проміжок часу не вжито будь-яких заходів щодо завершення митного режиму переробки за межами митної території.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до правильного висновку про обґрунтованість рішення про внесення змін до дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки за межами митної території України в частині скорочення його дії до 05 квітня 2024 року.

Щодо покликань в касаційній скарзі на неможливість поставки отриманої платини на металевий рахунок Національного банку України за межами України, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки, як зазначили суди, ПАТ «Укртатнафта» повідомила, що приватна інкасаторська компанія готова надати послуги з доставки платини від переробника Heraeus Deutschland GmbH & Co. KG до скарбниці Національного банку України в м.Київ. Крім того, ПАТ «Укртатнафта» пропонувало позивачу різні способи повернення платини різними видами поставок, однак такі пропозиції позивачем прийняті не були.

Верховний Суд вважає, що варто зазначити і про те, що за змістом касаційної скарги підставою касаційного оскарження вказано пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Ухвалою від 20 травня 2025 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження, зокрема, на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, тобто у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Після відкриття касаційного провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАЗОЛ», встановлено, що Верховний Суд вже висловлювався з цього питання. Зокрема, Верховний Суд у постанові від 28 травня 2025 року у справі №120/4221/24 вже зробив висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Плазол» до Закарпатської митниці, третьої особи - Акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» про визнання протиправним та скасування рішення. У цій справі дослідженню судами підлягав договір комісії №101/21-14 від 08 вересня 2021 року, згідно якого ПАТ «Укртатнафта» доручає, а ТОВ «Плазол» за винагороду зобов`язується від свого імені в інтересах і за рахунок ПАТ «Укртатнафта» вчиняти правочини, направлені на організацію давальницької переробки промислових відходів, що містять платину та реній, а саме: переробку відпрацьованого каталізатора риформінгу R-86, а отриману в результаті переробки платину передати ПАТ «Укртатнафта».

Верховний Суд у справі №120/4221/24 погодився з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про обґрунтованість рішення про внесення змін до дозволу на поміщення товарів у митний режим переробки за межами митної території України в частині скорочення його дії до 05 квітня 2024 року.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, позивач посилається на те, що суд першої інстанції помилково відніс цю справу до категорії незначних. Зазначає, що вимоги частини четвертої статті 257 КАС України встановлюють, що за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Щодо цих доводів касаційної скарги про помилкове віднесення судом першої інстанції справи до категорії справ незначної складності, колегія суддів враховує наступне.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у адміністративній справі, суд першої інстанції, крім іншого, з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України, чи подана вона особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; з`ясовує наявність чи відсутність підстав для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відкриваючи провадження у справі суд, крім іншого, робить висновок за правилами якого провадження буде розглядатися відповідна адміністративна справа, призначає справу до розгляду, встановлює строк для подання відзиву на позовну заяву тощо.

Стаття 12 КАС України визначає форми адміністративного судочинства та встановлює, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Як слідує зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Закарпатської митниці №7.7-5/17/14/2448 від 29 березня 2024 року про відмову ТОВ «Плазол» у зупинені строку переробки відпрацьованих каталізаторів за межами митної території, відповідно до дозволу на поміщення товару у митний режим «переробка за межами митної території» від 01 грудня 2021 року №2928/44, згідно митних декларацій від 08 грудня 2021 року №UA305130/2021/036103, №UA305130/2021/036104, №UA305130/2021/036105; зобов`язання Закарпатську митницю зупинити строк переробки відпрацьованих каталізаторів за межами митної території, відповідно до дозволу на поміщення товару у митний режим «переробка за межами митної території» від 01 грудня 2021 року №2928/44, згідно митних декларацій від 08 грудня 2021 року №UA305130/2021/036103, №UA305130/2021/036104, №UA305130/2021/036105.

Тобто, заявлені позовні вимоги належать до вимог немайнового характеру, а тому колегія суддів вважає доводи позивача в цій часині неприйнятними, оскільки оскаржуване рішення митниці про відмову у зупиненні строку переробки за межами митної території не містить нарахування або коригування грошових зобов`язань для позивача. Натомість, вимоги про стягнення грошових коштів формуються у зв`язку із невиконанням позивачем обов`язку щодо завершення митного режиму переробки у встановлений термін.

Отже, посилання позивача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині відкриття провадження у цій справі і розгляду її в порядку спрощеного позовного провадження є необґрунтованими.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що обґрунтування касаційної скарги аналогічні доводам, викладеним у позові та апеляційній скарзі, і зводиться виключно до незгоди з оцінкою, наданою судами повно і всебічно встановленим обставинам справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, скаржником не зазначено.

В обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин колегія суддів вважає, що висновки судів попередніх інстанцій є обґрунтованими, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про їх невідповідність нормам матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Згідно із статтею 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАЗОЛ» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі №120/9418/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення і не оскаржується.

СуддіВ.П. Юрченко І.А. Васильєва Р.Ф. Ханова