Справа № 240/16908/24
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/16908/24

категорія 111030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення адміністративну справу за позовом Фермерського господарство "ФЕДОНЧУК" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

У провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом Фермерського господарства "Федончук" (далі - ФГ "Федончук") щодо оскарження податкових-повідомлень рішень.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасувано податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Житомирській області №№03, 03 від 04.06.2024 та №03 від 23.08.2024. Рішення суду набрало законної сили.

19.03.2026 надійшла до суду заява представника Фермерського господарства "Федончук", в якій просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання Головного управління ДПС у Житомирській області подати звіт про виконання рішення прийнятого у даній справі.

Головне управління ДПС у Житомирській області не скористалося своїм правом на подання до суду заперечень на подану заяву.

Розгляд заяви судом відкладався у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності у період з 16.03.2026 по 25.03.2026.

Вирішуючи у письмовому провадженні, подану позивачем заяву, та надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями частини 2-3 статті 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За змістом статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Водночас слід зазначити, що рішення суду може виконуватись у добровільному або примусовому порядку. Боржник може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Частина перша статті 373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII ( далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу положень частини першої статті Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Водночас з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві, існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення.

Судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню рішення суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

За нормами статті 381-1 судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Зокрема, згідно із нормами частини першої 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1-2 статті 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, аналіз вищевказаних положень ст.ст. 382, 382-1 КАС України свідчить про те, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які б свідчили про ухиляння відповідача від виконання судового рішення чи/або відсутність у нього наміру його виконувати.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання. Водночас суд наділений повноваженнями вживати додаткових заходів контролю за виконання судового рішення окремими категоріями осіб - суб`єктами владних повноважень, не на користь яких ухвалене судове рішення.

Норми КАС України не містять обмеження щодо стадій процесу, на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених частиною першою статті 382 КАС України. Тобто суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, в тому числі й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

В свою чергу встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується судом залежно від обставин конкретної справи та дій суб`єкта владних повноважень-відповідача щодо виконання судового рішення.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

При цьому, встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №640/3719/18, від 04.03.2020 у справі №539/3406/17, від 11.06.0020 у справі №640/13988/19.

Суд зазначає, що з аналізу приписів КАС України слідує, що встановлення судового контролю має на меті забезпечення належного виконання судового рішення, а підставами для його застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, пов`язані з невиконанням судового рішення в цій справі.

У поданій заяві представник товариства вказує, що станом на дату підготовки заяви поданої в порядку ст.382 КАС України суми бюджетного відшкодування з ПДВ, зокрема за скасованим судом податковим повідомленням-рішенням № 03 від 23.08.2024 позивачу не перераховані та ним не одержані.

У зв`язку з цим, 05.03.2025 направлено контролюючому органу адвокатський запит з питаннями:

"1. Надати інформацію про стан виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 у справі №240/16908/24 за позовом ФГ "ФЕДОНЧУК" до ГУ ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

2. Надати інформацію щодо статусу нарахування ФГ "ФЕДОНЧУК" (код ЄРДПОУ 39282744 ) бюджетного відшкодування податку на додану вартість відповідно до заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображена у податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2023 р."

У відповідь на запит боржник 10.03.2026 повідомив, що в підсистемі "Податковий аудит" ІС "Податковий блок" податкове повідомлення-рішення №03 від 23.08.2024 має статус "Оскаржується в судовому порядку".

Представник товариства вважає, що на даний час рішення суду відповідачем безпідставно не виконується.

При цьому, слід сказати, що рішенням суду ухваленим у даній справі визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення №№03, 03 від 04.06.2024 та №03 від 23.08.2024. Жодного іншого зобов`язання резолютивна частина даного рішення не містить.

Суд зауважує, що у ході судового розгляду досліджено документи, які підтверджують господарську операцію та сплату постачальнику ПДВ у ціні товару, що заявлене до бюджетного відшкодування, та визнав протиправними податкові повідомлення-рішення. У той час, питання щодо внесення/не внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, судом не вирішувалось.

Статтею 2 КАС України визначає завдання адміністративного судочинства: захист прав у межах заявлених вимог.

Статтею 9 КАС України передбачено, що суд розглядає справи в межах позовних вимог (принцип диспозитивності).

Відповідно до статті 72-77 КАС України докази та предмет доказування (обставини, які входять до предмета доказування, встановлюються судом).

У статті 245 КАС України зазначено, що судове рішення ухвалюється на підставі встановлених судом обставин.

Отже, суд не може встановлювати контроль або надавати оцінку обставинам, які:

- не були предметом спору;

- не входили до предмета доказування;

- не досліджувалися під час розгляду справи,

- не відображені у мотивувальній та резолютивній частині рішення.

Суд не наділений повноваженнями встановлювати судовий контроль або надавати правову оцінку обставинам, які не були предметом дослідження та доказування під час розгляду справи, оскільки відповідно до статей 9, 72-77, 245 та 382 КАС України розгляд справи і здійснення контролю можливі виключно в межах заявлених позовних вимог та встановлених судом обставин.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність обставин які б свідчили про необхідність встановлення Головному управлінні ДПС у Житомирській області строку для подання звіту про виконання судового рішення.

З огляду на викладене, правові підстави для застосування заходів судового контролю у порядку статті 382 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241, 248, 294, 382, 382-1, 382-2, 382-3 КАС України, суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви представника Фермерського господарства "ФЕДОНЧУК" про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення ухваленого у справі № 240/16908/24 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Єфіменко