Справа № 480/6024/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 р. Справа № 480/6024/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Семененко М.О. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2025, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, повний текст складено 24.12.25 по справі № 480/6024/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області, пенсійний орган), в якій просив:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Житомирській області щодо відмови у переведенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України № 1058-ІV) на пенсію відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон України № 889-VIII);

зобов`язати ГУ ПФУ у Житомирській області зарахувати до стажу державної служби позивача періоди роботи з 07.06.1993 по 15.10.1997 у Державній податковій інспекції по Середино-Будському району, Державній податковій адміністрації в С-Будському районі та періоди роботи з 05.05.1998 по 29.11.2022 у Конотопській митниці, Глухівській митниці, Сумській митниці, Сумській митниці Міндоходів, Сумській митниці ДФС, Північній митниці Держмитслужби;

зобов`язати ГУ ПФУ у Житомирській області перевести позивача на пенсію відповідно до Закону України № 889-VIII з 22.05.2024, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 7.24-22-02-13/33 від 08.05.2024, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 7.24-22-02-13/32 від 08.05.2024.

Вимоги обґрунтовано тим, що рішення відповідача щодо відмови у переведенні позивача на пенсію державного службовця є протиправним, відповідач мав зарахувати до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, період роботи з 07.06.1993 по 15.10.1997 у Державній податковій інспекції по Середино-Будському району, Державній податковій адміністрації в С-Будському районі та період роботи з 05.05.1998 по 29.11.2022 у Конотопській митниці, Глухівській митниці, Сумській митниці, Сумській митниці Міндоходів, Сумській митниці ДФС, Північній митниці Держмитслужби.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) задоволено позовну заяву ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 30.05.2024 № 76, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VIII.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.05.2024 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VIII та за результатами її розгляду прийняти рішення з урахуванням довідок, виданих Сумською митницею 08.05.2024 № 7.24-22-02-13/33 та № 7.24-22-02-13/32, про переведення позивача з 22.05.2024 на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди його роботи з 07.06.1993 по 15.10.1997 у Державній податковій інспекцій по Середино-Будському району, Державній податковій адміністрації в С-Будському районі та з 05.05.1998 по 29.11.2022 у Конотопській митниці, Глухівській митниці, Сумській митниці, Сумській митниці Міндоходів, Сумській митниці ДФС, Північній митниці Держмитслужби на посадах, на яких були присвоєні спеціальні звання.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Житомирській області в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1 211.20 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що посадовим особам контролюючих органів згідно зі статтею 343.1 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання і відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України № 3723-ХІІ. Позивач працював в органах податкової (фіскальної) служби, митної служби та йому були присвоєні спеціальні звання, які не відносяться до категорій посад державних службовців. З огляду на вищевказані нормативно-правові акти, періоди роботи службових (посадових осіб в митних органах, митній службі), в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних посад державних службовців. Вказує, що особи, які станом на 01.05.2016 (дату набрання чинності Законом України № 889-УІІІ) не мають необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України № 3723-ХІІ, права на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-ХІІ, з урахуванням вимог, визначених у пунктах 10 та 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-УІІІ не мають. Також, зазначає, що управління не ухвалювало рішення щодо розрахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого призначення будуть порушені.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 , є пенсіонером за віком, пенсія призначена відповідно до Закону України № 1058-IV.

29.11.2022 згідно запису № 54 позивача звільнено з посади державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Дружба» Сумської митниці.

Після досягнення 62-річного віку, ОСОБА_1 , 22.05.2024 звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-УІІІ.

До заяви, серед іншого, було додано довідку Сумської митниці від 08.05.2024 № 7.24-22-13/32 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на травень 2024, довідку Сумської митниці від 08.05.2024 № 7.24-22-13/33 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Втім 30.05.2024 ГУ ПФУ в Житомирській області, за екстериторіальним принципом, рішенням № 76, не приймаючи до уваги видані довідки, відмовило позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-УІІІ.

Так, у рішенні вказано, що з згідно з пунктом 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889 - VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 - XII «Про державну службу» (далі Закон України № 3723 - XII) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України № 889 - VIII «Про державну службу»:

мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України № 3723 - XII та актами Кабінету Міністрів України;

займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України № 3723 - XII та актами Кабінету Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, яка прийнята на виконання Закону України № 889 - VII та застосовується 01.05.2016 чітко передбачено, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України № 889-VIII не призначалась пенсія відповідно до Закону, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначено, що ст. 25 Закону України № 3723-ХІI визначено сім категорій посад державних службовців, залежно від яких встановлювалися ранги державних службовців. При визначенні права на призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу» з 01.05.2016 до стажу державної служби зараховується лише період роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Посадові особи Митної служби України не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України № 3723-XII. Посадовим особами контролюючих органів згідно зі статтею 343.1 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання і відповідно, ті посади також не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України № 3723-ХII.

Особи, які станом на 01.05.2016 (дату набрання чинності Закону України № 889 -VIII не мають необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України № 3723-ХII, права на пенсію відповідно до ст.37 Закону України 3723-ХІI, з урахуванням вимог, визначених у пунктах 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII не мають.

Зазначено, що до заяви щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» заявник подав слідуючі документи : паспорт громадянина України; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; трудову книжку ; довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 08.05.2024 № 724-22-02-13/32.

Вказано, що згідно поданих документів у заявника відсутній необхідний стаж посаді державного службовця для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позивач не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ПФУ в Житомирській області, розглядаючи заяву позивачу про перехід на пенсію за віком згідно статті 37 Закону України № 3723-ХІІ, протиправно не зарахувало до спеціального стажу державної служби ОСОБА_1 його роботу в податкових та митних органах. Отже, стаж державної служби позивача в податкових та митних органах станом вже на 01.05.2016 складає більше 20 років, що вбачається з копії трудової книжки позивача, що є достатнім для призначення позивачу пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ. Таким чином, суд зазначив, що на момент звернення позивача до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про переведення на пенсію за віком державного службовця, позивачем було дотримано всіх необхідних вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України № 3723-ХІІI і пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 889-VІІІ для призначення пенсії у відповідності до вимог статті 37 Закону України № 3723-ХІІ, а саме: він досяг необхідного віку, його страховий стаж є достатнім, його стаж державної служби, з урахуванням періоду його роботи податкових та в митних органах складає більше 20 років. Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області повторно розглянути заяву позивача від 22.05.2024 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VІІІ та за результатами її розгляду прийняти рішення з урахуванням довідок, виданих Сумською митницею № 7.24-22-02-13/33 та № 7.24-22-02-13/32 від 08.05.2024 про переведення з 22.05.2024 (дата звернення позивача з відповідною заявою) позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VІІІ, зарахувавши до стажу державної служби ОСОБА_1 період його роботи з 07.06.1993 до 15.10.1997 у Державній податковій інспекцій по Середино-Будському району, Державній податковій адміністрації в С-Будському районі та з 05.05.1998 до 29.11.2022 у Конотопській митниці, Глухівській митниці, Сумській митниці, Сумській митниці Міндоходів, Сумській митниці ДФС, Північній митниці Держмитслужби на посадах, на яких були присвоєні спеціальні звання.

Погоджуючись з висновками викладеними судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон України № 1058-IV).

Згідно ст. 5 Закону України № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ст. 45 Закону України № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі Закон України № 889-VIII), де в ст. 90 зазначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Приписами п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону України № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України № 1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст. 37 Закону України № 3723-ХІІ і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Відповідно до ст. 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з механізм обчислення стажу державної служби визначений Порядком обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 (далі - Порядок № 229).

Пунктом 4 Порядку № 229 встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України № 889-VIII.

Приписами ст. 46 Закону України № 889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Нормою п. 6 Порядку № 229 визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України № 889-VIII обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону.

Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, враховуючи наведене вище, необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію, відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну службу», є досягнення такими особами певного віку та наявність відповідного страхового стажу. При цьому, зазначений вік визначається положеннями статті 26 Закону України № 1058-IV.

Тобто, до 01.05.2016 право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 відповідно до ст. 90 Закону України № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України № 1058-IV.

Водночас, колегія суддів зазначає, що законодавством визначені умови за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-XII.

Приписами п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст. 37 Закону України № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, а саме щодо віку, стажу державної служби або стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців.

Наведене вище також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03.07.2018 по справі № 569/350/17, від 03.07.2018 по справі № 586/965/16-а, від 10.07.2018 по справі № 591/6970/16-а, від 17.05.2021 у справі № 607/5615/17.

Як встановлено судом, 22.05.2024 ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу із заявою щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VIII.

На час звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України № 889-VIII позивач досяг віку 62 років.

Згідно з трудової книжки НОМЕР_1 позивач працював, зокрема:

з 07.06.1993 по 11.09.1995 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу податкових розслідувань Державної податкової інспекції по Середино- Будському району;

з 11.09.1995 по 25.11.1996 на посаді начальника валютної інспекції Державної податкової інспекції по Середино-Будському району;

з 26.11.1996 по 15.10.1997 на посаді головного державного податкового інспектора сектору контролю за валютними операціями при відділі документальних перевірок юридичних осіб;

15.10.1997 у зв?язку з ліквідацією ДПА в С-Будькому районі позивача було звільнено згідно п.1 ст.40 К3пП України;

з 05.05.1998 по 04.07.2000 на посаді інспектора сектора внутрішнього оформлення багажів митного поста «Хутір-Михайлівський»;

з 05.07.2000 по 24.02.2006 на посаді інспектора вантажного відділу митного поста «Хутір-Михайлівський»;

з 24.02.2006 по 11.09.2007 на посаді інспектора відділу митного оформлення «Хутір-Михайлівський» митного поста «Хутір-Михайлівський»;

з 11.09.2007 по 29.04.2009 на посаді інспектора відділу митного оформлення «Хутір-Михайлівський» митного поста «Хутір-Михайлівський»;

з 29.04.2009 по 31.08.2010 на посаді інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Хутір-Михайлівський»;

з 01.09.2010 по 08.02.2012 на посаді інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Хутір-Михайлівський»;

з 08.02.2012 по 01.06.2013 на посаді інспектора митного поста «Хутір- Михайлівський»;

з 01.06.2013 по 01.11.2013 на посаді інспектора митного поста «Хутір- Михайлівський» Сумської митниці Міндоходів;

з 01.11.2013 по 03.03.2014 на посаді державного інспектора митного поста «Хутір- Михайлівський»;

з 03.03.2014 по 20.11.2014 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення «Вантажний» митного поста «Хутір-Михайлівський»;

з 20.11.2014 по 03.03.2016 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення «Вантажний» митного поста «Хутір-Михайлівський»;

з 03.03.2016 по 01.08.2016 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення «Вантажний» митного поста «Залізничний»;

з 01.08.2016 по 01.01.2019 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення «Вантажний» митного поста «Хутір-Михайлівський»;

з 01.01.2019 п о 07.12.2019 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення «Вантажний» митного поста «Залізничний»;

з 08.12.2019 по 15.07.2021 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення «Вантажний» митного поста «Дружба» Північної митниці Держмитслужби;

з 16.07.2021 по 18.05.2022 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення «Вантажний» митного поста «Дружба» Сумської митниці;

з 18.05.2022 по 29.11.2022 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № l митного поста «Дружба» Сумської митниці;

29.11.2022 позивача звільнено з посади державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Дружба» Сумської митниці.

Підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» є відсутність у позивача необхідного стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з не зарахуванням до стажу державної служби періоду роботи позивача з 07.06.1993 по 15.10.1997 та з 05.05.1998 по 29.11.2022.

За обґрунтуваннями відповідача, викладеними в оскаржуваних у даній справі рішеннях, періоди роботи позивача в податкових органах не зараховані, оскільки посадовим особам податкової iнспекцiї присвоюються спецiальнi звання i вiдповiдно цi посади не належать до посад, вiднесених до категорiї посад державних службовцiв, визначених статтею 25 Закону України № 3723-XII, тому позивач не має необхідного стажу державної служби.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вже згаданої вище норми п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII стаж державної роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Пунктом 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283) регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) (в тому числі): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України Про державну службу, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

У додатку до Порядку № 283 наведений Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

Зокрема, згідно з додатком до Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується період роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби та на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 № 509-XII «Про Державну податкову службу в Україні» (далі Закон України № 509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України № 509-XII правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Частиною 7 ст. 15 Закону України № 509-XII передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Згідно з ч. 8 ст. 15 Закону України № 509-XII посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Відповідно до статті 407 Митного кодексу України посадовими особами митної служби України є працівники митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, на яких цим Кодексом та іншими законами України покладено здійснення митної справи, організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і яким присвоєно спеціальні звання.

Правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, -Законом України «Про державну службу» (стаття 408 Митного кодексу України).

Також, згідно зі статтею 569 Митного кодексу України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Особи, вперше прийняті на службу до митних органів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги.

Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» , незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи митних органів є державними службовцями, а тому періоди роботи (служби) в митних органах зараховуються до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ.

При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні званим) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом митної служби на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи та час досягнення зазначеного віку.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі - Постанова № 306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Наведені вище норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку митного органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.

Відтак, спеціальні звання посадових осіб органів державної митної служби - прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою № 306.

Наприклад, Додатком 6 постанови № 306 передбачено, що спеціальне звання «Радник податкової та митної справи ІІІ рангу» прирівнюється до 3 рангу державного службовця.

Додатком 13 Постанови № 306 передбачено, що спеціальне звання «радник митної служби ІІІ рангу» прирівнюється до 6 рангу державного службовця, «інспектор митної служби 3 та 4 рангу» прирівнюється до 9 рангу державного службовця, «інспектор митної служби 2 рангу» прирівнюється до 8 рангу державного службовця, «інспектор митної служби 1 рангу», прирівнюється до 7 рангу державного службовця.

Крім того, п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи 14.01.2020 № 440-IX, яким внесено зміни до Митного кодексу України було установлено, що спеціальні звання митної служби, встановлені Митним кодексом України, присвоюються посадовим особам митних органів, яким раніше було присвоєно спеціальні звання податкової та митної служби, за таким співвідношенням незалежно від займаних посад, зокрема: радник податкової та митної справи III рангу - радник митної служби III рангу.

Цим же п.2 Прикінцевих та перехідних положень цього ж Закону передбачено, що період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоювалися спеціальні та/або персональні звання) у митних органах та органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи державної податкової та митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно до п. 342.4 ст. 342 ПК України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Приписами п. 343.1 ст. 343 ПК України унормовано, що посадовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальних органів та державних податкових інспекцій присвоюються спеціальні звання.

Відповідно до п. 344.1 статті 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Частиною сімнадцятою статті 37 Закону України № 3723-ХІІ, в редакції Закону України № 404-VII від 04.07.2013, визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Судом встановлено, що позивач прийняла присягу державного службовця (08.08.1994), та йому присвоювалися ранги державного службовця та спеціальні звання в період з 07.06.1994 по 16.07.2021.

У постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 465/7218/16-а та від 13.12.2018 у справі № 539/1855/17 зазначено, що доводи органу Пенсійного фонду про те, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з тим, що йому присвоєно спеціальне звання як посадовій особі контролюючого органу, а тому його посада не відноситься до категорії посад державної служби, є безпідставними та повністю спростовуються положеннями ст. 344 ПК України та Порядку № 283.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а, від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17, від 19.12.2023 у справі № 600/947/23-а посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-ХІІ.

З огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України суд апеляційної інстанції враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в зазначених постановах Верховного Суду, які є релевантними до спірних відносин у даній справі.

Таким чином, доводи скаржника про те, що посадові особи контролюючих органів, яким присвоюються спеціальні звання, не належать до категорій посад державної служби, - є необґрунтованими.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції встановив, що відповідачем не надано належну оцінку заяві позивача від 22.05.2024 щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VIII та доданим до неї документам, зокрема, щодо наявності в позивача стажу роботи на посадах державної служби та щодо зарахування відповідних періодів роботи позивача на державній службі (в податкових та митних органах) згідно трудової книжки.

За викладених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 30.05.2024 № 76 є протиправним.

Щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.05.2024 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VIII та за результатами її розгляду прийняти рішення з урахуванням довідок, виданих Сумською митницею 08.05.2024 № 7.24-22-02-13/33 та № 7.24-22-02-13/32, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».

Пунктом 5 Порядку № 622 закріплено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Відповідно, вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям визначені положеннями постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям».

Із матеріалів справи встановлено, що при поданні заяви про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» позивачем були подані довідки Сумської митниці 08.05.2024 № 7.24-22-02-13/33 та № 7.24-22-02-13/32, які складені за формою, що відповідає формі затвердженій Постановою № 1-3 та містять відображення складових заробітної плати на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.05.2024 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VIII та за результатами її розгляду прийняти рішення з урахуванням довідок, виданих Сумською митницею 08.05.2024 № 7.24-22-02-13/33 та № 7.24-22-02-13/32, про переведення позивача з 22.05.2024 на пенсію за віком відповідно до Закону України № 889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди його роботи з 07.06.1993 по 15.10.1997 у Державній податковій інспекцій по Середино-Будському району, Державній податковій адміністрації в С-Будському районі та з 05.05.1998 по 29.11.2022 у Конотопській митниці, Глухівській митниці, Сумській митниці, Сумській митниці Міндоходів, Сумській митниці ДФС, Північній митниці Держмитслужби на посадах, на яких були присвоєні спеціальні звання.

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 по справі № 480/6024/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) М.О. Семененко І.С. Чалий