Справа № 240/14639/24
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2026-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/14639/24

категорія 114000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Поліського округу до Виконавчого комітету Ромаенівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Поліського округу із позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Романівської селищної ради Житомирського району щодо невжиття вичерпних заходів до забезпечення внесення відомостей до Державного земельного кадастру про віднесення земельних ділянок:

кадастровий номер :10:000:0113,

кадастровий номер :02:000:0215,

кадастровий номер :05:000:0367,

кадастровий номер :05:000:0369,

кадастровий номер :08:000:0075,

кадастровий номер :05:000:0591,

кадастровий номер :05:000:0592,

кадастровий номер :05:000:0614,

кадастровий номер :05:000:0615,

кадастровий номер :05:000:0616,

кадастровий номер :05:000:0617,

кадастровий номер :05:000:0618,

кадастровий номер :07:000:0092,

кадастровий номер :08:000:0143,

кадастровий номер :08:000:0144 до самозаліснених земель;

- зобов`язати виконавчий комітет Романівської селищної ради Житомирського району вжити вичерпних заходів до забезпечення внесення відомостей до Державного земельного кадастру про віднесення земельних ділянок:

кадастровий номер :10:000:0113,

кадастровий номер :02:000:0215,

кадастровий номер :05:000:0367,

кадастровий номер :05:000:0369,

кадастровий номер :08:000:0075,

кадастровий номер :05:000:0591,

кадастровий номер :05:000:0592,

кадастровий номер :05:000:0614,

кадастровий номер :05:000:0615,

кадастровий номер :05:000:0616,

кадастровий номер :05:000:0617,

кадастровий номер :05:000:0618,

кадастровий номер :07:000:0092,

кадастровий номер :08:000:0143,

кадастровий номер :08:000:0144 до самозаліснених земель.

В обгрунтування позовних вимог, зазначено, що рішенням Романівської селищної ради №1440-47/23 від 28.09.2023 віднесено до самозаліснених земельних ділянок 15 земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 162,0236 га. Пуктами 2 та 3 вищевказаного рішення доручено виконавчому комітету Романівської селищної ради направити інформацію до Державного земельного кадастру з метою внесення відомостей про належність земельних ділянок сільськогосподарського призначення категорії земель запасу комунальної власності загальною площею 162,2064 га, вказаних у пункті 1 даного рішення, всіх їх угідь до угідь самозаліснених ділянок. Вказані земельні ділянки передано в постійне користування комунальному лісомеліоративному підприємству Романівської селищної ради. Однак, незважаючи на прийняття даного рішення селищною радою та норми чинного законодавства, якими регулюються вказані правовідносини, відомості про віднесення вказаних земель до самозаліснених до Державного земельного кадастру не внесено, що безперечно порушує інтереси держави в природоохоронній сфері.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зауважив, зокрема, що на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 10.12.2020 №3-ОТГ «Про передачу у комунальну власність» та від 25.03.2021 року №23-ОTГ «про передачу в комунальну власність» Романівській селищній раді Житомирської області передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності (кадастрові номера: :10:000:0113, :02:000:0215, :05:000:0367, :05:000:0369, :08:000:0075, :05:000:0591, :05:000:0592, :07:000:0092, :08:000:0143, :08:000:0144), які розташовані за межами населених пунктів Романівської селищної територіальної громади Житомирського району Житомирської області, про що складено акти приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність. Решта земельних ділянок вказаних в позовній заяві керівника Чуднівської окружної прокуратури (кадастрові номера: :05:000:0614, :05:000:0615, :05:000:0616, :05:000:0617, :05:000:0618) є сформованими Романівською селищною радою Житомирської області.

У свою чергу, позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій просить задовольнити позовні вимоги.Водночас, зазначив, що у відзиві відповідач зазначає, що вживалися заходи щодо зміни складу угідь на самозалісені земельні ділянки. В той же час, заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру направлялися лише стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :10:000:0113, за результатами розгляду яких отримано відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у зв`язку з невідповідністю поданих документів законодавству, зокрема п.6 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Разом з тим, зауважив, що відповідачем заходи до виправлення помилки в електронних документах не вживалися, відомості про їх вжиття відповідачем відсутні, що свідчить про бездіяльність відповідача у питанні виконання рішення Романівської селищної ради №1396-43/23 від 21.07.2023 про віднесення до самозаліснених земельних ділянок земельну ділянку сільськогосподарського призначення категорії земель запасу комунальної власності площею 69,7181 га, кадастровий номер :10:000:0113 заяви направлено лише після пред`явлення окружною прокуратурою позову про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. Тобто, з часу прийняття рішень Романівської селищної ради №1396-43/23 від 21.07.2023 та №1440-47/23 від 28.09.2023 до моменту пред`явлення окружною прокуратурою позову відповідачем заяви до уповноваженого органу щодо внесення змін до Державного земельного кадастру не направлялися, що підтверджується листами Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №10-6-0.2 2860/2-24 від 18.07.2024 та №10-6-0.2-1450/2-24 від 12.04.2024, що долучені до позовної заяви.

Відповідачем у відзиві зазначено, що за направленими вже після подачі позову заявами про внесення змін до Державного земельного кадастру стосовно ряду земельних ділянок станом на 03.09.2024 року державними кадастровими реєстрами, уповноваженими на розгляд таких заяв, було надано відмови про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру на підставі не відповідності установленим вимогам електронного документа та інше, щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :10:000:0113, :05:000:0591, :08:000:0144, :05:000:0369, :02:000:0215, :05:000:0367, :08:000:0143, :05:000:0615.

Вказане підтверджує, що відповідачем не вжито усіх належних заходів до формування заяв та документів відповідно до вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр», у зв`язку з чим державними кадастровими реєстраторами отримано відмови у їх задоволенні.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч.5 ст.250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Романівської селищної ради №1396-43/23 від 21.07.2023 віднесено до самозаліснених земельних ділянок земельну ділянку сільськогосподарського призначення категорії земель запасу комунальної власності площею 69,7181 га, кадастровий номер :10:000:0113.

Пуктом 2 вказаного рішення доручено виконавчому комітету Романівської селищної ради направити інформацію до Державного земельного кадастру з метою внесення відомостей про належність земельної ділянки сільськогосподарського призначення категорії земель запасу комунальної власності площею 69,7181 га, кадастровий номер :10:000:0113, всіх її угідь до угідь самозалісеної ділянки. Згідно пункту 3 рішення вказану земельну ділянку передано в постійне користування комунальному лісомеліоративному підприємству Романівської селищної ради.

Крім того, рішенням Романівської селищної ради №1440-47/23 від 28.09.2023 віднесено до самозаліснених земельних ділянок 15 земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 162,0236 га :02:000:0215, :05:000:0367, :05:000:0369, :08:000:0075, :05:000:0591, :05:000:0592, :05:000:0614, :05:000:0615, :05:000:0616, :05:000:0617, :05:000:0618, :07:000:0092, :08:000:0143, :08:000:0144).

Пуктами 2 та 3 вищевказаного рішення доручено виконавчому комітету Романівської селищної ради направити інформацію до Державного земельного кадастру з метою внесення відомостей про належність земельних ділянок сільськогосподарського призначення категорії земель запасу комунальної власності загальною площею 162,2064 га, вказаних у пункті 1 даного рішення, всіх їх угідь до угідь самозаліснених ділянок. Вказані земельні ділянки передано в постійне користування комунальному лісомеліоративному підприємству Романівської селищної ради.

Не зважаючи на прийняття вказаного рішення селищною радою та норми чинного законодавства, якими регулюються вказані правовідносини, відомості про віднесення вказаних земель до самозаліснених до Державного земельного кадастру не внесено, що безперечно порушує інтереси держави в природоохоронній сфері.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Згідно зі ст.4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження з лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.

При цьому у ст.1 Лісового кодексу України закріплено, що самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Аналогічне визначення містить Земельний кодекс України (ст.57-1).

З метою збереження самосійних лісів та подальшого ведення лісового господарства на цих територіях законодавчо встановлено процедуру віднесення земель до самозалісених, яка покликана збільшити лісистість території України.

Зокрема, за ч.З ст.57-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру. Частиною другою цієї статті визначено, що рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Водночас віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою (ч.4 ст.57-1 Земельного кодексу України).

З метою реалізації вказаної норми ч.4 ст.21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» доповнено абз.4, яким передбачено, що відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви власника або рішення органу місцевого самоврядування, який відповідно до ст.122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Пунктом 121 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, передбачено, що внесення до Державного земельного кадастру змін до відомостей про склад угідь земельної ділянки на угіддя самозалісеної ділянки здійснюється державним кадастровим реєстратором на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до ст.122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, без розроблення документації із землеустрою.

Таким чином, уже майже два роки існує законодавчо встановлена процедура віднесення земель до самозалісених, покликана збільшити лісистість території України.

Цією процедурою передбачено, що для земельних ділянок, сформованих як об`єкт цивільних прав, органу місцевого самоврядування достатньо подати до Державного земельного кадастру заяву про зміну угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Разом з тим для земельних ділянок, межі яких не визначені в натурі (на місцевості), законодавець визначив іншу процедуру, за якою орган місцевого самоврядування приймає рішення щодо віднесення земельних ділянок до самозалісених за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Згідно із положеннями ч.5 ст.57-1 Земельного кодексу України віднесення земельної ділянки, несформованої як об`єкт цивільних прав, а також земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, але відомості про яку не внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється відповідно до документації із землеустрою, на підставі якої відомості про земельну ділянку вносяться до Державного земельного кадастру.

Отже, під час вирішення питання щодо віднесення земельних ділянок до самозалісенених важливо встановити, чи сформована вона як об`єкт цивільних прав, оскільки від цього буде залежати процедура її віднесення до самозалісених земель.

Указами Президента України від 07.06.2021 №228/2021 «Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів», від 29.09.2022 №675/2022 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 29 вересня 2022 року «Про охорону, захист, використання та відновлення лісів України в особливий період», передбачено проведення ідентифікації самозалісених та придатних для створення лісів земельних ділянок державної та комунальної форм власності, з метою їх подальшого використання для досягнення оптимальної лісистості України.

Прийняття Верховною Радою України Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів» від 20.06.2022 № 2321-IX (далі-Закон), який набрав чинності 10.07.2022, створило передумови для ідентифікації та збереження самосійних лісів.

Разом з тим, згідно із Законом України «Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2030 року» лісистість території країни повинна становити в 2025 році 16,5%, а в 2035 році - 17,5% порівняно з нинішніми 15,9%. В Україні, за різними оцінками, наразі близько 500 тис. га самосійних лісів, які розташовані на землях сільськогосподарського призначення або землях невизначеної категорії.

Ці ліси та відповідні земельні ділянки не перебувають у постійному користуванні ДП «Ліси України», а тому, зважаючи на вимоги закону (п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України), перейшли до комунальної власності територіальних громад.

З метою збереження самосійних лісів та подальшого ведення лісового господарства на цих територіях прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів», яким введено поняття самозалісеної земельної ділянки.

Питання належності земельної ділянки до самозалісеної врегульовано виключно ст. 57-1 Земельного кодексу України.

Так, згідно частин 1-4 вказаної статті самозалісена ділянка - це земельна ділянка будь-якої категорії земель (крім земель лісогосподарського призначення, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення) площею понад 0,5 гектара, вкрита частково чи повністю лісовою рослинністю, залісення якої відбулося природним шляхом.

Віднесення земельної ділянки приватної власності до самозалісеної ділянки здійснюється її власником, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності - органом, який здійснює розпорядження нею.

Рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки приймається за поданням відповідного територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Віднесення земельної ділянки до самозалісеної ділянки здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про належність всіх її угідь до угідь самозалісеної ділянки. Земельна ділянка вважається самозалісеною ділянкою з дня внесення зазначених відомостей до Державного земельного кадастру.

Віднесення земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, до самозалісеної ділянки здійснюється без розроблення документації із землеустрою.

Крім того, ч.4 ст.21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», зокрема, визначено, що відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до статті 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Таким чином, враховуючи положення статей 57-1, 122 та п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, ч.4 ст.21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» віднесення земельної ділянки до самозалісеної, яка відповідно до закону є комунальною власністю територіальної громади, здійснюється сільськими, селищними та міськими радами.

Однак, всупереч вказаних норм та рішень Романівської селищної ради №1396-43/23 від 21.07.2023, №1440-47/23 від 28.09.2023 згідно інформації, що міститься в ДЗК, відомості до Державного земельного кадастру про віднесення вищевказаних земель до самозаліснених не внесено, що свідчить про бездіяльність органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 13, 16 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межа території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.

Згідно ст. 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством, незалежно від того, на землях яких категорій вони зростають, та незалежно від права власності на них становлять лісовий фонд України і перебувають під охоронною держави.

Тобто ліс - це в першу чергу природна екосистема, а вже потім - ресурс, який за своїм призначенням і розташуванням покликаний виконувати переважно екологічні функції і має відповідно обмежене експлуатаційне використання.

Він є однією з важливих складових біосфери і в умовах нинішньої урбанізації перетворився в один із найважливіших факторів підтримки природного стану біосфери. Його соціальне й культурне значення стає незамінним.

Таким чином, лісові екосистеми з їх багатосторонніми корисними функціями необхідно розцінювати як реальний загальносуспільний екологічний капітал і невід`ємну складову національного багатства держави.

Статтею 7 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Однією із основних проблем у сфері лісового господарства Державною стратегією управління лісами України до 2035 року, схваленою розпорядженням Кабінету Міністрів України №1777 від 29.12.2021, визначено недостатню лісистість території нашої держави та незаконні рубки лісу.

Разом з тим, необхідно зазначити, що наразі Україна втрачає українські ліси та інші цінні території через військові дії. Щоб їх відновити потрібні десятиліття. Під окупацією та бойовими діями знаходиться понад 500 тис. га лісів, які ми можемо втратити.

В зв`язку з цим, та з метою збільшення площ лісів, законодавцем введено поняття «самозаліснених земель», однак, вказані землі такими стають лише після внесення відповідних відомостей до ДЗК.

На підставі вищевказаного, можливо дійти висновку, що бездіяльність виконавчого комітету Романівської селищної ради, що виявляється у не вжитті заходів до внесення відомостей до ДЗК про земельні ділянки, що визначені самозалісненими згідно рішень №1396-43/23 від 21.07.2023, №1440-47/23 від 28.09.2023, прийнятих Романівською селищною радою, порушує інтереси держави, що закріплені Законом України «Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2030 року», Указом Президента України від 07.06.2021 №228 «Про деякі заходи щодо збереження та відтворення лісів» та низкою інших нормативно-правових актів.

Крім того, ще одним підтвердженням посиленої уваги держави на збереження лісових насаджень є норми ст.23 Земельного кодексу України, якою визначається пріоритетність земель сільськогосподарського призначення.

Так, даною статтею встановлено, що землі, придатні для потреб сільського господарства повинні надаватись насамперед для потреб сільського господарства, за виключенням самозаліснених земель.

Вказане підтверджує той факт, що невнесення відповідних відомостей до ДЗК може призвести до передачі вказаних земель приватним особам та суб`єктам господарювання для ведення сільськогосподарського виробництва, відверте знищення та вирубку зелених насаджень, що на них знаходяться, що безсумнівно не відповідає інтересам держави.

Водночас, суд відмічає, що відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що Романівською селищною радою неодноразово вживалися заходи щодо направлення через центр надання адміністративних послуг до Відділу №1 Управління надання адміністративних послуг Держгеокадастру у Житомирській області із заявами про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру земельної ділянки кадастровий номер :10:000:0113, однак державними кадастровими реєстрами уповноваженими на розгляд таких заяв, було надано відмови.

Крім того, вказав, що Романівською селищною радою в серпні 2024 року надіслано до Відділу №1 Управління надання адміністративних послуг Держгеокадастру у Житомирській області заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру земельних ділянок з кадастровими номерами :10:000:0113, :02:000:0215, :05:000:0367, :05:000:0369, :08:000:0075, :05:000:0591, :05:000:0592, :07:000:0092, :08:000:0143, :08:000:0144, :05:000:0614, :05:000:0615, :05:000:0616, :05:000:0617, :05:000:0618.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що внесено зміни до Державного земельного кадастру про земельні ділянки з кадастровими номерами :05:000:0616, :05:000:0617, :07:000:0092 та :05:000:0618.

Надаючи оцінку таким аргументам, суд виходить з наступного.

Так, відповідач зазначив, що вживалися заходи щодо зміни складу угідь на самозалісені земельні ділянки.

В той же час, заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру направлялися лише стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :10:000:0113, за результатами розгляду яких отримано відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у зв`язку з невідповідністю поданих документів законодавству, зокрема п.6 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Згідно абз.3 п.4 ст.21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про угіддя земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі заяви власника земельної ділянки або за рішенням органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, який відповідно до статті 122 Земельного кодексу України приймає рішення про передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, - щодо зміни угідь на угіддя самозалісеної ділянки.

Оскільки земельна ділянка перебуває у комунальній власності, саме власник зобов`яний вживати заходи за наявності підстав щодо зміни складу угідь та забезпечувати подання відповідних для вчинення реєстраційних дій документів.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб. Повідомлення про виявлення помилки може бути надіслано також в електронному вигляді з Державного аграрного реєстру через Єдиний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно положень ч.3 ст.37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах.

Відповідно до положень ч.4 ст.37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» виправлення інших помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації.

Проте відповідачем заходи до виправлення помилки в електронних документах не вживалися, відомості про їх вжиття відповідачем відсутні, що свідчить про бездіяльність відповідача у питанні виконання рішення Романівської селищної ради №1396-43/23 від 21.07.2023 про віднесення до самозаліснених земельних ділянок земельну ділянку сільськогосподарського призначення категорії земель запасу комунальної власності площею 69,7181 га, кадастровий номер :10:000:0113 заяви направлено лише після пред`явлення окружною прокуратурою позову про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Тобто, з часу прийняття рішень Романівської селищної ради №1396-43/23 від 21.07.2023 та №1440-47/23 від 28.09.2023 до моменту пред`явлення окружною прокуратурою позову відповідачем заяви до уповноваженого органу щодо внесення змін до Державного земельного кадастру не направлялися, що підтверджується листами Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №10-6-0.2 2860/2-24 від 18.07.2024 та №10-6-0.2-1450/2-24 від 12.04.2024, що долучені до позовної заяви.

Відповідачем у відзиві зазначено, що за направленими вже після подачі позову заявами про внесення змін до Державного земельного кадастру стосовно ряду земельних ділянок станом на 03.09.2024 року державними кадастровими реєстрами, уповноваженими на розгляд таких заяв, було надано відмови про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру на підставі не відповідності установленим вимогам електронного документа та інше, щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :10:000:0113, :05:000:0591, :08:000:0144, :05:000:0369, :02:000:0215, :05:000:0367, :08:000:0143, :05:000:0615.

Вказане підтверджує, що відповідачем не вжито усіх належних заходів до формування заяв та документів відповідно до вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр», у зв`язку з чим державними кадастровими реєстраторами отримано відмови у їх задоволенні.

Таким чином, за наведених обставин вбачаються підстави для визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету Романівської селищної ради Житомирського району щодо невжиття вичерпних заходів до забезпечення внесення відомостей до Державного земельного кадастру про віднесення земельних ділянок:

кадастровий номер :10:000:0113,

кадастровий номер :02:000:0215,

кадастровий номер :05:000:0367,

кадастровий номер :05:000:0369,

кадастровий номер :08:000:0075,

кадастровий номер :05:000:0591,

кадастровий номер :05:000:0592,

кадастровий номер :05:000:0614,

кадастровий номер :05:000:0615,

кадастровий номер :05:000:0616,

кадастровий номер :05:000:0617,

кадастровий номер :05:000:0618,

кадастровий номер :07:000:0092,

кадастровий номер :08:000:0143,

кадастровий номер :08:000:0144 до самозаліснених земель та зобов`язання виконавчого комітету Романівської селищної ради Житомирського району вжити вичерпних заходів до забезпечення внесення відомостей до Державного земельного кадастру про віднесення земельних ділянок:

кадастровий номер :10:000:0113,

кадастровий номер :02:000:0215,

кадастровий номер :05:000:0367,

кадастровий номер :05:000:0369,

кадастровий номер :08:000:0075,

кадастровий номер :05:000:0591,

кадастровий номер :05:000:0592,

кадастровий номер :05:000:0614,

кадастровий номер :05:000:0615,

кадастровий номер :05:000:0616,

кадастровий номер :05:000:0617,

кадастровий номер :05:000:0618,

кадастровий номер :07:000:0092,

кадастровий номер :08:000:0143,

кадастровий номер :08:000:0144 до самозаліснених земель.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані відповідачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки докази про такі судові витрати суду не надано, то підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області (вул. Героїв Майдану, 122, м. Чуднів, Житомирський район, Житомирська область, 13200, ) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Поліського округу (вул. Л. Качинського, 12А, м. Житомир, 10014, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Романівської селищної ради Житомирського району щодо невжиття вичерпних заходів до забезпечення внесення відомостей до Державного земельного кадастру про віднесення земельних ділянок:

кадастровий номер :10:000:0113,

кадастровий номер :02:000:0215,

кадастровий номер :05:000:0367,

кадастровий номер :05:000:0369,

кадастровий номер :08:000:0075,

кадастровий номер :05:000:0591,

кадастровий номер :05:000:0592,

кадастровий номер :05:000:0614,

кадастровий номер :05:000:0615,

кадастровий номер :05:000:0616,

кадастровий номер :05:000:0617,

кадастровий номер :05:000:0618,

кадастровий номер :07:000:0092,

кадастровий номер :08:000:0143,

кадастровий номер :08:000:0144 до самозаліснених земель.

Зобов`язати виконавчий комітет Романівської селищної ради Житомирського району вжити вичерпних заходів до забезпечення внесення відомостей до Державного земельного кадастру про віднесення земельних ділянок:

кадастровий номер :10:000:0113,

кадастровий номер :02:000:0215,

кадастровий номер :05:000:0367,

кадастровий номер :05:000:0369,

кадастровий номер :08:000:0075,

кадастровий номер :05:000:0591,

кадастровий номер :05:000:0592,

кадастровий номер :05:000:0614,

кадастровий номер :05:000:0615,

кадастровий номер :05:000:0616,

кадастровий номер :05:000:0617,

кадастровий номер :05:000:0618,

кадастровий номер :07:000:0092,

кадастровий номер :08:000:0143,

кадастровий номер :08:000:0144 до самозаліснених земель.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 квітня 2026 року.

Суддя Р.М.Шимонович