Справа № 320/49873/24
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2026-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

08 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 320/49873/24

адміністративне провадження № К/990/4279/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року

у справі №320/49873/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернувся до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести зміни в довідку грошового забезпечення, видану Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області від 17 лютого 2022 року та 01 вересня 2022 року для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2018 року, передбачені постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, для розрахунку посадового окладу, перерахунку пенсії на підставі рішень судів у справах №826/6453/18, №620/3030/20, під час розрахунку застосувати термін «не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року повернуто особі, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 28 січня 2026 року звернувся з касаційною скаргою, заявою про поновлення строку на касаційне оскарження та клопотанням про звільнення від сплати судового збору до Верховного Суду.

Позивач обґрунтовував пропуск строку на касаційне оскарження передусім тривалою відсутністю електроенергії у своєму житлі через дії енергопостачальної організації, що є предметом окремих судових розглядів. Через це він був фізично позбавлений можливості користуватися підсистемою ЄСІКС «Електронний суд», не міг вчасно отримати повний текст ухвали від 22 вересня 2025 року та ознайомитися з матеріалами справи.

Додатковими обставинами позивач зазначав про обставини воєнного стану та масштабні блекаути, що розпочалися у листопаді 2025 року внаслідок атак на енергоінфраструктуру, через що світло подавалося лише на 3- 4 години на добу. Також заявник зазначав, що пункти незламності як альтернативне місце доступу до мережі офіційно розпочали роботу лише наприкінці грудня 2025 року. На думку позивача, ці події в сукупності створили об`єктивні перешкоди для реалізації його конституційного права на судовий захист.

Інших підстав пропуску строку позивач не навів.

Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки наведені у заяві про поновлення строку підстави визнані судом неповажними; статті 330 КАС України, у зв`язку з несплатою судового збору, оскільки наведені в заяві підстави для звільнення від сплати судового збору визнані судом необґрунтованими та встановлено заявнику десятиденний строк для усунення вказаних недоліків з дня отримання копії ухвали, протягом якого особа має право надати суду обґрунтовану заяву про поновлення процесуального строку та документ про сплату судового збору.

Верховний Суд визнав такі підстави пропуску строку неповажними, оскільки заявник не довів наявність об`єктивно непереборних перешкод, які б заважали подати скаргу протягом понад чотирьох місяців. Суд зазначив, що введення воєнного стану або загальні проблеми з енергопостачанням не є автоматичною підставою для поновлення процесуальних строків без підтвердження того, як саме ці обставини завадили конкретній особі звернутися до суду в установлений законом строк.

Крім того, Суд наголосив на обов`язку скаржника виявляти належну зацікавленість у розгляді своєї справи. Оскільки заявник був обізнаний про наявність провадження в апеляційному суді, він мав можливість відстежувати рух справи через Єдиний державний реєстр судових рішень або іншими доступними засобами.

Також було підкреслено, що посилання на тривале відключення світла через приватний конфлікт з енергопостачальником (з липня 2024 року) є суб`єктивною обставиною. Такі труднощі не позбавляли позивача можливості скористатися альтернативними способами доступу до інтернету, послугами пошти або правничою допомогою для своєчасного формування та надсилання касаційної скарги.

Копія ухвали надійшла на поштову адресу позивача 19 лютого 2026 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №R91.

У межах строку для усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 звернувся із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження та клопотанням про звільнення його від сплати судового збору.

Позивач обґрунтовує пропуск строку передусім тривалим відключенням його житла від електропостачання компанією ДТЕК з липня 2024 року по листопад 2025 року. Це унеможливило використання комп`ютера та інтернету для входу в підсистему ЄСІКС «Електронний суд», ознайомлення з матеріалами справи (7 томів) та формування тексту скарги. Ситуація ускладнювалася загальнодержавними блекаутами через руйнування енергооб`єктів, а також обмеженою роботою пунктів незламності, які до кінця грудня 2025 року не функціонували або закривалися під час частих повітряних тривог.

Додатковою обставиною позивач зазначає стан здоров`я та поважний вік - 75 років. Наявність хвороби Паркінсона, що супроводжується тремтінням рук, унеможливлює підготовку розбірливих багатосторінкових юридичних документів від руки без допомоги технічних засобів. Позивач також наголошує на перебуванні під постійним наглядом лікаря протягом 2025 року та наявності стенокардії, що в сукупності з побутовими труднощами (відсутність опалення та води через знеструмлення) створило непереборні обставини для своєчасного звернення до суду.

Також заявник вказує на процесуальні перешкоди та затримки з боку державних органів, зокрема НКРЕКП, яка видала необхідні для скарги документи лише наприкінці грудня 2025 року. Позивач зазначає, що після відновлення доступу до ресурсів у січні 2026 року він використав цей час на підготовку складної скарги та участь в інших численних судових засіданнях. На думку заявника, сукупність цих факторів та системне затягування розгляду його справ судами протягом років дають підстави для поновлення процесуального строку.

Інших обґрунтованих доводів, які б підтверджували поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження, позивачем не наведено.

Разом з тим, Суд дійшов висновку, що дані доводи є неналежними для задоволення заяви скаржника виходячи з наступного.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи викладене, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановленому вказаним Кодексом порядку.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

У свою чергу заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07 липня 1989 року).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (пункт 27, справа «Олександр Шевченко проти України», заява №8371/02), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обґрунтованого рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Щодо підстав, з якими позивач пов`язує поважність підстав пропуску строку колегія суддів зазначає таке.

Відсутність електропостачання у житлі скаржника з липня 2024 року не може бути визнана об`єктивною та непереборною обставиною, що перешкоджала поданню касаційної скарги у встановлений законом строк. Верховний Суд неодноразово наголошував, що тривалі побутові чи комунальні труднощі не звільняють учасника справи від обов`язку дотримуватися процесуальної дисципліни. Протягом періоду оскарження заявник мав можливість скористатися публічними пунктами доступу до мережі інтернет, звернутися до центрів надання правової допомоги або надіслати скаргу, підготовлену в рукописній формі, засобами поштового зв`язку, що свідчить про суб`єктивний характер наведених перешкод.

Щодо стану здоров`я та медичних показників.

Надані позивачем довідки підтверджують наявність у нього хронічних захворювань, зокрема хвороби Паркінсона та ураження попереково-крижових корінців. Проте, за медичними висновками стан пацієнта визначено як задовільний, а лікування призначено амбулаторне. Це свідчить про те, що стан здоров`я не позбавляв особу фізичної можливості звернутися за безоплатною правовою допомогою або надіслати заяву поштою протягом усього встановленого законом строку. Процесуальний закон вимагає підтвердження саме неможливості вчинення дії, а не лише факту наявності захворювання.

Доводи про відсутність електропостачання з липня 2024 року, що підкріплено скаргами до Офісу Генерального прокурора, також не можуть бути підставою для поновлення строку. Додані до заяви про поновлення процесуального строку докази свідчать, що скаржник веде активне та системне листування з державними органами (зокрема, НКРЕКП, прокуратура, поліція), подає скарги в електронній та паперовій формах. Така активність прямо спростовує твердження про те, що відсутність світла вдома заблокувала можливість підготовки та подання касаційної скарги. Наявність тривалого комунального спору є особистою обставиною життя заявника, яка не перешкоджає реалізації процесуальних прав у судовому порядку.

Очікування результатів розгляду скарг прокуратурою чи іншими органами (щодо бездіяльності ДТЕК чи НКРЕКП) не перериває і не зупиняє перебіг строку на касаційне оскарження. Суб`єктивне переконання заявника, що йому необхідно спочатку отримати відповіді від усіх інстанцій для формування доказової бази, є помилковим тлумаченням норм процесуального права. Предметом перегляду у справі №320/49873/24 є конкретне судове рішення, і скаржник був обізнаний про його зміст, що підтверджується його ж активною участю в інших паралельних судових процесах у той самий період.

Посилання позивача на надмірну завантаженість через велику кількість судових засідань лише підтверджує процесуальну спроможність заявника. Участь у справі №359/12095/24 та інших справах вказує на те, що скаржник має ресурси та час для ведення судових справ з метою захисту своїх прав. Вибір пріоритетності між різними провадженнями є ризиком самої сторони. Таким чином, сукупність наданих документів не доводить існування об`єктивних перешкод, які б не залежали від волі особи та не могли бути нею подолані для вчасного звернення до Верховного Суду.

Аргумент щодо отримання копій рішень у різні дати (в електронному та паперовому вигляді) не створює поважних причин для пропуску строку. Оскільки скаржник зареєстрований в підсистемі ЄСІКС «Електронний суд» та подав заяву про усунення недоліків саме через цей сервіс, а тому він мав можливість ознайомитися з текстом оскаржуваної ухвали в день її оприлюднення. Тривале очікування паперової копії при наявності електронного доступу до матеріалів справи розцінюється як неналежне користування процесуальними правами, що в сукупності з іншими доводами свідчить про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку.

У заяві про поновлення строку позивач також посилається на положення статті 6 Європейської конвенції з прав людини та частини другої статті 55 Конституції України, якими передбачено право на доступ до суду та справедливий розгляд справи.

Суд поважає право на доступ до правосуддя, але воно не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання верховенства права, а точніше, одного з його елементів - правової визначеності.

Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом, зокрема у постанові від 30 серпня 2022 року у справі №160/2346/21.

Принцип правової визначеності передусім вимагає дотримання строків. Загальні посилання на норми права без підтвердження поважності причин затримки (конкретними фактами) не є підставою для поновлення строку.

Враховуючи викладене, Суд не вбачає підстав для визнання, наведених скаржником у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження, причин пропуску такого строку поважними.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 333 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на вищезазначене, суд касаційної інстанції вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.

Аналогічна позиція щодо вирішення питання про поновлення процесуальних строків висловлена Верховним Судом, зокрема в ухвалах від 14 липня 2022 року у справі №480/1643/21, від 26 лютого 2024 року у справі №140/5638/23, від 15 квітня 2024 року у справі №640/23993/19.

Керуючись статтями 248, 251, 328, 333, 355, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати неповажними наведені ОСОБА_1 підстави пропуску строку та відмовити у задоволенні заяви про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі №320/49873/24.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі №320/49873/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

3. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді С.М. Чиркін

В.М. Шарапа