Справа № 240/995/26
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/995/26

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черноліхова С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН-ВУД" до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН-ВУД" звернулось до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Житомирської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA101000/2025/000158/1 від 10.07.2025 і картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2025/000754 від 10.07.2025.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем подано до митниці митну декларацію для митного оформлення імпорту товарів. На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару за ціною договору разом з митною декларацією декларант надав необхідні і достатні документи, які підтверджують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування. При цьому, жодних доказів щодо наявності у поданих декларантом документах певних розбіжностей, наявних ознак підробки або відсутності всіх відомостей відповідач не надав.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 дану справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, відповідач, під час проведення консультації з декларантом вказав, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Методи 2а і 2б не могли бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару за МД.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 15.08.2023 між Estonian Plywood AS. (Продавець/Виробник) та ТОВ "Він-Вуд" (Покупець) було укладено контракт №15/08, за умовами якого Продавець зобов`язується передати у власність, а Покупець зобов`язується прийняти і сплатити фанеру клеєну, іменовану надалі Товар, на умовах, зазначених у Проформі Інвойс до цього контракту. Товар поставляється окремими партіями протягом терміну дії цього договору окремими партіями відповідно до Проформи Інвойс до цього контракту. Найменування та партії товару, умови поставки поставляється протягом терміну дії цього контракту, якісні, технічні та інші характеристики товару зазначаються у Проформі Інвойс до цього контракту (п.1.2).

ТОВ "Він-Вуд" подало до Житомирської митниці митну декларацію №25UA26U3 для митного оформлення товару: "Фанера клеєна, яка складається винятково з листів деревини (іншої ніж бамбук), кожний лист завтовшки не більше як 6 мм, що має хоча б один зовнішній шар з берези (Betula spp.), у листах з покриттям та без покриття 30,072 куб. м: березова фанера сорту Kilo (Birch), плівкова березова фанера, дротяна сітка темна, 2 сорт, DE Iigrade; плівкова березова фанера, 2 сорт, Iigrade"; березова фанера; Плівкова березова фанера Fo400WНМ, колір білий меламін; торговельна марка: ESTPLY; виробник: Estonian Plywood AS.

У вказаній МД митна вартість імпортованих товарів визначена декларантом за основним методом - за ціною, визначеною у контракті у сумі 984288, 76 грн.

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надано такі документи:

- пакувальну квитанцію №EPW-008352 від 04.07.2025;

- інвойс (рахунок-фактура) №EPW-009396 від 04.07.2025;

- міжнародну товарно-транспортну накладну від 04.07.2025;

- рахунок на оплату №415 від 04.07.2025 (транспортні послуги);

- довідку про транспортні витрати від 04.07.2025;

- контракт №15/08 від 15.08.2023 (на купівлю товару);

- договір-заявку №/07/2025 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 02.07.2025.

10.07.2025 розглянувши подані документи, відповідач повідомив, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості було проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

За результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів, у тому числі тих, виробником яких є Estonian Plywood AS, торговельної марки ESTPLY.

Попередні митні оформлення імпортера подібного/аналогічного товару здійснювались із застосуванням резервного методу.

Крім того, відповідач зазначив, що подані документи містять розбіжності, не містять всіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а також відомості що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Документом, який згідно зі умовами контракту №15/08 від 15.08.2023 визначає перелік товару, його кількість та ціну є проформа інвойс, однак даний документ до митної декларації не долучений, що позбавляє митний орган можливості перевірити ціну товару. Декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару. Для підтвердження фактично понесених витрат на транспортування товару надано довідку від 04.07.2025, складену ТОВ «ФІЛ-ТРАНС ЛТД», відповідно до якої вартість транспортування товару з Kase Viruvere kula (Естонія) до митного переходу Пункт пропуску «Ягодин Дорогуск» становить 58980 грн. Відстань між зазначеними містами 1247 км. За даними з відкритих джерел сайт www.della.ua ставка з перевезення товарів тент 20 тон з Естонії становить 62,71 грн/км. Згідно із наданими відомостями, що містяться у довідці від 04.07.2025 тарифна ставка становить 47,30 грн/км, що створює у митного органу обґрунтовані сумніви щодо достовірності декларування фактично понесених транспортних витрат.

У зв`язку з цим відповідач запропонував надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: (1) виписку з бухгалтерської документації (в т. ч. для підтвердження витрат на транспортування); (2) прайс-лист виробника товару; (3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; (4) копію митної декларації країни відправлення.

10.07.2025 декларант надав пояснення та додаткові документи, зокрема ті, на які вказав відповідач: прайс-лист виробника на червень 2025 від 01.06.2025; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (Експертний висновок) №В-1419 від 09.07.2025; копію митної декларації країни відправлення №25EE4100E0079496B1 від 04.07.2025; проформу-інвойс №EPW-010825 від 26.06.2025; банківський платіжний документ (платіжна інструкція в іноземній валюті) №28 від 01.07.2025; комерційну пропозицію від 16.06.2025; лист Estonian Plywood AS (щодо заокруглення об`єму товару) від 04.07.2025; калькуляцію транспортних витрат від 10.07.2025; підтвердження (Confirmation) №EPW-010825-1 від 26.06.2025 (Декларант помилково назвала цей документ Замовлення (Sales order)).

Житомирською митницею прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2025/000158/1 від 10.07.2025 і картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2025/000754 від 10.07.2025, яким митну вартість Товарів визначено за резервним методом митної вартості, здійснено коригування вартості.

Позивач, не погоджуючись із такими рішенням і карткою, вважаючи їх протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини виникли у сфері митної справи і стосуються процедури визначення митної вартості товарів та правомірності рішень відповідача щодо коригування митної вартості товару, котрий імпортується на митну територію України, та регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МК України).

Частиною 1 статті 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 МК України).

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.2 ст.52 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено частиною третьою ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною третьою ст.54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 МК України).

Згідно з ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно з ч.2 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч.1 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

У ч. 2 ст. 58 МК України закріплено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частиною третьою цієї ж норми передбачено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Так у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, відповідач зазначає, що відповідно до п. 1.1 Контракту № 15/08 від 15.08.2023, Продавець зобов`язується передати у власність Покупця фанеру клеєну на умовах, зазначених проформі Інвойс до цього контракту. Кількість товару, що постачається за цим контрактом, визначено у проформі інвойс (п. 1.2 Контракту). Ціна товару визначається та підтверджується відповідно до проформи інвойс до цього контракту, що обумовлюють обсяг та ціну кожного постачання товару (п. 2.2 Контракту). Усі платежі за цим контрактом здійснюються шляхом банківського переказу на рахунок Продавця згідно із проформою інвойс (п. 3.1 Контракту). Отже, документом, який згідно із умовами Контракту визначає перелік товару, його кількість та ціну є проформа Інвойс, однак даний документ до митної декларації не долучений, що позбавляє митний орган можливості перевірити ціну товару.

До митного оформлення додатково надано проформу-інвойс від 26.06.2025 № EPW-010825, відповідно до якої, оплата за товар здійснюється в розмірі 100% передплати 26.06.2025. Згідно із відомостями, що містяться у додатково наданій платіжній Інструкції в іноземній валюті № 28 оплата за товар здійснена не у відповідності до вимог проформи-інвойсу, а саме 01.07.2025. У зв`язку із тим, що товар не оплачений у встановлені продавцем строки, його ціна може бути змінена для покупця.

Проформа-інвойс від 26.06.2025 №ЕPW-010825 містить посилання на документ ЕPW-010825 (Sales order), який до митного оформлення не надано.

Для підтвердження фактично понесених витрат на транспортування товару надано довідку від 04.07.2025 б/н, складену ТОВ «ФІЛ-ТРАНС ЛТД», відповідно до якої вартість транспортування товару з Kase Viruvere kula (Естонія) до митного переходу Пункт пропуску «Ягодин Дорогуск» становить 58980 грн.

Відстань між зазначеними містами 1247 км. За даними з відкритих джерел сайт www.della.ua ставка з перевезення товарів тент 20 тон з Естонії становить 62,71 грн/км. Згідно із наданими відомостями, що містяться у довідці від 04.07.2025 тарифна ставка становить 47,30 грн/км, що створює у митного органу обґрунтовані сумніви щодо достовірності декларування фактично понесених транспортних витрат.

На шляху перевезення вантажу від Kase Viruvere kula (Естонія) до митного переходу Пункт пропуску «Ягодин Дорогуск» маршрут передбачає наявність платних доріг. Разом з тим, відповідно до додатково наданої калькуляції від 10.07.2025 такі витрати до переліку витрат не включені. Враховуючи зазначене, калькуляція не може бути використана для підтвердження складових митної вартості, так як не містить всіх витрат понесених перевізником.

Договір-заявка на перевезення від 02.07.2025 №/07/2025 містить відомості про те що оплата за перевезення здійснюється у формі 50% на момент підписання заявки, решта після вивантаження товару протягом 7 робочих днів. Тобто на момент митного оформлення повинна бути здійснена оплата за перевезення в розмірі 50%, разом з тим, до митного оформлення документ про оплату не надано.

Експертний висновок №В-1419 від 09.07.2025 не може бути використано для підтвердження ціни товару, у зв`язку з тим, що долучені до висновку додатки з мережі Інтернет подані митному органу в поганій якості (нечіткість зображення), що позбавляє митний орган можливості перевірити наявність в них посилання на джерело їх отримання, опис та якісні характеристики товарів, використаних для порівняння з оцінюваними.

Прайс-лист від 01.06.2025 не може бути використаним для підтвердження заявленої митної вартості, тому що зазначений у ньому товару неможливо ідентифікувати з наведеним у графі 31 митної декларації №25UA59U0. Додатково долучені комерційна пропозиція та копія митної декларації країни відправлення не усувають вище зазначені розбіжності.

Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме: МД № 24UA38U7 від 01.10.2024 «Фанера клеєна, загального призначення, кожний лист завтовшки не більш як 6мм, не ламінована, з берези, відповідає стандартам EN 13986, EN636-3S;2S, EN314-2,Class 3, E1 (EN717-1), CE1336-CPR-0190, EPW-DoP-1003: Estply Birch Plywood 9,0x1250x2500EX, арт. P090x1250x2500EX100 WGEWGE - 17.7188 м3.Estply Birch Plywood 9,0x1250x2500EX, арт. P090x1250x2500EX100 BBBB - 1.9688 м3. Estply Birch Plywood 12,0x1250x2500EX, арт. P120x1250x2500EX100 BBBB - 2.0625 м3. Estply Birch Plywood 18,0x1250x2500EX, арт. P180x1250x2500EX100 BBBB - 4.5000 м3. Estply Birch Plywood 15,0x1250x2500EX, арт. P150x1250x2500EX100 BBBB - 4.2188 м3.Загальний об`єм: 30,469 м3.Торгівельна марка: «ESTPLY». Виробник: компанія « ESTONIAN PLYWOOD AS». Країна виробництва: Обєднанні Арабські Емірати, EE., умови поставки FCA Viruvere» 1054.61 євро за м кв. з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Суд при наданні правової оцінки висновкам відповідача зазначає наступне.

За умовами Контракту від 15.08.2023, кількість товару, що постачається за цим контрактом, визначено у Проформі Інвойс до цього контракту. Товар поставляється окремими партіями протягом терміну дії цього договору окремими партіями відповідно до Проформи Інвойс до цього контракту. Найменування та партії товару, умови поставки поставляється протягом терміну дії цього контракту, якісні, технічні та інші характеристики товару зазначаються у Проформі Інвойс до цього контракту (п.1.2).

Усі платежі за цим контрактом здійснюються шляхом банківського переказу на рахунок Продавця згідно з Проформою інвойс до цього Контракту не пізніше дії контракту. Порядок проведення розрахунків за цим договором визначається у Проформі Інвойс і може здійснюватись одним із способів: 1) 100% передоплата за цим контрактом здійснюється шляхом банківського переказу на рахунок Продавця згідно з Проформою Інвойс до цього контракту; 2) 50% передоплата за цим контрактом здійснюється шляхом банківського переказу на рахунок продавця згідно з проформою Інвойс до цього контракту - потягом 7 банківських днів з моменту отримання інвойсу. Оплата покупцем суми, що залишилась , в 50% від вартості товару здійснюється протягом 5 банківських днів після повідомлення покупці про готовність товару до відправки (п. 3.1).

Відповідно до проформи-інвойс EPW-010825 від 26.06.2025, загальна вартість товару становить 18862,18 євро. Період оплати: 26.06.2025; оплата: 100% передоплата.

У платіжній інструкції №28 від 01.07.2025 міститься інформація про призначення платежу: Контракт №15/08 від 15.08.2023 та проформу - інвойс EPW-010825 від 26.06.2025. Сума 18862,18 євро.

Інвойс EPW-009396 та CMR датовано 04.07.2025, тобто після 100% оплати по проформі-інвойс.

При цьому, умовами Контракту від 15.08.2023 не встановлено, що у проформі - інвойс зазначається конкретна дата оплати за товар. Контрактом визначено лише строки при здійсненні 50% передоплати, а також встановлено граничну дату розрахунку по контракту: "не пізніше дії контракту".

Отже, висновки митного органу, що "у зв`язку із тим, що товар не оплачений у встановлені продавцем строки, його ціна може бути змінена для покупця", є помилковим тлумаченням ним умов Контракту від 15.08.2023.

З огляду інформацію, що міститься у документах, доданих до МД №25UA26U3, оплата 100% за товар відбулась 01.07.2025, тобто до його відвантаження та доставки покупцю.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що твердження митного органу в цій частині є безпідставними, оскільки розбіжності у цифрових значеннях вартості товару відсутні, а платіжна інструкція №28 від 01.07.2025 може бути використана як належний та допустимий доказ фактично сплаченої ціни за товар.

Щодо Прайс-листа від 01.06.2025.

Суд зазначає, що прайс-лист - це нормативно-виробниче практичне і (або) довідкове видання, що містить систематизований перелік матеріалів, виробів, обладнання, виробничих операцій, послуг із зазначенням цін, а іноді коротких характеристик.

Прайс-лист, прайс або ж прейскурант - це перелік товарів з урахуванням їхніх характеристик та ціни. В українському законодавстві відсутнє правове регулювання форми прайс-листа.

Прайс-лист стосується всіх учасників ринку «за замовчуванням». Наданий декларантом прайс-лист не містить даних, які б давали підстави зробити висновок про те, що ціна в ньому індивідуальна і не є актуальною для всіх інших учасників ринку, зворотне відповідачем доведено не було. Навпаки твердження про надання раніше позивачем цього ж прайс-листа при митному оформленні іншого товару свідчить про незмінність цін продавця при відправці товарів в Україну.

Окрім того, у постанові від 23.10.2020 у справі №810/690/17 Верховний Суд вказав, що прайс-лист: не є основним документом відповідно до ч. 2ст. 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів; фактично прайс-лис - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців; жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів.

Тобто, прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на недоліки у ньому як на підставу для коригування митної вартості товару.

Аналогічний за змістом висновок викладено Верховним Судом в постановах від 02.06.2022 у справі №460/2674/20 та від 01.03.2023 у справі №420/18880/21 та застосовано Сьомим апеляційним адміністративним судом, зокрема, у постанові від 30.04.2025 у справі № 240/13032/24.

Окрім того, відповідно до умов контракту від 15.08.2023, сторони домовились, що ціна товару визначається сторонами у проформі-інвойсі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необгрунтованість оскаржуваного рішення в цій частині.

Щодо документів на транспортування, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

У розділі III Правил заповнення декларації митної вартості, що затверджені наказом Міністерства фінансів України № 599 від 24.05.2012, визначено, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Варто наголосити, що наказ № 599 містить лише приблизний перелік документів, які можуть бути подані декларантом або уповноваженою ним особою для підтвердження витрат на транспортування.

Вичерпного переліку документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та які можуть бути подані під час митного оформлення оцінюваних товарів, законодавством України з питань державної митної справи не встановлено.

Відповідно до договору-заявки № /07/2025 від 02.07.1025, ТОВ «Він-Буд» (Клієнт) і Перевізник ТОВ «ФІЛ-ТРАНС ЛТД» домовились про те, що Клієнт доручає Перевізнику за винагороду здійснити надання послуг з транспортно-експедиторського обслуговування з метою забезпечення перевезення вантажів Клієнта автомобільним транспортом, а Клієнт зобов`язується оплатити послуги своєчасно та в повному обсязі. Адреса завантаження, вона ж і адреса замитнення Kase Viruvere kula, Estonia, дата завантаження 04.07.2025, погран. перехід Ягодин, адреса розвантаження Україна, м. Київ, вул. Екскаваторна, 30, дата розвантаження 08-09.07.2025, оплата перевезення 83980,00 грн, форма і терміни оплати 50% оплати на момент підписання заявки, 50% після вивантаження протягом 7 днів.

На виконання перевезень згідно з вказаною заявкою складено CMR, дані якої повністю їй відповідають.

У довідці про транспортні витрати б/н від 04.07.2025 і калькуляції транспортних витрат б/н від 10.07.2025 вказано протяжність маршруту Kase Viruvere kula, Estonia м. Київ, Україна 1893 км, вартість перевезення 83980,00 грн.

Оплату транспортних послуг здійснено 07.07.2025 у сумі 41990,00 грн відповідно до платіжної інструкції № 2335, у сумі 41990,00 грн відповідно до платіжної інструкції № 2347, 1469, 25 грн оплата 18.07.2025 на оплату претензій по транспортним послугам.

Зміст вказаних документів щодо транспортних витрат підтверджує існуючі та беззаперечні факти домовленостей сторін та підтверджує правомірність заявленої митної вартості, і не змінює розмір складових.

Згідно з статтею 53 МК України, заявка і довідка на перевезення не є обов`язковим документом, який має надаватися декларантом для підтвердження митної вартості. Зі змісту статті вбачається, що законодавець взагалі не визначив конкретний документ, який має підтверджувати розмір витрат на перевезення товарів.

Оскільки законодавством не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, суд уважає, що надані контролюючому органу документи про транспортні та експедиторські витрати є належним та допустимим доказом розміру таких витрат.

Таким чином, позивачем повністю підтверджена вартість транспортних послуг на всьому шляху переміщення товару і саме така вартість включена до митної вартості товару відповідно до митної декларації.

Щодо експертного висновку № В-1419 від 09.07.2025 .

Суд зауважує, згідно зі ст. 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість, а експертні документи, видані торгово-промисловими палатами, є обов`язковими для застосування на всій території України.

Відповідач не наділений повноваженнями здійснювати оцінку висновку, що наданий Житомирською торгово-промисловою палатою, а сам висновок не скасований та не відкликаний.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про помилковість висновків митного органу в цій частині.

Судом встановлено, що за основу для коригування митної вартості придбаного позивачем товару за резервним методом митним органом взято інформацію щодо вартості товару з МД № 24UA38U7 від 01.10.2024.

Суд зауважує, що вказана декларація не може вважатися об`єктивним джерелом інформації в цілях коригування митної вартості товару, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. До того ж, вищезазначена декларація не розкриває умов поставки товару, що безпосередньо впливає на його митну вартість під час митного оформлення.

Вказана митна декларація не містить жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність з товаром, що ввозився позивачем. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митним органом такого порівняння зроблено не було. До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було.

Наявність в базі даних ЄАІС ДФС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.09.2018 по справі № 814/2659/16, від 21.08.2018 по справі № 804/7845/17, від 07.12.2018 по справі №809/4367/15.

Суд зауважує, що у спірних правовідносинах матеріалами справи підтверджено надання позивачем під час митного оформлення товару всіх документів, що містять у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Відповідачем не доведені неповнота, неточність чи недостатність наданих позивачем з митною декларацією документів та наведених в них відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом, наявність установлених частинами 1 та 2 статті 58 Митного кодексу України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 Митного кодексу України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а, отже, і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 Митного кодексу України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що митний орган не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надані достатні докази, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.

Сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

При цьому митний орган належно не обґрунтував своє рішення про коригування митної вартості товару та не вказав, чому документи, надані декларантом згідно з переліком, передбаченим статтею 53 МК України, унеможливлюють застосування першого (основного) методу визначення митної вартості товару.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність коригування митної вартості товарів згідно із оскаржуваним рішенням №UA101000/2025/000158/1 від 10.07.2025 та винесення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2025/000754 від 10.07.2025, тому їх слід визнати протиправними і скасувати.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН-ВУД" підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 6056,00 грн.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем при сплаті судового збору, належить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному обсязі.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У частинах 4, 5 статті 134 КАС України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частинами 6, 7 статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених вище норм дає підстави дійти висновку, що законодавець не визначив мінімальних та граничних меж, які стосуються витрат на правову допомогу. При цьому, законодавством також і не визначено будь-якого іншого порядку/методики, який давав би змогу суду дійти чітких висновків з посиланням на спеціальну норму щодо співмірності понесених витрат та відповідного виду і обсягу робіт.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 9 статті 139 КАС України).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн позивачем надані суду: договір про надання правової допомоги від 01.06.2025; акт наданих послуг від 29.07.2025; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії; платіжна інструкція від 30.07.2025.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд робить висновок, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.08.2019 справа №915/237/18.

Відповідачем подано заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу з огляду на їх завищення.

Враховуючи, що дана справа була розглянута у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, оскільки не є складною через сформовану судову практику розгляду даної категорії справ, з огляду на вимоги щодо співмірності, суд дійшов висновку про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу до 4000,00 грн, які підлягають стягненню з Житомирської митниці Державної митної служби України, рішення якої були предметом оскарження.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН-ВУД" (вул. Сергія Параджанова, 84, м. Житомир, 10001, ) до Житомирської митниці Державної митної служби України (вул. Перемоги, 25, м. Житомир, 10003, ) про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Житомирської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA101000/2025/000158/1 від 10.07.2025 і картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2025/000754 від 10.07.2025.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН-ВУД" сплачений судовий збір у сумі 6056,00 грн і 4000, 00 грн витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов

31.03.26