Справа № 480/7880/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: М.М. Шаповал
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 р. Справа № 480/7880/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Дослідне господарство "Іскра" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2025, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 18.12.25 по справі № 480/7880/25

за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Іскра" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України"

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство "Дослідне господарство "Іскра" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 12.09.2025 № 18-147/16-25-СГ про відмову у наданні земельних ділянок державному підприємству "ДГ Іскра" в постійне користування;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області розглянути заяву державного підприємства "ДГ Іскра" щодо надання земельних ділянок для постійного користування відповідно до чинного законодавства України.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що є правонаступником в частині майна, землі, майнових і немайнових прав і зобов`язань Державного підприємства "Дослідне господарство "Іскра" Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН України", що закріплено п. 1 Статуту ДП "ДГ Іскра", який затверджений наказом Фонду державного майна України від 25.06.2025 № 914, відповідно до свого статуту є державним суб`єктом господарювання, діяльність якого спрямована на виробництво сільськогосподарської продукції, проведення наукових досліджень та випробувань сортів рослин.

В наказі ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 12.09.2025 № 18- 147/16-25-СГ зазначено, що - земельні ділянки зазначені в клопотанні Державного підприємства "Дослідне господарство "Іскра"" від 14.08.2025 № 102 перебувають під арештом із встановленням заборони на відчуження та розпорядження.

Зазначає, що ухвалами Вищого антикорупційного суду накладено арешт на майно - земельні ділянки з метою уникнення передачі земельних ділянок на користь третіх осіб та збереження земельних ділянок за ДП "ДГ Іскра".

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 13.03.2020 (справа № 991/2120/20) в рамках кримінального провадження № 0000585 від 15.07.2019 накладено арешт на земельні ділянки ДП "ДГ Іскра".

15.07.2019 НАБУ було відкрито кримінальне провадження № 0000585 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України за фактом зловживання службовими особами ГУ Держгеокадастру в Сумській області своїм службовим становищем.

13 березня 2020 року слідчим суддею Вищого антикорупційного суду у справі № 991/2120/20 було накладено арешт на земельні ділянки у кримінальному провадженні № 0000585 від 15.07.2019 за фактом зловживання службовими особами Головного управління Держгеокадастру у Сумській області своїм службовим становищем, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України за фактом зловживання службовими особами ГУ Держгеокадастру у Сумській області своїм службовим становищем, які усупереч ст.ст. 84, 116, 122, 149, 150 Земельного кодексу діючи в інтересах ТОВ "АФ Довіра 2008", прийняли рішення, внаслідок яких із державної власності безповоротно вибула особливо цінна земля на території Роменського району Сумської області, яка перебувала на праві постійного користування у державного підприємства "Надія".

19 липня 2023 року слідчим суддею Вищого антикорупційного суду у справі № 991/6419/23 було накладено арешт на земельні ділянки у кримінальному провадженні № 0000585 від 15.07.2019, які перебувала на праві постійного користування у ДП 2ДГ Іскра".

Державне підприємство ДП "ДГ Іскра" визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0000585 від 15.07.2019.

Ухвалами суду встановлено заборону на відчуження та розпорядження земельними ділянками, що означає обмеження власника (користувача) у вчиненні дій, пов`язаних із відчуженням (продаж, дарування, обмін, передача в заставу, передача в оренду тощо) та зміною правового статусу земельної ділянки.

Наголошує, що зазначені ухвали не містять заборони на користування земельними ділянками.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 в задоволенні позову Державного підприємства "Дослідне господарство "Іскра" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що право постійного користування земельними ділянками колгоспу господарського державного елітно-насінницького радгоспу ім. Леніна, елітно- радгоспу «Іскра», що перейшло до ДП «Дослідне господарство «Іскра» ІСГ ПС НААН», набуто відповідно до вимог чинного на той час законодавства та не припинялося у порядку, передбаченому чинним на цей час земельним законодавством.

Представник позивача, зазначає, що ухвалами суду встановлено заборону на відчуження та розпорядження земельними ділянками, що означає обмеження власника (користувача) у вчиненні дій, пов`язаних із відчуженням (продаж, дарування, обмін, передача в заставу, передача в оренду тощо) та зміною правового статусу земельної ділянки.

На переконання представника позивача, до спірних правовідносин не застосовується частина четверта статті 24 Закону № 1952-ІУ, оскільки приведений у цій частині перелік виключень при застосуванні відмови в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої статті 24 Закону № 1952-ІУ, не містить умов, які б могли бути застосовані до спірних правовідносин.

Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що відсутність у ДП "ДГ "Іскра" права постійного користування земельними ділянками на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області неодноразово було підтверджено рішеннями суду в тому числі у справах № 920/691/18; № 920/281/21; № 818/211/18.

Що стосується посилань позивача на ухвали Вищого антикорупційного суду, зазначає, що згідно норм Кримінального процесуального кодексу України висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

На переконання представника відповідача, Головне управління правомірно відмовило позивачу у задоволенні звернення (клопотання) від 14.08.2025 № 102 (вх. № 8-2412/0/1-25 від 14.08.2025) про надання в постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельних ділянок загальною площею 1436,3131 га.

Вважає, що твердження позивача про те, що ДП "ДГ "Іскра" є правонаступником вказаних у позові колгоспів, радгоспів, ґрунтується на припущенні, не підтвердженому доказами.

Крім того, кожен колгосп, радгосп діяв на підставі Статуту, затвердженого в установленому порядку, але матеріали справи не містять Статутів колгоспів, радгоспів зазначених в позові, тобто не містять офіційних доказів про дати створення юридичних осіб.

Також, у матеріалах справи відсутній Витяги із ЄДРПОУ щодо Державного підприємства "ДГ "Іскра", якими би було засвідчено юридичний факт про правонаступництво юридичних осіб.

Представник відповідача наголошує, що спірні земельні ділянки площею 1436,3131 га на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області в силу пункту 24 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу з дня набрання чинності цим пунктом (з 27.05.2021) вважаються землями комунальної власності територіальної громади, а Головне управління не є розпорядником спірних земельних ділянок взагалі.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що до Головного управління надійшло звернення (клопотання) позивача від 14.08.2025 № 102 (вх. № 8-2412/0/1-25 від 14.08.2025) про надання в постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельних ділянок загальною площею 1436,3131 га, а саме: земельних ділянок з кадастровими номерами :04:002:0109, :04:002:0113, :04:002:0112, :04:002:0111, :04:002:0108, :04:002:0107, :04:002:0110, :04:003:0103, :04:003:0110, :04:003:0108, :04:003:0109, :04:003:0102, :04:003:0106, :04:003:0104, :04:003:0112, :04:004:0105, :04:004:0018, :04:004:0019, :04:004:0015, :04:003:0100.

Головним управлінням в порядку Закону України "Про адміністративну процедуру" було розпочате адміністративне провадження щодо розгляду звернення ДП "ДГ "Іскра" щодо надання в постійне користування земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва про що було повідомлено заявника листом Головного управління від 19.08.2025 № 8-18-0.331-2922/2-25.

У вказаному листі роз`яснено процедуру розгляду, права та обов`язки учасників адміністративного провадження, можливість ознайомлення із матеріалами адміністративної справи, а також запропоновано заявнику: надати пропозиції, заперечення, пояснення та інформацію про інші обставини, що мають значення для вирішення справи та прибути для участі у розгляді справи для надання своїх пояснень та/або заперечень.

З метою належного розгляду звернення, відділом № 3 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління надано інформацію стосовно запитуваних земельних ділянок листом від 19.08.2025 № 1683/417-25.

Відповідно до інформації отриманої від Відділу № 3 Управління забезпечення реалізації держаної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та інформації наявної в Головному управлінні Держгеокадастру у Сумській області, на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 13.03.2020 року по справі № 991/2120/20 земельні ділянки з кадастровими номерами :04:002:0109, :04:002:0113, :04:002:0112, :04:002:0111, :04:002:0108, :04:002:0107, :04:002:0110, :04:003:0103, :04:003:0110, :04:003:0108, :04:003:0109, :04:003:0102, :04:003:0106, :04:003:0104, :04:003:0112, :04:004:0018, :04:004:0019, :04:004:0015, :04:003:0100 перебувають під арештом із встановленням заборони на відчуження та розпоряджання.

Згідно даних Державного земельного кадастру та інформації отриманої в порядку взаємодії інформаційних систем Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:0105 перебуває у приватній власності.

Додаткових пропозицій, заперечень, пояснень та інформації про інші обставини, що мають значення для вирішення справи в адміністративному провадженні від учасників звернення до Головного управління не надходило.

10 вересня 2025 року за участі в.о. директора ДП "ДГ "Іскра" Леоніда Ткаченко відбулось слухання справи. На вказаному слуханні в.о. директора ДП "ДГ "Іскра" Леоніда Ткаченко надав пояснення зазначивши, що всі обставини та прохання викладені у заяві від 14.08.2025 № 102.

За результатами розгляду Головним управлінням в межах власних повноважень та згідно чинного законодавства в порядку адміністративної процедури у визначені строки, звернення (клопотання) позивача від 14.08.2025 № 102 (вх. № 8 2412/0/1-25 від 14.08.2025) про надання в постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельних ділянок загальною площею 1436,3131 га, Головним управлінням прийнятий адміністративний акт у формі наказу "Про відмову у наданні в постійне користування земельних ділянок" від 12.09.2025 за № 18-147/16-25-СГ, який доведено до відома позивача листом від 12.09.2025 № 8-18-0.331-3302/2-25 з доданою належним чином завіреною копією наказу.

Не погодившись з такою позицією Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи вищенаведене, відповідно до статей 151, 172, 116, 123, 125, пункту 24 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, Закону України "Про адміністративну процедуру", статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, статті 382 Кримінального кодексу України, керуючись Положенням про Головне управління, затвердженим наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 № 603 (у редакції наказу Держгеокадастру від 10.09.2025 № 438) Головне управління правомірно відмовило позивачу у задоволенні звернення (клопотання) від 14.08.2025 № 102 (вх. № 8-2412/0/1-25 від 14.08.2025) про надання в постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельних ділянок загальною площею 1436,3131 га.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України (далі ЗК України), земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до норм частини другої статті 78 ЗК України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Вичерпний перелік способів та підстав безоплатної передачі таких земельних ділянок із земель державної і комунальної власності у власність громадян, зокрема в межах визначених ЗК України норм безоплатної приватизації, передбачений частиною третьою статті 116 Кодексу.

Відповідно до пункту 7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Згідно з ст.6 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) у постійне володіння земля надається колгоспам, радгоспам, іншим державним, кооперативним, громадським підприємствам, установам і організаціям, релігійним організаціям для ведення сільського та лісового господарства.

Наказом Української академії аграрних наук від 15.04.1992 № 103 "Про використання основних та обігових фондів наукових установ, господарств, підприємств та організацій, що входять до складу Української академії аграрних наук" закріплено за науковими установами, господарствами, підприємствами і організаціями землю, будівлі, споруди, обладнання, транспортні засоби, техніку та інші основні засоби станом на 1 січня 1992 року згідно з додатком.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про основи державної політики у сфері науки і науково-технічної діяльності" від 13.12.1991 № 1977-ХІІ (в редакції станом на 13.12.1999). самоврядними науковими організаціями, що мають державну підтримку, є Академія наук України та Українська академія аграрних наук. Кошти на їх діяльність щорічно визначаються в бюджеті. Держава безкоштовно надає Академії наук України та Українській академії аграрних наук у довічне користування основні та обігові фонди, що використовуються для діяльності, передбаченої їх статутами.

Згідно з ч. 3 статті 8 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про основи державної політики у сфері науки і науково-технічної діяльності" від 01.12.1998 № 284-ХІV (в редакції станом на 01.12.1998) державним науковим установам передаються в постійне користування земельні ділянки згідно із законодавством України. Частиною 10 статті 15 цього Закону передбачено, що Держава передає академіям у безстрокове безоплатне користування без права зміни форми власності основні фонди, а також обігові кошти. Земельні ділянки надаються академіям у постійне користування відповідно до земельного законодавства України.

За приписами підпункту "а" частини 2 ст. 92 Земельного кодексу України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений статтею 123 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ч.1 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Відповідно до статті 1 Закону № 3613-VI, Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Частинами першою, другою статті 6 Закону № 3613-VI передбачено, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що до Головного управління надійшло звернення (клопотання) позивача від 14.08.2025 № 102 (вх. № 8-2412/0/1-25 від 14.08.2025) про надання в постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельних ділянок загальною площею 1436,3131 га, а саме: земельних ділянок з кадастровими номерами :04:002:0109, :04:002:0113, :04:002:0112, :04:002:0111, :04:002:0108, :04:002:0107, :04:002:0110, :04:003:0103, :04:003:0110, :04:003:0108, :04:003:0109, :04:003:0102, :04:003:0106, :04:003:0104, :04:003:0112, :04:004:0105, :04:004:0018, :04:004:0019, :04:004:0015, :04:003:0100.

Відповідно до інформації отриманої від відділу № 3 Управління забезпечення реалізації держаної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та інформації наявної в Головному управлінні Держгеокадастру у Сумській області, на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 13.03.2020 року по справі № 991/2120/20 земельні ділянки з кадастровими номерами :04:002:0109, :04:002:0113, :04:002:0112, :04:002:0111, :04:002:0108, :04:002:0107, :04:002:0110, :04:003:0103, :04:003:0110, :04:003:0108, :04:003:0109, :04:003:0102, :04:003:0106, :04:003:0104, :04:003:0112, :04:004:0018, :04:004:0019, :04:004:0015, :04:003:0100 перебувають під арештом із встановленням заборони на відчуження та розпоряджання.

Відповідно до частини першої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Статтею 382 Кримінального кодексу України визначено, що умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Ті самі дії, вчинені службовою особою, - караються штрафом від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до частини п`ятої статті 116 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до пункту 24 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Аналізуючи наведені норми, слід зазначити, що з дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до статей 151, 172, 116, 123, 125, пункту 24 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, Закону України "Про адміністративну процедуру", статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, статті 382 Кримінального кодексу України, керуючись Положенням про Головне управління, затвердженим наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 № 603 (у редакції наказу Держгеокадастру від 10.09.2025 № 438) Головне управління правомірно відмовило позивачу у задоволенні звернення (клопотання) від 14.08.2025 № 102 (вх. № 8-2412/0/1-25 від 14.08.2025) про надання в постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельних ділянок загальною площею 1436,3131 га.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 по справі № 480/7880/25 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Іскра" Інституту сільського господарства Північного сходу Національної академії аграрних наук України" - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 по справі № 480/7880/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов