Справа № 420/23017/25
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/23017/25

Перша інстанція: суддя Бжассо Н.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі № 420/23017/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.01.2024р. по 13.06.2025р.

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 21.01.2024р. по 13.06.2025р. у сумі 377 124, 89 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу в ГУ ДДСНС України в Одеській області. При звільненні з військової служби, позивачу не була виплачена індексація грошового забезпечення. Лише 09.10.2024, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі по справі № 420/16034/24 Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області 13.06.2025 року здійснено розрахунок та виплачено ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у розмірі 167 971,36 грн.. Враховуючи викладене, позивач вважає, що має право на отримання середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.01.2024р. по 13.06.2025р. включно.

30.05.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позов, згідно з яким, відповідач наголошує на тому, що середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні може бути стягнутий не більше, як за 6 місяців, а наведена позивачем сума стягнення є необґрунтованою і неспівмірною сумі індексації, що виплачена на виконання рішення суду.

12.08.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій остання вказує, що відповідачем вимоги КАС України в частині направлення відзиву позивачу недотримані, що є підставою для повернення відзиву на позовну заяву без розгляду. Також, у відзиві не спростовано доводи позивача.

Короткий зміст рішення та мотиви суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 06.11.2025 у справі № 420/23017/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.01.2024р. по 13.06.2025р.

Зобов`язав Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 21.01.2024р. по 13.06.2025р. у сумі 368064,06 грн.

В іншій частині позову відмовив.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу, станом на день виключення зі списку особового складу військової частини мали виплатити усі належні йому кошти, пов`язані з проходженням військової служби.

Враховуючи редакцію статті 117 КЗпП України, викладену відповідно до Закону України від 1 липня 2022 року №2352-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, на корить позивача (за період з 21.01.2024 по 13.06.2025 р.) необхідно стягнути середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за тобто за 182 при звільненні у розмірі : (60162,83 грн. +63199,50 грн. грошове забезпечення за листопад та грудень 2023 року згідно з довідкою № 01/81/13 від 30.07.2025 року) / 61 = 2022,33 х 182 =368064,06 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції помилково взяв до уваги відомості з Довідки № 01/81/13 від 30.07.2025, згідно якої грошове забезпечення ОСОБА_1 вказано за листопад та грудень 2023 року відповідно 60162,83 грн. + 63199,50 грн..

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин принципи справедливості та пропорційності, адже прийняте рішення без застосування даних принципів передбачає формальний підхід до вирішення такого трудового спору, що допускає стягнення з відповідача очевидно неспівмірної суми.

Обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 проходив службу в ГУ ДСНС в Одеській області на посаді першого заступника начальника ГУ ДСНС в Одеській області, зокрема, у період з 01.01.2016 по 20.01.2024.

Згідно витягу з наказу від 22.01.2024 №55о/с (по особовому складу) полковник служби цивільного захисту ОСОБА_1 звільнений зі служби цивільного захисту за пунктом 176 підпункт 3 (за станом здоров`я) Наказом ДСНС України від 19.01.2024 №39 о/с, виключений з кадрів ДСНС України та знятий з усіх видів забезпечення з 20.01.2024 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/16034/24 від 09 жовтня 2024 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з застосуванням січня 2008 року, як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Зобов`язано ГУ ДСНС в Одеській області здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 20.01.2024 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.

Зобов`язано ГУ ДСНС в Одеській області здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 20.01.2024 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025 у справі № 420/16034/24 визначено: апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року в частині визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 з врахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 та зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 таку індексацію за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 скасувати. Прийняти у скасованій частині постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року залишити без змін.

13.06.2025 ГУ ДСНС України в Одеській області виплатило позивачу 167971,36 грн. індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі №420/16034/24.

Позивач вважає, що має право виплату йому середнього грошового забезпечення за час затримки остаточного розрахунку.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно із ст.117 КЗпП України (в редакції, чинній до 18 липня 2022 року) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Суд звертає увагу на те, що питання відповідальності за затримання розрахунку при звільненні з військової служби (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. У той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин приписів Кодексу законів про працю України.

Висновок щодо застосування норм КЗпП України при вирішенні питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців неодноразово викладався Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30.04.2020 у справі №140/2006/19, від 16.07.2020 у справі №400/2884/18, від 04.09.2020 у справі №120/2005/19-а, від 05.03.2021 у справі №120/3276/19-а, від 31.03.2021 у справі №340/970/20, від 13.10.2021 у справі №580/1790/20, від 21.10.2021 року у справі №640/14764/20, від 26.01.2022 у справі №240/12167/20 та інших.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-1Х стаття 117 була викладена у новій редакції.

Відповідно до ст.117 КЗпП України (в чинній з 19.07.2022 року редакції) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Період затримки розрахунку при звільненні - це весь час затримки належних звільненому працівникові сум та виплат по день фактичного розрахунку.

Колегія суддів звертає увагу на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17, відповідно до якої під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Також у цій постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено, що якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України).

Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливу відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Натомість, якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таке правове регулювання є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, враховуючи фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок та міру добросовісної поведінки роботодавця.

Ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця. Відшкодування ж передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

Середній заробіток визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Згідно з пунктом 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата, зокрема, обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Суд першої інстанції при визначенні суми середньоденного грошового забезпечення позивача взяв до уваги відомості з Довідки № 01/81/13 від 30.07.2025, згідно якої грошове забезпечення ОСОБА_1 вказано за листопад та грудень 2023 року відповідно 60162,83 грн. + 63199,50 грн.

Поряд з тим, згідно довідці, яка надана відповідачем разом з відзивом про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 , від 27.06.2025р. № 6001.1-4764/6013, його розмір грошового забезпечення за листопад 2023р. складає 63 199,50 грн., за грудень 2023р. складає 63 199,50 грн., разом: 126 399,00грн. Відповідь ГУ ДСНС»).

Отже, колегія суддів встановила, що в матеріалах справи наявні дві довідки про нараховане грошове забезпечення, а саме Довідка № /6013 від 27.06.2025 та Довідка № 01/81/13 від 30.07.2025, яка видана відповідачем по справі. Разом з тим, розмір грошового забезпечення позивача в означених довідках містить розбіжності в частині сум грошового забезпечення ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, для повного та всебічного розгляду справи, з метою вжиття заходів щодо з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, враховуючи доводи учасників справи в обґрунтування заявлених вимог, П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалами від 10.03.2026 та 24.03.2026 витребував від Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області Довідку про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 у листопаді 2023р. та у грудні 2023р., а також про середньоденне грошове забезпечення.

На виконання зазначених ухвал 30.03.2026 відповідач подав клопотання про долучення довідки про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 за листопад та грудень 2023 року.

Так, відповідно довідки наданої ГУ ДСНС України в Одеській області про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 , розмір грошового забезпечення за листопад 2023р. складає 63 199,50 грн., за грудень 2023р. складає 63 199,50.

За таких обставин, колегія суддів вважає слушними покликання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що при визначенні суми середньоденного грошового забезпечення позивача суд першої інстанції помилково взяв до уваги відомості з Довідки № 01/81/13 від 30.07.2025, згідно якої грошове забезпечення останнього вказано за листопад та грудень 2023 року відповідно 60162,83 грн. + 63199,50 грн.

Визначаючи розмір середньоденного грошового забезпечення позивача колегія суддів виходить з таких міркувань.

Загальна сума грошового забезпечення за листопад, грудень 2023 року становить 126 399,00 грн (63 199,50 + 63 199,50).

Сукупна кількість календарних днів за цей період - 61.

Тому середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складає 2072, 11грн (126 399,00 грн / 61 календарний день) = 2072, 11грн.

Під час визначення суми середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 21.01.2024 по 13.06.2025 апеляційний суд враховує обмеження періоду стягнення шістьома місяцями, запроваджене ст.117 КЗпП України у редакції Закону № 2352-ІХ, що становить 182 календарних дні (з 21.01.2024 по 21.07.2024).

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за вказаний період з 21.01.2024 по 21.07.2024 складає 377 124,02 грн. (2072,11грн. х 182 календарні дні).

При цьому, колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі від 08.10.2025 у справі №489/6074/23 відступила від висновку Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 6 грудня 2024 року у справі №440/6856/22 щодо неможливості застосування до спірних сум (після 19.02.2022) принципу співмірності.

Так, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розглядаючи спори про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні після 19 липня 2022 року, необхідно брати до уваги співмірність заявленої до стягнення суми відшкодування з огляду на конкретні обставини справи. При здійсненні такої оцінки необхідно керуватися критеріями, встановленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові ВП ВС від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц, зокрема, враховувати розмір простроченої заборгованості, її співвідношення із середнім заробітком, поведінку сторін тощо для забезпечення справедливого балансу інтересів сторін трудових правовідносин.

Розмір відшкодування суд може зменшити незалежно від ступеня задоволення позовних вимог про стягнення належних звільненому працівникові сум. Однак загальний період нарахування компенсації не може перевищувати шести місяців.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне застосувати в межах цієї справи критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до ст. 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні.

Апеляційним судом встановлено, що при виключенні зі списків Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, розмір належних позивачеві при звільненні виплат, які були виплачені, складав 40 773,88 грн.(а.с. 32).

Натомість, на думку колегії суддів, позивач на день виключення зі списків особового складу мав отримати грошове забезпечення, яке б включало в себе частину невиплаченого грошового забезпечення в сумі 167 971,36 грн., яка була виплачена на виконання судового рішення по справі № 420/16034/24, тобто мало бути виплачено 208 745,24 грн. (40 773,88 грн + 167 971,36 грн).

Відсоткове співвідношення спірної суми у даній справі до загальної суми виплати розраховується, виходячи з такого розрахунку:

(167 971,36 х 100% / 208 745,24 = 80,46 %).

Виходячи з принципу пропорційності, колегія суддів вважає належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача здійснити обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку таким чином:

182 днів х 2072,11 грн = 377 124,02 грн х 80,46 % = 303 433,98 грн, що становить 80,46 % суми виплати, яка мала бути нарахована на день звільнення зі служби.

Враховуючи викладене, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 21.01.2024 по 21.07.2024 включно, з урахуванням пропорційного розрахунку від розміру усіх належних звільненому працівникові сум у розмірі 303 433,98 грн.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, проте визначаючи розмір відшкодування за період з 21.01.2024 по 21.07.2024 судом не було застосовано принципи розумності, справедливості та пропорційності, чим не забезпечено справедливий баланс інтересів сторін.

Так, доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 , Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області знайшли часткове підтвердження в ході апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи є підставами для скасування судового рішення.

Згідно з ч.4 ст.317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або ж зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив обставини справи та надав їм юридичну оцінку по суті справи, однак дійшов помилкових висновків в частині визначення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що є підставою для зміни резолютивної частини рішення.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі № 420/23017/25 змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини в новій редакції:

«Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (65091, м. Одеса, вул. Прохорівська, 6, ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 21.01.2024 по 21.07.2024 у сумі 303 433,98 грн.»

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі № 420/23017/25 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді А.Г. Федусик Г.В. Семенюк