Справа № 120/15898/23
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2026-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 120/15898/23

адміністративне провадження № К/990/17894/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №120/15898/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року (колегія суддів у складі головуючого судді Гонтарука В.М., суддів Матохнюка Д.Б., Білої Л.М.)

УСТАНОВИВ:

І. Обставини справи

1. У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасну виплату сум індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати, а саме за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації.

2. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, за весь час затримки її виплати, а саме за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

3. Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

4. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року рішення суду першої інстанції скасовано, адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

5. Суд апеляційної інстанції, урахувавши правову позицію, викладену у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року у справі №560/8194/20, констатував, що у спорах цієї категорії справ слід застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений частиною першою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У цій справі - з дня повної виплати позивачу індексації грошового забезпечення на виконання судових рішень.

6. Апеляційний суд зазначив, що належні позивачу кошти на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду в сумі 77935 грн 19 коп. виплачено відповідачем 25 серпня 2022 року, а тому саме з серпня 2022 року позивач знав про порушення його прав щодо отримання компенсації грошового доходу, однак, із позовом до суду звернувся лише у жовтні 2023 року.

7. Зауважив, що отримання позивачем інформації відповідача у відповідь на його заяву про здійснення нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

8. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску указаного строку.

ІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї

9. ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року та залишити в силі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року.

10. У тексті касаційної скарги позивач зазначає, що суд апеляційної інстанції допустив помилку при установленні фактичних обставин справи.

11. Зокрема, позивач указує, що 25 серпня 2022 року відповідач виплатив позивачу 4435 грн 66 коп. індексації грошового забезпечення на виконання судового рішення у справі №120/15869/21.

12. Однак, позивач вважав, що такий розрахунок є неповним, а тому знову звернувся до суду з позовом про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення.

13. На виконання судового рішення у справі №120/6891/22 відповідач 23 вересня 2023 року [а не 25 серпня 2022 року як помилково зазначив суд апеляційної інстанції] виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення у розмірі 77935 грн 19 коп.

14. З огляду на викладене позивач переконує, що не пропустив строк звернення до суду з цим позовом.

15. 29 травня 2024 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на касаційну скаргу позивача, у якому відповідач заперечив проти її задоволення та просив залишити оскаржуване судове рішення без змін.

ІІІ. Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції

16. Касаційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду 08 травня 2024 року.

17. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2024 року для розгляду справи №120/15898/23 визначено колегію суддів у складі головуючого - Жука А.В., суддів Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М.

18. Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2024 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі №120/15898/23.

19. Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2026 року справу №120/15898/23 призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

IV. Позиція Верховного Суду

20. За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

21. Спір у цій справі виник у зв`язку з невиплатою позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум індексації грошового забезпечення.

22. Спірним в межах розгляду цієї справи є питання дотримання позивачем строку звернення до суду з заявленими вимогами.

23. Дослідивши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права колегія суддів зазначає таке.

24. Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення установлених строків їх виплати, урегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

25. Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

26. Статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

27. За правилами статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

28. З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21 лютого 2001 року №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159), положення якого відтворюють положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.

29. Колегія суддів зауважує, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, є складовими заробітної плати.

30. На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013.

31. Так, в указаному Рішенні Конституційний Суд України виходив з того, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Так, держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

32. У пункті 2.2 цього Рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

33. Отже кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації є компенсаторною складовою доходу у вигляді заробітної плати працівника.

34. З уваги на це спір про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, стосується заробітної плати (грошового забезпечення) військовослужбовця.

35. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 20 грудня 2024 року у справі №440/6875/24, від 05 травня 2022 року у справі №380/8976/21, від 29 листопада 2023 року у справі №560/11895/23 та від 14 грудня 2023 року у справі №600/4606/23-а.

36. Положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

37. Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України.

38. Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19 липня 2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

39. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

40. Питання щодо застосування наведених норм закону у аспекті визначення початку перебігу строку звернення до суду з позовом про зобов`язання нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати було предметом дослідження Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду (далі - Судова палата) у постанові від 02 квітня 2024 року у справі №560/8194/20, яку суд апеляційної інстанції урахував при постановленні оскаржуваної постанови.

41. Аналізуючи наведені норми закону, Судова палата дійшла висновку, що умовами для виплати суми компенсації є порушення установлених строків виплати нарахованих доходів - пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості.

42. Судова палата зауважила, що норми Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку №159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у справі №560/8194/20 це орган Пенсійного фонду України) за виплатою такої компенсації.

43. Судова палата указала, що аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку №159 свідчить, що ними фактично установлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу (у тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованого доходу (у справі №560/8194/20 - пенсії).

44. У підсумку Судова палата вважала за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 червня 2021 року, 17 листопада 2021 року, 27 липня 2022 року, 11 травня 2023 року (справи №№240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20, 460/786/20, де суд указував, що саме з моменту отримання листа-відповіді, яким відмовлено позивачу у виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини доходів (у наведених справах це були пенсії), донарахованої на виконання рішення суду, розпочався перебіг строку для звернення до суду із заявленими позовними вимогами) та сформулювала такі висновки, зокрема:

- нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати зокрема і пенсії, проводиться у чітко визначений Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» строк - у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати;

- з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України, для залишення позовної заяви без розгляду;

- отримання листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку. Відповідно з указаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.

45. Саме такий підхід для визначення початку перебігу строку звернення до суду застосовано Верховним Судом у подальшій правозастосовній практиці, зокрема, при вирішенні питання обчислення строку звернення до суду військовослужбовців з вимогами про визнання протиправною бездіяльність військових частини щодо невиплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати (постанови Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі №560/10053/24, від 23 квітня 2025 року у справі №260/131/24, від 29 квітня 2025 року у справі №420/4345/24, від 21 серпня 2025 року у справі №600/3471/24-а, від 30 жовтня 2025 року у справі №420/28674/24, від 29 січня 2026 року у справі №420/19035/25 та ін.).

46. Висновки, наведені в указаних постановах, є релевантними до обставин цієї справи, а тому колегія суддів не вбачає підстав для відступу від цих висновків.

47. Залишаючи позов без розгляду апеляційний суд зазначив, що належні позивачу кошти на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду в сумі 77935 грн 19 коп. виплачено відповідачем 25 серпня 2022 року, а тому вважав, що відлік шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом починається саме з серпня 2022 року.

48. Суд апеляційної інстанції констатував, що звернувшись з позовом лише у жовтні 2023 року, позивач пропустив шестимісячний строк та не навів поважних причин пропуску цього строку.

49. Колегія суддів констатує, що указаний висновок ґрунтується на помилковому застосуванні норм процесуального права та неповному з`ясуванні обставин справи.

50. Як зазначалося вище, спір про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, стосується заробітної плати (грошового забезпечення) військовослужбовця, а тому слід застосовувати тримісячний строк звернення до суду з позовом, передбачений частиною другою статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній після 19 липня 2022 року).

51. За обставинами цієї справи, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 у справі №120/15869/21-а установлено протиправність дій Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року.

52. На виконання указаного судового рішення відповідач 25 серпня 2022 року нарахував та виплатив ОСОБА_1 4435 грн 66 коп. індексації грошового забезпечення.

53. Позивач не погодився із зазначеною сумою та, вважаючи, що відповідач помилково визначив місяць початку обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) знову звернувся до суду з позовом.

54. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року у справі №120/6891/22 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно, ураховуючи базовий місяць для обчислення індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

55. Згідно з приписами статей 1, 2, 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», одночасно з обов`язком нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення, у відповідача виник обов`язок з нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум індексації грошового забезпечення.

56. Так, судовим рішенням у справі №120/6891/22 установлено факт порушення строку виплати належного позивачу грошового забезпечення, відповідно саме з дати ухвалення рішення суду в зазначеній справі у позивача виникло право на отримання компенсації, визначеної Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

57. Матеріалами справи підтверджується, що на виконання судового рішення у справі №120/6891/22 Військова частина НОМЕР_1 23 вересня 2023 року нарахувала позивачу індексацію грошового забезпечення у розмірі 77935 грн 19 коп.

58. Отже, саме 23 вересня 2023 року (а не 25 серпня 2022 року, як зазначив суд апеляційної інстанції) став днем остаточного розрахунку зі ОСОБА_1 щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

59. Водночас при виплаті індексації грошового забезпечення відповідачем не виплачено позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

60. Таким чином, саме з дати виплати позивачу належного грошового забезпечення (23 вересня 2023 року) позивач був обізнаний про порушення свого права і саме із цією датою пов`язано початок перебігу тримісячного строку звернення до суду з позовом про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

61. Із матеріалів справи установлено, що позовна заяву ОСОБА_1 зареєстрована у суді першої інстанції 16 жовтня 2023 року.

62. З огляду на викладене колегія суддів констатує, що позивач не пропустив тримісячний строк звернення до суду з цим позовом.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

63. Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

64. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

65. У цій справі суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.

66. За таких обставин, з огляду на заявлені до суду касаційної інстанції вимоги, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню, із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

V. Висновок щодо розподілу судових витрат

67. З огляду на результат касаційного розгляду, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року у справі №120/15898/23 скасувати.

3. Справу №120/15898/23 направити для продовження розгляду до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук

А.Г. Загороднюк

Ж.М. Мельник-Томенко

Судді Верховного Суду