Справа № 380/229/26
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2026-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2026 рокусправа № 380/229/26
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіфініш» (вул. Ламана, буд. 8, м. Львів, ) про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіфініш», у якій позивач просить суд стягнути з Відповідача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з 01.08.2025 по 30.11.2025 у сумі 58 719,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач зобов`язаний проводити оплату по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах працівникам підприємства. За відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат позивача на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за серпень, вересень, жовтень та листопад 2025 року у загальному розмірі 58 719,86 грн. Добровільно відповідач заборгованість не сплатив, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Оскільки станом на день звернення до суду відповідач не відшкодував фактично понесених витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, позивач просить суд стягнути їх у примусовому порядку.

Ухвалою суду від 09.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі надіслана відповідачу рекомендованим листом № R22 на адресу його місцезнаходження. Проте до суду повернувся конверт з повідомленням про вручення поштового відправлення, на якому міститься відмітка поштового відділення «Повернення відправнику (закінчення встановленого терміну зберігання)», що також підтверджується трекінгом поштового відправлення від 03.02.2026.

Частиною 11 статті 126 КАС України визначено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. Таким чином, відповідач вважається своєчасно та належним чином повідомленим про розгляд справи.

За приписами ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідач правом на подання відзиву, передбаченим статтею 162 КАС України, не скористався. Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіфініш» перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як платник внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідач як підприємство, працівники якого були зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 та Списком № 2 та вийшли на пенсію на пільгових умовах, зобов`язаний сплачувати Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку таким працівникам пільгової пенсії.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку позовних вимог - фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з серпня по листопад 2025 року, відшкодуванню підлягає сума 58 719,86 грн.

Оскільки відповідач не відшкодував понесені позивачем витрати, останній звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV), зокрема, серед іншого, визначені принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обов`язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками.

Статтею 5 дію вказаного Закону поширено на регулювання відносин, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить.

Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року №400/97-ВР (далі Закон №400/97-ВР) визначені правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до пп. 1, 2 ст. 1 ЗУ «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад i показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, i за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. При цьому до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату та доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII здійснюється у такому порядку: підприємства та організації вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Порядок та розмір відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах визначений Розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663 (далі - Інструкція №21-1).

Згідно пунктів 6.4 та 6.7 вказаної Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат.

Отже, обов`язок з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», покладений на підприємства.

При цьому, суд зазначає, що обов`язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на позивача.

Відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених позивачем, підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат, який надсилається підприємству.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 28.11.2019 у справі № 460/3113/18.

Відповідно до долученого до позовної заяви Розрахунку суми позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за серпень листопад 2025 року у сумі 28719,86 грн., в тому числі: за серпень 2025 9086,47 грн., за вересень 2025 31448,85 грн., за жовтень 2025 9092,27 грн., за листопад 2025 9092,27 грн.

З матеріалів справи суд встановив, що, відповідно до п. 6.4. Інструкції №21-1, позивач листом від 24.09.2025 №1300-5504-8/124299 направив на адресу відповідача Розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій ГУ ПФУ в Запорізькій області від 17.09.2025 №25-0506/108 з вересня 2025 року на суму 9092,27 грн. Вказаний лист отримано відповідачем 03.10.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №261 (а.с. 12).

Листом від 13.10.2025 №1300-5504-8/134048 позивач направив на адресу відповідача Розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій ГУ ПФУ в Запорізькій області від 17.09.2025 №25-0506/108 з жовтня 2025 року на суму 9092,27 грн. Вказаний лист отримано відповідачем 20.10.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №R42 (а.с. 8).

Водночас, доказів направлення на адресу відповідача та отримання ним розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій на суму 9086,47 грн. та на суму 31448,85 грн. позивачем до суду не надано.

Суд зауважує, що відповідач не надав доказів погашення заборгованості на суму 18184,54 грн. (9092,27 + 9092,27) згідно отриманих розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

З огляду на те, що відповідач не виконав покладений на нього обов`язок щодо внесення до 25-го числа до Пенсійного фонду зазначеної в розрахунках місячної суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, то суд вважає, що існують достатні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 18184,54 грн. заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Щодо заявленої позовної вимоги решти суми то така задоволенню не підлягає, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності такої.

Згідно вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову частково.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у формі судового збору, з відповідача не належить стягувати.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіфініш» (79037, м. Львів, вул. Ламана, буд. 8; ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) заборгованість з витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з вересня 2025 та з жовтня 2025 у сумі 18184 (вісімнадцять тисяч сто вісімдесят чотири) гривень 54 копійок.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 07.04.2026 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович