Справа № 320/12628/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

31 березня 2026 року Справа № 320/12628/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Епель О.В., суддів: Карпушової О.В., Чуприни О.В., перевіривши клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про усунення недоліків на апеляційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛЕКСА» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛЕКСА» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2026 апелянту було відмовлено в задоволенні його клопотання про поновлення строку звернення з цією апеляційною скаргою та залишено його скаргу без руху внаслідок несплати судового збору та пропуску строку звернення з такою скаргою. Апелянту було надано десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали суду на усунення недоліків апеляційної скарги.

Копію зазначених ухвал суду апелянтом отримано в електронному кабінеті системи «Електронний суд» 03.03.2026.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2026 клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про продовження строку на усунення недоліків або відстрочення сплати судового збору задоволено частково. Продовжено апелянту строк для усунення недоліків його апеляційної скарги на п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.

Копію зазначеної ухвали суду апелянтом отримано в електронному кабінеті системи «Електронний суд» 17.03.2026 о 15:24.

Станом на 31.03.2026 недоліки апеляційної скарги апелянтом не усунуті.

Разом з тим, апелянтом повторно подано клопотання про продовження строку на усунення недоліків або відстрочення сплати судового збору, посилаючись на майновий стан суб`єкта владних повноважень та необхідність звернення до Управлінь Державної казначейської служби України за місцем знаходження.

Перевіривши клопотання апелянта, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки апелянту було надано достатньо часу, упродовж якого він мав реальну можливість усунути недоліки його апеляційної скарги, але своїм правом не скористався.

Крім того, відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 05.01.2021 у справі № 500/2544/19.

Стаття 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З метою виконання процесуального обов`язку сплати судового збору особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Це стосується і суб`єктів владних повноважень, які фінансуються з Державного бюджету України, зокрема, в частині видатків на оплату судового збору, а тому держава повинна створити належні фінансові можливості і заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Отже, органи державної влади, в тому числі апелянт маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, має діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Верховний Суд в ухвалі від 05.07.2021 у справі № 320/10912/20 зазначив, що продовження процесуального строку є правом, а не обов`язком, суду і повинно здійснюватися за наявності для цього обґрунтованих підстав. Умовою продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги є наявність достатніх доказів того, що після такого продовження строку відпадуть обставини, які перешкоджають виконанню ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху.

Водночас, суд зазначає, що апелянту було надано достатній строк для усунення недоліків і такий строк вже був продовжений, а тому клопотання про продовження строку для усунення недоліків не підлягає задоволенню.

Таким чином, у даному випадку судова колегія не вбачає достатніх та необхідних правових підстав, визначених ст. 121 КАС України, для продовження апелянту строку на усунення недоліків його апеляційної скарги.

Разом з тим, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 по справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Підстави для продовження процесуального строку на усунення недоліків відсутні, оскільки апелянту був наданий максимальний десятиденний строк, встановений КАС України, на їх усунення. Відтак, апелянту було надано достатньо часу, упродовж якого він мав реальну можливість усунути недоліки його апеляційної скарги, але своїм правом не скористався.

Крім того, колегія суддів відзначає, що відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати і єдиною визначальною підставою для правильного вирішення цього питання є майновий стан сторони.

Водночас, важкий майновий стан сторони входить до предмета доказування і, відповідно, має бути підтверджений належними і допустимими, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, доказами.

Втім, апелянт не надає жодних належних та допустимих доказів відсутності у нього можливості сплатити судовий збір станом на момент звернення з цією апеляційною скаргою (24.02.2026) та станом на момент звернення до суду з повторним клопотанням (23.03.2026).

Враховуючи вищезазначене, підстави для відстрочення сплати судового збору відсутні.

Аналізуючи доводи Апелянта, апеляційний суд також вважає за доцільне звернути увагу, що ця апеляційна скарга ГУ ДПС у м. Києві подана вдруге. Ухвалою ШААС від 17.02.2026 первинна скарга контролюючого органу була повернута у зв`язку з неусуненням недоліків зі сплати судового збору.

Водночас, Апелянт не зазначає жодних доводів та не надає жодних належних та допустимих, у контексті ст. 73-74 КАС України, доказів існування непереборних обставин, які перешкоджали йому скористатись правом на звернення з апеляційною скаргою з дотримання встановлених КАС України строків.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вчасна первинна подача апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

При цьому, суд зазначає, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Також апеляційний суд враховує усталену правову позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною зокрема у постанові від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21, згідно з якою строк на апеляційне оскарження в разі повторного подання апеляційної скарги, може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

- повторне подання апеляційної скарги відбулось у межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або впродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржник продемонстрував добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження і вжив усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції та не могли бути усунуті скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

Втім, апелянтом так і не було зазначено жодних доводів та доказів, які дозволяли б колегії суддів стверджувати, що повернення попередньо поданої апеляційної скарги відбулося з причин, які не залежали від ГУ ДПС у м. Києві і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції та не могли бути усунуті скаржником.

Крім того, апелянтом не усунуто недоліки його апеляційної скарги і станом на момент подачі апеляційної скарги вдруге і станом на 31.03.2026. Поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження Апелянтом не наведено, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження також не подано.

Відтак, станом на 31.03.2026 недоліки апеляційної скарги, зокрема в частині щодо зазначення поважних причин пропуску строку звернення з цією скаргою не наведено, судовий збір не сплачено.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 133, 169, 298, ч. 2 ст. 321, ч. 2 ст. 325, ст.ст. 328-331 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про відстрочення сплати судового збору та про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги - відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛЕКСА» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

О.В. Чуприна