Справа № 320/6556/26
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2026-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

02 квітня 2026 року Київ № 320/6556/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши позовну заяву Приватного підприємства "СІВЕР НАФТА"до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Київській області про визнати протиправними та скасувати рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Приватне підприємство "СІВЕР НАФТА" з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати Рішення комісії Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 23.10.2024 року №11951724/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1418 від 26 жовтня 2023 року в ЄРПН, від 23.10.2024 року №11951740/44710471, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1417 від 25 жовтня 2023 року в ЄРПН;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладні податкові накладні №1418 від 26 жовтня 2023 року, №1417 від 25 жовтня 2023 року, що подані ПП «СІВЕР НАФТА».

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

В силу положень частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI за подання адміністративного позову не майнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем заявлено дві вимоги не майнового характеру.

Оскільки позовну заяву подано до суду в електронній формі, відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» застосовується понижуючий коефіцієнт 0,8 для відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, з урахуванням положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" від 3 грудня 2025 року № 4695-IX, при зверненні до суду з даним позовом розмір судового збору повинен складати (3328 грн. * 0,8 * 2) = 5324,80 грн.

Разом з тим судом встановлено, що позивачем, який не входить до визначеного статтею 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI переліку осіб, що звільняються від сплати судового збору, не додано до позовної заяви документу про сплату судового збору.

Таким чином, позивачу необхідно здійснити сплату судового збору у розмірі 5324,80 грн. та надати до суду докази такої сплати.

Інформація щодо реквізитів сплати судового збору за подання позовних заяв до Київського окружного адміністративного суду є загальнодоступною, оприлюднена на офіційному веб-порталі Судова влада України за інтернет-адресою https://adm.ko.court.gov.ua/sud1070/gromadyanam/tax/, а також розміщена на інформаційних стендах Київського окружного адміністративного суду.

Також суд встановив, що відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Крім того, відповідно до частини першої статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи подають докази безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що у позовній заяві позивач посилається на квитанцію №1 про зупинення реєстрації податкової накладної, отримана від відповідача-2; пояснення та скановані копії документів, щодо зазначених у податкових накладних №1418 від 26 жовтня 2023 року, №1417 від 25 жовтня 2023 року господарських операцій; повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних де зазначено про необхідність долучення письмових пояснень; повідомлення де описав господарські операції та долучив відповідні письмові докази у відповідь на повідомлення відповідача-2 про додаткові пояснення, як на документи, які, на його думку, підтверджують обставини, викладені у позові та покладені в обґрунтування заявлених вимог.

Разом з тим під час дослідження матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що копію вказаних документів позивачем до позовної заяви не додано та до матеріалів справи не подано. Інші документи, які б підтверджували зміст зазначених документів або відповідні обставини, на які посилається позивач, у матеріалах справи також відсутні.

Позивач не надав суду пояснень щодо причин неподання зазначених доказів та не звертався до суду з клопотанням про витребування відповідних документів.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що оскаржувані рішення комісії Головного управління ДПС у Київській області прийняті 23.10.2024 року, тоді як із даним адміністративним позовом позивач звернувся до суду 12.02.2026, тобто після спливу встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано до суду в межах строку звернення до адміністративного суду, який становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на характер спірних правовідносин та предмет оскарження, перебіг зазначеного строку у цій справі слід обчислювати з моменту отримання позивачем оскаржуваних рішень контролюючого органу або з моменту, коли позивач об`єктивно мав можливість дізнатися про їх прийняття.

Однак позивачем у поданій позовній заяві не наведено жодних обставин, які б свідчили про дотримання встановленого шестимісячного строку звернення до суду, а також не надано доказів на підтвердження своєчасності подання позову або дати отримання оскаржуваних рішень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання адміністративного позову після закінчення строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом, особа має право звернутися до суду із заявою про поновлення такого строку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинні бути зазначені причини пропуску такого строку, а також додані докази, що підтверджують поважність причин його пропуску.

Суд звертає увагу, що поважними причинами пропуску строку можуть визнаватися лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та унеможливлювали своєчасне звернення до суду, що має бути належним чином підтверджено відповідними доказами.

Водночас подання позовної заяви без заяви про поновлення строку звернення до суду та без зазначення причин його пропуску позбавляє суд можливості вирішити питання щодо поважності причин такого пропуску.

За таких обставин, позивачу необхідно подати до суду окрему письмову заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій викласти обґрунтовані причини пропуску цього строку та надати належні і допустимі докази на їх підтвердження.

Наведені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства, у зв`язку з чим суд, враховуючи приписи статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачу часу для усунення зазначених недоліків.

Вказані недоліки повинні бути усунені позивачем у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали.

Враховуючи викладене та керуючись частиною першою статті 169, статтями 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Приватного підприємства "СІВЕР НАФТА" - залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

3. Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати (видати) позивачу (його представнику).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Леонтович А.М.