Справа № 620/7462/24
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2026-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 квітня 2026 року

м. Київ

справа №620/7462/24

адміністративне провадження №К/990/14325/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Ханової Р. Ф.,

суддів Бившевої Л. І., Хохуляка В. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Чернігівській області

на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року

у справі №620/7462/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтранс-Ойл»

до Головного управління ДПС у Чернігівській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2026 року до Верховного Суду вшосте надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року у справі №620/7462/24.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону - Кодексу адміністративного судочинства України, Суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на наступне.

Пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі зазначається підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У поданій касаційній скарзі скаржник як підставу для касаційного оскарження судових рішень, зокрема, зазначає пункти 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України. Водночас у касаційній скарзі не конкретизовано та не наведено належного обґрунтування цієї підстави касаційного оскарження з урахуванням вимог, викладених в ухвалах Верховного Суду від 04 грудня 2025 року, від 19 грудня 2025 року, від 20 січня 2026 року, від 24 лютого 2026 року, від 19 березня 2026 року, якими касаційну скаргу було повернуто скаржнику.

Крім того, у тексті касаційної скарги скаржник посилається на факт ненадання під час проведення перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтранс-Ойл» даних бухгалтерського обліку, зокрема показників доходів, витрат та інших відомостей, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та податкових зобов`язань, а також регістрів бухгалтерського обліку, що, за твердженням скаржника, зафіксовано в актах про ненадання документів від 28 листопада 2023 року №701/ж6/25-01-07-01-01 та від 01 грудня 2023 року №715/ж6/25-01-07-01-01.

Водночас суд апеляційної інстанції надав оцінку зазначеним обставинам та дійшов висновку, що контролюючим органом було складено акти про ненадання документів, однак такі акти підтверджують лише ненадання регістрів бухгалтерського обліку і не містять відомостей про ненадання первинних документів, а також не конкретизують перелік витребуваних і ненаданих документів.

Суд апеляційної інстанції також врахував, що позивач повідомляв про об`єктивну неможливість надання частини документів у зв`язку з технічними причинами (пошкодженням серверу), при цьому первинні документи були надані для перевірки. Незважаючи на це, контролюючий орган не вжив передбачених законодавством заходів щодо перенесення строків перевірки та провів її без належного дослідження первинних документів.

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що акти перевірки та викладені в них висновки не можуть вважатися належними і допустимими доказами податкових правопорушень, а доводи контролюючого органу щодо ненадання документів не відповідають критерію доведеності «поза розумним сумнівом».

Таким чином, суди надали належну оцінку актам, на які посилається скаржник.

Суд зауважує, що підстави касаційного оскарження мають бути пов`язані з мотивами та висновками, якими обґрунтовуються оскаржувані судові рішення, а саме вказувати на помилковість певних висновків судів з огляду на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Статтею 329 КАС України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною другою зазначеної статті визначено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята 29 жовтня 2025 року, в той час як касаційна скарга подана 30 березня 2026 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Разом із цим, скаржник просить суд поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на первинне звернення із касаційною скаргою в межах визначеного законом строку, а також усі повторні звернення були в межах розумних строків. Крім того, скаржник зазначає про те, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду.

Суд звертає увагу податкового органу на те, що відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання касаційної скарги.

Крім того, вчасна первинна подача касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в касаційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Згідно з частиною третьою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави вказані нею у заяві визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, встановивши строк, протягом якого скаржник має усунути виявлені недоліки, шляхом надсилання до суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та уточненої касаційної скарги через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 169, 243, 330, 332 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження.

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 року у справі №620/7462/24 - залишити без руху, надавши скаржнику строк тривалістю десять днів для усунення виявлених недоліків касаційної скарги з моменту отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Після усунення недоліків касаційної скарги у строк, встановлений судом, вона вважатиметься поданою у день первинного її подання до суду.

Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що у разі невиконанні вимог цієї ухвали, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено або касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Р. Ф. Ханова

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк