Справа № 640/1026/20
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2026-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1026/20 Суддя (судді) першої інстанції: Денисюк Руслан Степанович
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці ДМС, Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці ДМС, Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою митного оформлення товару декларант подав до Київської митниці Держмитслужби МД №UA125010/2019/014430. Однак, відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 25.11.2019 № UA125000/2019/000663/2, скоригувавши митну вартість. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.

Позивач не погоджується із таким рішенням та зазначає, що для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару уповноваженою ним особою були подані передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України необхідні документи, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України (тобто чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця), у зв`язку з чим давали можливість відповідачу визнати заявлену позивачем митну вартість товару.

Відтак позивач вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2025 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA125000/2019/000663/2 від 25.11.2019. Визнано протиправною та скасовано картку відмови Київської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125010/2019/00151 від 25.11.2019.

Суд вказав про те, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом в розмірі 12389,00 євро, відтак суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 25.11.2019 №UA125000/2019/000663/22 та як наслідок картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 125010/2019/00151 є необґрунтованими та безпідставними.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2025 й ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Скарга мотивована тим, що судом поверхнево досліджувалися обставини справи, не з`ясовано усі обставини, які підлягають доказуванню, не витребувано у відповідача жодних доказів; судом першої інстанції залишено поза увагою доводи та аргументи митного органу, які безпосередньо підтверджують правомірність прийняття рішення про коригування митної вартості, зокрема ті, що впливають на митну вартість.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2025 та від 19.01.2026 відкрито провадження за апеляційною скаргою, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Позивач не подав відзиву на апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15.11.2019 ОСОБА_2 у компанії Lepore Commercialle S.R.L. за ціною 6500,00 євро придбав транспортний засіб - легковий автомобіль марки Volvo, модель V60, бувший у використанні, номер кузова - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1969 см3, рік виготовлення - 2015, модельний рік виготовлення - 2016, тип двигуна - дизельний, тип кузова - універсал, що підтверджується рахунком-фактурою № 514/2019 від 15.11.2019.

21.11.2019 декларантом з метою митного оформлення придбаного транспортного засобу було подано до Київської митниці митну декларацію №UA125010/2019/014430, у якій митна вартість товару була визначена за резервним методом у розмірі 6500,00 євро з врахуванням транспортних витрат в розмірі 197,14 євро.

Для підтвердження митної вартості декларантом до митної декларації додано такі документи: рахунок-фактуру № 514/2019 від 15.11.2019; копія митної (експортної) декларації з країни відправлення MRN19ITQUC1Т0040731Е1 від 15.11.2019; висновок про вартісні характеристики товару № 1746/1 від 20.11.2019; заяву від 21.11.2019 про транспортні витрати до кордону; рахунок за оформлення експортних документів від 15.11.2019; фіскальний чек АЗС № ATU533910 від 17.11.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 01.12.2015; акт про проведення огляду товарів UA305060/2019/009305 від 18.11.2019; договір про надання послуг митного брокера 16-19 від 15.11.2019; висновок про походження товару UA.005.067467-19 від 20.11.2019; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу № UA.005.067467-19 від 20.11.2019; паспортний документ фізичної особи НОМЕР_3 від 28.03.2016; паспортний документ фізичної особи НОМЕР_4 від 14.10.2003.

21.11.2019 посадовою особою митниці направлено електронне повідомлення декларанту наступного змісту: "Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості на підставі розгляду поданих документів встановлено, що вони містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Зважаючи на це, декларанту було запропоновано в десятиденний термін надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: банківські платіжні документи; фактуру з дотриманням вимог статті 254 МК України, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору; за наявності - інші платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалось страхування - страхові документи.

Відповідно до листа від 25.11.2019 № 3/11 декларант повідомив Київську митницю про те, що для підтвердження заявленої митної вартості було надано висновок про вартісні характеристики товару № 1746/1 від 20.11.2019, декларацію країни відправлення MRN19ITQUC1Т0040731Е1 від 15.11.2019, заяву про вартість страхування, вартість оформлення експортних документів та транспортні витрати до кордону (фіскальний чек) від 21.11.2019, комерційну пропозицію від продавця від 15.11.2019. Просив прийняти рішення про коригування митної вартості товару без врахування 10-денного терміну, у зв`язку з відсутністю інших документів, що підтверджують митну вартість.

25.11.2019 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA125000/2019/000663/2.

У графі 33 вказаного рішення було зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зокрема, декларантом не надано до митного оформлення не надано банківські платіжні документи, касові чеки, що підтверджують факт оплати за оцінюваний ТЗ. Відсутні відомості щодо вартості страхування імпортованого товару, що згідно з частиною 10 статті 58 МК України є невід`ємною складовою митної вартості. Надана фактура від 15.11.2019 № 514/2019 не відповідає вимогам статті 254 МК України. Згідно наданого до митного оформлення реєстраційного документа 01.12.2015 № CR 0535113 власником в країні експорту імпортованого на митну територію ТЗ є CAR SERVER SPA, проте згідно фактури продавцем є LEPORE COMMERCIALLE S.R.L, до митного оформлення не надано документи з третіми особами, пов`язаними з поставкою імпортованого ТЗ на митну територію України.

Оцінка імпортованого товару відповідно до частини 22 статті 52 МК України повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватись на вартості товару національного походження чи на довільні або фіктивній вартості. Надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Отже відповідно до статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

У зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та згідно частини 3 статті 53, статей 54, 57 МК України від декларанта було витребувано додаткові документи, згідно з переліком.

Декларантом надано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості не в повному обсязі, а саме: не надано основний касовий або банківський платіжний документ, що підтверджує оплату за оцінюваний товар. Також відсутні відомості щодо страхування товару.

Отже у зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, вимогами частини шостої статті 54 МК України, у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості.

З результатами проведених консультацій, у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме: методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 26 (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі інформації, наявної в митного органу - митна декларація від 29.08.2019 № UA403010/2019/12331 - рівень митної вартості становить 12389 євро.

Крім того, Київська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA125010/2019/00151, відповідно до якої відмовлено у митному оформленні товарів.

В подальшому, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД №UA125010/2019/014603 від 26.11.2019.

Не погодившись з рішеннями про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою та другою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Статтею 53 МК України визначено перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої цієї статті у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 МК України).

За змістом частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно зі статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Отже, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Зі спірного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не визнана митним органом у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості та містять розбіжності, які наведені у повідомленнях митниці.

Зазначені обставини не дали можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі, відповідність числового значення доданої складової, та ціну товару, що сплачена або повинна бути сплачена за товар, оскільки для складових митної вартості декларантом не надано достовірних документів.

З наявних в матеріалах справи документів, зокрема, платіжного документа (комерційної пропозиції) від 15.11.2019 вбачається, що ОСОБА_1 здійснив оплату транспортного засобу автомобіля марки Volvo, модель V60, б/у, номер кузова - НОМЕР_1 за готівкові кошти в сумі 6500,00 євро. Зі змісту вказаного платіжного документу можливо встановити, що позивачем ОСОБА_1 здійснена оплата саме за вищевказаний автомобіль, зазначена його вартість та отримувача.

Отже, вказаним документом підтверджується факт сплати позивачем коштів в зазначеній сумі в готівковій формі на рахунок продавця за придбаний транспортний засіб.

При цьому, розрахунок за придбаний транспортний засіб через фінансову установу не здійснювався, а тому відповідно такий документ не може бути наданий.

Зазначений документ не містить в собі будь-яких розбіжностей в числових значеннях вартості автомобіля.

Ціна зазначена в платіжному документі від 15.11.2019 відповідає ціні товару, зазначеній в рахунку-фактурі № 514/2019 від 15.11.2019.

До цієї ціни декларантом в якості складової митної вартості додатково включено витрати на транспортування, понесені під час переміщення автомобіля самоходом від місця придбання до пункту в`їзду в Україну в розмірі 197,14 євро, в том числі: витрати на дизпаливо - 117,14 євро; витрати на оформлення експортних документів - 50 євро та витрати на страхування - 30 євро, що підтверджено заявою позивача від 21.11.2019 та платіжними документами та документами на придбання пального до кордону України.

Щодо відсутності відомостей про вартість страхування імпортованого товару, суд враховує, що позивач у заяві від 21.11.2019 повідомляв митний орган про понесені транспортні витрати з поставки імпортованого транспортного засобу з Італії до кордону України в загальній сумі 197,14 євро, в тому числі витрати на страхування - 30 євро. Крім цього, декларант позивача також листом від 25.11.2019 № 3/11 повідомляв митний орган про надану позивачем ОСОБА_3 заяву від 21.11.2019 про вартість страхування.

Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5 статті 53 МК України).

Отже, заява позивача від 21.11.2019 є документом, що містить відомості про вартість страхування. Ненадання позивачем додаткових документів на підтвердження понесених витрат щодо вартості страхування товару не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю, без належного обґрунтування відповідачем щодо необхідність надання таких документів.

Разом з тим, посилання апелянта на необхідність коригування митної вартості у зв`язку із наявністю розбіжностей у поданих до митного оформлення документах щодо власника товару, а саме: в реєстраційному документі 01.12.2015 № CR 0535113 зазначено CAR SERVER SPA, а в рахунку-фактурі № 514/2019 від 15.11.2019 - LEPORE COMMERCIALLE S.R.L, є безпідставним, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач придбав вищевказаний автомобіль у компанії LEPORE COMMERCIALLE S.R.L. Рахунок на товар виданий саме цією компанією-продавцем та кошти за товар сплачені саме на рахунок цієї компанії.

Крім цього, суд враховує, що позивач листом від 21.11.2019 № 2/11 повідомляв митний орган про те, що у наданому до митного оформлення реєстраційному документі CR № 0535113 від 01.12.2015 на зворотньому боці аркуша зроблений запис 07.11.2019 про зміну власника в країні експорту та власником вказаний LEPORE COMMERCIALLE S.R.L.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач при купівлі вищевказаного автомобіля в договірні відносини з третіми особами, крім продавця, зазначеного у рахунку-фактурі № 514/2019 від 15.11.2019, не вступав.

Тому висновки відповідача щодо наявності розбіжностей в документах є необґрунтованими та ґрунтуються на його припущеннях.

Щодо доводів апелянта про те, що наданий рахунок-фактура №514/2019 від 15.11.2019 не відповідає вимогам статті 254 МК України, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Отже, з наведеного слідує, що митний орган має право вимагати переклад документів на українську мову лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Надані позивачем документи дають змогу встановити щодо якого товару вони складені ким, а також визначити вартість імпортованого товару.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18 зазначив, що митний орган відповідно до статті 254 МК України вимагає переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Отже, вимога органу доходів і зборів про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей.

Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18, від 31.03.2020 у справі № 160/7049/19, від 25.11.2020 у справі № 640/4941/19.

Проте, відповідачем не надано доказів на підтвердження звернення до позивача з вимогою про необхідність надання перекладу на українську мову документів, які були подані до митного оформлення, з обґрунтуванням необхідності перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації (із зазначенням про те, які саме відомості необхідно перевірити або підтвердити).

Враховуючи зазначене та за відсутності доказів зі сторони відповідача про необхідність перекладу документів у зв`язку з необхідністю перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у фактурі, зазначені доводи відповідача не можуть бути підставою для коригування митної вартості імпортованого товару.

Отже, фактичні обставини справи свідчать про те, що позивачем подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного автомобіля за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей зазначених в частині третій статті 53 МК України і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Щодо застосування резервного методу визначення митної вартості товару

У постанові від 25 лютого 2020 року по справі №260/718/19 Верховний Суд зауважив, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованою особою та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що заявлялись до митного оформлення чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Наявність в інформаційних базах даних митниці інформації про те, що у попередні періоди аналогічні чи подібні товари були оформлені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність визначення митної вартості декларантом, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13 січня 2022 року у справі № 520/11061/2020, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. Резервний метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях і це обґрунтування повинне бути підтвердженим у рішенні про коригування митної вартості.

Разом з тим, у оскаржуваному рішенні про коригування заявленої митної вартості інші дані, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, відсутні.

Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом. Натомість, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 195, 243, 250, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у справі № 640/1026/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан