Справа № 320/39078/24
Суддя: Чуприна Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

31 березня 2026 року м. Київ

Суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Чуприна О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Файдюка В.В. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України про визнання протиправним та скасування наказу в частині, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, скаржник, ОСОБА_1 ) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (надалі по тексту також - відповідач, Мінінфраструктури України) про визнання протиправним та скасування абзацу першого наказу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 22.04.2024 № 252-К про звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. У межах такої, серед іншого, заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2026 апеляційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення та вказано, що апелянт протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших причин для його поновлення, які вважає поважними.

ОСОБА_1 через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему "Електронний суд" 30.03.2026 подано заяву про відвід судді-доповідача Файдюка В.В. в адміністративній справі №320/39078/24, котра мотивована наявністю обставин, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Так, в обґрунтування коментованої заяви скаржник вказує про наступне: виходячи із мотивувальної частини ухвали суду від 26.03.2026, котрою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, суддею-доповідачем сформовано висновок про неповажність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, тобто до моменту реалізації права на подання заяви про поновлення строку, чим фактично наперед сформовано позицію щодо подальшого розгляду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та унеможливлено його поновлення скаржнику.

Поруч із цим зауважено про ненадання належної оцінки окремим доводам та доказам, що їх наведено та долучено на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а також на обставинах змістовної тотожності поданих Мінінфраструктури України заперечень від 27.03.2026 до висновків, сформованих по тексту коментованої ухвали, що, на переконання ОСОБА_1 , свідчить про односторонній характер судового розсуду та зорієнтованість на найбільш сувору для останньої інтерпретацію процесуальних норм.

Згідно ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2026 колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв`язку з чим справу №320/39078/24 передано для визначення судді щодо вирішення питання про відвід судді в порядку статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями, оформленого протоколом від 31.03.2026, для розгляду заяви про відвід, визначено головуючого суддю Чуприну О.В.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України, Кодекс) питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного судового засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження (частина 8 статті 40 КАС України).

Зважаючи на коментовану норму процесуального закону заява про відвід судді вирішена в порядку письмового провадження.

За наслідками розгляду вищевказаної заяви ОСОБА_1 від 30.03.2026 суддя дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність відводу, зважаючи на наступні аргументи та мотиви.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція) про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участь в розгляді адміністративної справи та підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з метою запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XX чергового з`їзду суддів України від 18 вересня 2024 року, визначає, що суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом. У разі виникнення сумнівів у судді щодо його неупередженості у результаті розгляду справи суддя має право заявити самовідвід. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

У зв`язку із цим слід звернути увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суддя вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини (надалі по тексту також - ЄСПЛ).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Білух проти України", заява №33949/02, пункт 49; "Fey v. Austria", заява №14396/88, пункти 27, 28 та 30; "Wettstein v. Switzerland", заява №33958/96, пункти 42-43, "Pullar v. United Kingdom", заява №22399/93, пункт 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

В обсязі мотивів, висловлених ОСОБА_1 у заяві від 30.03.2026 про відвід судді-доповідача Файдюка В.В., суддею з`ясовано, що цей відвід обґрунтовано незгодою з результатами, а головно - з мотивами залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 у справі №320/39078/24.

Проте, згідно з положеннями частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Водночас саме в контексті цієї незгоди із судовими рішеннями позивача, по суті, й висловилася про свої сумніви в об`єктивності та неупередженості згадуваного складу суду, в основі яких, властиво, закладено суб`єктивне бачення [заявника як сторони спору] результату вирішення справи у вимірі особистих поглядів і досвіду позивача на те, як здійснюватиметься правосуддя.

З приводу цього варто додати, що суб`єктивний критерій для відводу судді не може ґрунтуватися суто на уявленнях (поглядах) сторони справи (заявника відводу) щодо особи судді чи здогадках (припущеннях) про можливі "впливи" чи зацікавленість судді у результаті розгляду справи, зумовлених, по суті, незгодою [заявника] з мотивами судових рішень (ухвалених за участі судді/суддів ), зокрема з процесуальних питань.

Правозастосовна практика Європейського суду з прав людини (до прикладу, справа "Білуха проти України"; заява №33949/02) орієнтує на те, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного; сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

З огляду на імперативні приписи частини 3 статті 298 КАС України, очевидним є, що при постановленні ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у зв`язку з визнанням причин пропуску строку неповажними суд зобов`язаний надати правову оцінку вже заявленим доводам та наданим доказам саме з метою вирішення питання про їх поважність або неповажність.

Відтак твердження позивача про те, що встановлення неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження до моменту реалізації права на подання заяви про його поновлення свідчить про передчасне формування позиції суду та унеможливлює подальше поновлення такого строку, є проявом суб`єктивного сприйняття та не узгоджується з вимогами процесуального закону, який прямо покладає на суд обов`язок здійснити відповідну оцінку на цій стадії.

При цьому доводи про упередженість судді-доповідача зважаючи на змістовну тотожність заперечень Міністерства інфраструктури України від 27.03.2026 та висновків, викладених у коментованій ухвалі, є безпідставними, з огляду на їх хронологічну неспівмірність, оскільки ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху постановлено 26.03.2026, тобто до надходження відповідних заперечень.

Всебічно оцінивши доводи заявника щодо наявності підстав для відводу судді-доповідача Файдюка В.В., пов`язані із викликаними сумнівами в неупередженості або об`єктивності судді, суд дійшов висновку про їх необґрунтованість.

Інших підстав, визначених статтею 36 чи статтею 37 КАС України, які б свідчили про особисту упередженість судді-доповідача Файдюка В.В. або необ`єктивність останнього під час розгляду справи №320/39078/24, ОСОБА_1 у заяві не наведено, а суддею під час розгляду цієї заяви таких підстав не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного заява про відвід судді-доповідача Файдюка В.В. є необґрунтованою, безпідставною та не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 243, 248, 256, 321, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 30.03.2026 про відвід судді-доповідача Файдюка В.В. від розгляду апеляційної скарги в адміністративній справі №320/39078/24, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Чуприна О.В.