Справа № 340/9234/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2026-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2026 року м. Дніпросправа № 340/9234/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Іванова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року (головуючий суддя Петренко О.С.) по справі №340/9234/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транзпостач» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В с т а н о в и В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "В-4" від 19 липня 2023 року №02, прийняте Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області, яким позивачу було зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на суму 35129641 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на безпідставні висновки перевіряючих осіб щодо нереальності правочинів, укладених в перевіреному періоді з ТОВ "Кухар Рішельє", ТОВ фірма "Комплект", ПП "Вольфстріт" та ТОВ "Малін Фостер". Позивач вказував на реальність цих господарських операцій, за наслідками яких позивачем визначено фінансовий результат діяльності товариства.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року, позов задоволено.

Задовольняючи позов, суди виходили з недоведеності відповідачем тих обставин, які визначені як підстави для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення. Зазначено, що надані позивачем первинні документи відповідають вимогам закону та підтверджують реальність господарських відносин з контрагентами.

За наслідками касаційного оскарження постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.05.2025 рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 березня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанції, суд касаційної інстанції зазначив, що суди попередніх інстанцій, лише перелічивши первинні документи, надані позивачем на підтвердження виконання господарських операцій, не перевірили їх зміст і складові в частині доводів контролюючого органу про відсутність реального змісту операцій між позивачем і вказаними вище контрагентами. Поза увагою судами попередніх інстанцій

залишились доводи контролюючого органу щодо, зокрема, джерела походження сировини (сої, олії соєвої гідратованої) та не проведення її оцінки; не оприбуткування на балансі сировини (сої, олії соєвої гідратованої) невідомого походження та одержання з її переробки готової продукції (олії соєвої, шроту соєвого, оболонки соєвої, лецитину).

За наслідками нового розгляду справи рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про реальність господарських операцій, які не визнаються відповідачем та підтвердження цих операцій належним чином оформленими первинними документами. Суд зазначив, що отримання податковим органом податкової інформації, яка свідчить про неможливість виконання постачальником своїх зобов`язань за договором, не звільняє такий податковий орган від виконання обов`язку із самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків, у даному випадку позивачем, порушення закону. Зібрана податкова інформація щодо контрагента не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.

Розподіляючи судові витрати у справі, судом першої інстанції, зокрема, стягнуто на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,0грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками перевіряючих осіб, які зроблено в Акті перевірки та яким, на думку заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки. За позицією відповідача, отримана ним податкова інформація щодо діяльності постачальників позивача, свідчить про нереальність господарських операцій, які відображені позивачем у податковому обліку. Звертає увагу на те, що позивачем до перевірки не було надано документів, які запитувалися контролюючим органом та які стосувалися фактичного здійснення спірних господарських операцій. Також, відповідач висловлює свою незгоду з рішенням суду, в частині стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, вважаючи їх необгрунтованими та неспівмірними із складністю цієї справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обгрунтоване.

Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановлені обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області у період з 30 травня 2023 року по 19 червня 2023 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість за березень 2023 року, з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків, за наслідками якої складено Акт №4976/11-28-07-02/41695985 від 26 червня 2023 року.

Згідно висновків зазначеної перевірки, викладених у Акті, податковим органом встановлено наступні порушення з боку позивача:

-п. 188.1 ст. 188, пп. 14.1.71, 14.1.191 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 193.1 ст. 193, п. 194.1. ст. 194 ПК України, оскільки позивачем завищено від`ємне значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу наступного звітного періоду, за березень 2023 року на суму 35129641 грн;

-п. 188.1 ст. 188, пп. 14.1.71, 14.1.191 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 193.1 ст. 193, п. 194.1. ст. 194 ПК України, оскільки позивачем занижено податкове зобов`язання з ПДВ до сплати за березень 2023 року на суму 152270 грн (т. 1 а.с. 96).

Висновки контролюючого органу щодо завищення від`ємного значення з ПДВ, з огляду на акт перевірки, грунтуються на такому.

Так, перевіркою встановлено відображення ТОВ «Транзпостач» в податковому обліку господарських операцій з ТОВ "Кухар Рішельє", ТОВ фірма "Комплект", ПП "Вольфстріт" та ТОВ "Малін Фостер" з приводу придбання товарів.

Вказані господарські операції контролюючий орган вважав нереальними. Нереальність господарських взаємовідносин пов`язував з тим, що:

щодо взаємовідносин з ТОВ «Кухар Рішельє», податковим органом зазначено, що вказане підприємство не має достатньої трудових ресурсів, майна, зокрема власних чи орендованих приміщень, транспортних засобів, не декларувало придбання насіння сої, її зберігання та перевезення, у тому числі й у неплатників ПДВ;

щодо взаємовідносин з ТОВ фірма "Комплект", податковим органом зазначено, що таке підприємство не декларувало операції з придбання сої, а задекларовані операції зі зберігання та транспортування сої свідчать про відсутність у підприємства кількості сої, наданої позивачу у переробку відповідно до вищевказаного договору та наданих позивачем на перевірку первинних документів;

щодо взаємовідносин з ПП "Вольфстріт" відповідачем зазначено, що вказане підприємство не має ані трудових ресурсів, ані основних засобів для здійснення спірних господарських операцій, а отже не могло поставити позивачу у переробку встановлену кількість сировини (олії соєвої), а також не могло й виступати перевізником сировини та готової продукції (що вбачається зі змісту досліджених ТТН), оскільки не мало будь-яких транспортних засобів. Вказане підприємство не є платником ПДВ, не подає будь-якої звітності до податкового органу;

щодо взаємовідносин з ТОВ "Малін Фостер" податковим органом зазначено, що підприємство не мало можливості передати позивачу на переробку давальницьку сировину (олію гідратовану) через відсутність трудових ресурсів та основних засобів, підприємство не декларувало придбання такої сировини, її зберігання та перевезення, а також не могло й виступати перевізником сировини та готової продукції (що вбачається зі змісту досліджених ТТН), оскільки не мало будь-яких транспортних засобів та працівників - водіїв.

З цих підстав контролюючим органом зроблено висновок про неправомірність формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям з вказаними постачальниками, що вплинуло на правильність визначення від`ємного значення з ПДВ.

На підставі Акту №4976/11-28-07-02/41695985 від 26 червня 2023 року податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення:

-№02 від 19 липня 2023 року, яким зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за березень 2023 року, у розмірі 35129641 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що завищення позивачем від`ємного значення контролюючий орган пов`язує із завищенням податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "Кухар Рішельє", ТОВ фірма "Комплект", ПП "Вольфстріт" та ТОВ "Малін Фостер" з огляду на його позицію про нереальність цих господарських операцій.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, у спірних відносинах, з огляду на позицію податкового органу щодо нереальності укладених правочинів, враховуючи приписи ч.2 ст.73 КАС України, має бути доведеним (спростованим) факт (реальність) здійснення господарських операцій між позивачем та зазначеними контрагентами, а також підтвердження цих операцій належним чином оформленими первинними документами.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що основним видом економічної діяльності позивача є: 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів.

В межах господарської діяльності позивачем, у перевіреному періоді, були укладені договори з ТОВ "Кухар Рішельє", ТОВ фірма "Комплект", ПП "Вольфстріт" та ТОВ "Малін Фостер" на переробку давальницької сировини.

Так, 19.01.2023 між позивачем (Виконавець) та ТОВ "Кухар Рішельє" (Замовник) було укладено договір на переробку давальницької сировини №19012302.

Відповідно до умов Договору Замовник (ТОВ "Кухар Рішельє") доручає, а Виконавець (позивач) зобов`язується виконати роботу з переробки давальницької сировини (насіння сої) у готову продукцію, а Замовник зобов`язується прийняти готову продукцію (олія соєва гідратована, шрот соєвий гранульований/негранульований, соєва оболонка, соєвий фосфатний концентрат) і оплатити роботу.

Визначення давальницької сировини наведено у пп. 14.1.41 п. 14.1 ст. 14 ПК України, а саме - це сировина, матеріали, напівфабрикати, комплектуючі вироби, енергоносії, що є власністю одного суб`єкта господарювання (замовника) і передаються іншому суб`єкту господарювання (виробнику) для виробництва готової продукції, з подальшим переданням або поверненням такої продукції або її частини їх власникові або за його дорученням іншій особі.

Відповідно до наданих документів, ТОВ "Кухар Рішельє" передано позивачу сої у загальній кількості 7785800 кг, унаслідок переробки якої отримано: олії соєвої першого ґатунку нефасованої 1463338,029 кг., шроту соєвого 5623952,806 кг., обрушеної цільної оболонки 85167,82 кг., лецитину соєвого (рідкого) 276544,966 кг.

Факт виконання зазначених робіт позивачем підтверджено видатковими накладними, накладними (у переробку), накладними (повернення постачальнику), актами надання послуг з переробки, звітами про продукцію, вироблену з сировини замовника, рахунками на оплату, платіжними дорученнями, оборотно-сальдовими відомостями по рахунках, за фактом надання послуг складено та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні (т. 2 а.с. 44-150).

З наданих позивачем первинних документів можливо встановити зміст та обсяг господарських операцій, в них визначено найменування придбаного (переданого) товару, його кількість та вартість, визначено сторони господарських операцій. Тобто, вказані документи, у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій.

Відповідно до умов укладеного Договору від 19.01.2023 /п.3.1, 3.2., 6.1/, в зв`язку з специфікою діяльності та місцезнаходженням Замовника за адресою потужностей, на яких здійснюється виробництво, передача сировини на переробку здійснюється без оформлення ТТН, прийом сировини здійснюється виконавцем на підставі Акту приймання-передачі, поставка готової продукції здійснюється на території виконавця. В зв`язку з особливостями технологічного циклу виробництва, фізичного переміщення готової продукції при передачі не відбувається і факт передачі готової продукції підтверджується підписанням сторонами відповідної накладної. Здача-приймання готової продукції здійснюється на складі виконавця.

До матеріалів справи долучено копії журналів в`їзду /виїзду автомобілів, якими ввезено на територію ТОВ "Транзпостач" давальницької сировини, прийнятої від ТОВ "Кухар Рішельє" (т.6, а.с.145-152,155-159,164,167-168). Зі змісту долученого реєстру вбачається, що вони містять дату, реквізити автомобіля, прізвища водіїв та вагу сировини, що в повному обсязі надає можливість ідентифікувати проведену господарську операцію.

Крім того, до матеріалів справи долучено копії книг кількісно-якісного обліку насіння сої. Вказане свідчить про надання ТОВ "Кухар Рішельє" позивачу документів щодо якості та походження давальницької сировини /лабораторні дослідження в частині відповідності давальницької сировини/ (т.6,а.с.235-244, т.7, а.с.5-11,13-18,21,). Зі змісту долучених копій книг вбачається, що вони містять підпис лаборанта, який проводив вимірювання, дату проведених досліджень, назву постачальника, що в повному обсязі надає можливість ідентифікувати проведену господарську операцію.

Також встановлено, що представником позивача на адресу ТОВ "Кухар Рішельє" направлено запит з метою підтвердження господарських операцій між ТОВ "Кухар Рішельє" та ТОВ "Транзпостач".

Листом від 29.09.2023 за №8 директор ТОВ "Кухар Рішельє" підтвердив господарські правовідносини з позивачем, вказавши, що соя, що була передана на переробку, була придбана у ряду суб`єктів господарювання /в підтвердження чого надано копії договорів та бухгалтерської документації/ (т.7, а.с.32-85).

Отже, проаналізувавши умови укладеного договору, надані позивачем документи, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про підтвердження у спірному випадку реальність господарських взаємовідносин, обумовлених Договором на переробку давальницької сировини №19012302, укладеного між позивачем та ТОВ "Кухар Рішельє".

01.03.2021 між позивачем (Виконавець) та ТОВ фірма "Комплект" (Замовник) укладено договір на переробку давальницької сировини №01032101 (т. 3 а.с. 17-20), відповідно до умов якого Замовник (ТОВ фірма "Комплект") доручає, а Виконавець (позивач) зобов`язується виконати роботу з переробки давальницької сировини (насіння сої) у готову продукцію, а Замовник зобов`язується прийняти готову продукцію (олія соєва гідратована, шрот соєвий гранульований/негранульований, соєва оболонка, соєвий фосфатний концентрат) і оплатити роботу.

Відповідно до наданих документів, ТОВ фірма "Комплект" передано позивачу сої у загальній кількості 1750306 кг, унаслідок переробки якої отримано: олії соєвої першого ґатунку нефасованої 334030 кг., шроту соєвого 1196566,55 кг., обрушеної цільної оболонки 137495,88 кг.

Факт виконання зазначених робіт позивачем підтверджено видатковими накладними, накладними (у переробку), накладними (повернення постачальнику), актами надання послуг з переробки, звітами про продукцію, вироблену з сировини замовника, рахунками на оплату, платіжними дорученнями, оборотно-сальдовими відомостями по рахунках, за фактом надання послуг складено та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні (т. 3 а.с. 21-82).

Відповідно до умов укладеного Договору від 01.03.2021, в зв`язку з специфікою діяльності та місцезнаходженням Замовника за адресою потужностей, на яких здійснюється виробництво, передача сировини на переробку здійснюється без оформлення ТТН, прийом сировини здійснюється виконавцем на підставі Акту приймання-передачі, поставка готової продукції здійснюється на території виконавця. В зв`язку з особливостями технологічного циклу виробництва, фізичного переміщення готової продукції при передачі не відбувається і факт передачі готової продукції підтверджується підписанням сторонами відповідної накладної. Здача-приймання готової продукції здійснюється на складі виконавця.

До матеріалів справи долучено копії журналів в`їзду /виїзду автомобілів, якими на територію ввезено на територію ТОВ "Транзпостач" давальницької сировини, прийнятої від ТОВ фірма "Комплект" (т.6, а.с.131,133-136,138-139). Зі змісту долученого реєстру вбачається, що вони містять дату, реквізити автомобіля, прізвища водіїв та вагу сировини, що в повному обсязі надає можливість ідентифікувати проведену господарську операцію.

Крім того, до матеріалів справи долучено копії книг кількісно-якісного обліку насіння сої. Вказане свідчить про надання ТОВ фірма "Комплект" позивачу документів щодо якості та походження давальницької сировини /лабораторні дослідження в частині відповідності давальницької сировини/ (т.6,а.с.200,204,207,213,214,216-224,230-232,т.7,а.с.9,14,22-23,25). Зі змісту долучених копій книг вбачається, що вони містять підпис лаборанта, який проводив вимірювання, дату проведених досліджень, назву постачальника, що в повному обсязі надає можливість ідентифікувати проведену господарську операцію

Також встановлено, що представником позивача на адресу ТОВ фірма "Комплект" направлено запит з метою підтвердження господарських операцій між ТОВ фірма "Комплект" та ТОВ "Транзпостач".

Листом від 19.10.2023 за №56 директор ТОВ фірма "Комплект" підтвердив господарські правовідносини з позивачем, вказавши, що соя, що була передана на переробку, була придбана у ряду суб`єктів господарювання /в підтвердження чого надано копії договорів та бухгалтерської документації/ (т.7, а.с.87-250,т.8,а.с.1-120).

Отже, проаналізувавши умови укладеного договору, надані позивачем документи, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про підтвердження у спірному випадку реальність господарських взаємовідносин, обумовлених Договором на переробку давальницької сировини №19012302, укладеного між позивачем та ТОВ фірма "Комплект".

21.04.2022 між позивачем (Виконавець) та ПП "Вольфстріт" (Замовник) укладено договір на переробку давальницької сировини №21042201/1 (т. 4 а.с. 201-209), відповідно до умов якого Виконавець (позивач) зобов`язується виконувати роботи з переробки давальницької сировини в готову продукцію, а Замовник (ПП "Вольфстріт") зобов`язується поставити давальницьку сировину належної якості та здійснити оплату за виконані роботи.

Відповідно наданих документів, ПП "Вольфстріт" передано позивачу олії соєвої гідратованої у загальній кількості 419708,31 кг, унаслідок переробки якої отримано: олії соєвої рафінованої дезодорованої у кількості 402919,98 кг.

Факт виконання зазначених робіт позивачем підтверджено актами приймання-передачі сировини на переробку, видатковими накладними, накладними (у переробку), накладними (повернення постачальнику), актами надання послуг з переробки, звітами про продукцію, вироблену з сировини замовника, товарно-транспортними накладними, рахунками на оплату, платіжними дорученнями, оборотно-сальдовими відомостями по рахунках, за фактом надання послуг складено та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні (т. 4 а.с. 212-250, т. 5 а.с. 1-250, т. 6 а.с. 1-85).

Відповідно до умов укладеного Договору /п.4.1, 4.4,6.1/, контроль за якістю сировини виконавець здійснює у власній лабораторії. Умови поставки давальницької сировини: Давальницька сировина постачається Замовником на умовах DAP за адресою: Кіровоградська область, смт. Власівка, вул. Молодіжна,63в. Виконавець має технічні можливості для виготовлення давальницької сировини наступних видів продукції : олія соєва нерафінована екстракційна, олія соєва гідратована, олія соєва рафінована дезодорована (наливом/фасована), шрот соєвий кормовий тостований.

До матеріалів справи долучено копії журналів в`їзду /виїзду автомобілів, якими ввезено на територію ТОВ "Транзпостач" давальницької сировини, прийнятої від ПП "Вольфстріт" (т.6, а.с.101-103, 105). Зі змісту долученого реєстру вбачається, що вони містять дату, реквізити автомобіля, прізвища водіїв та вагу сировини, що в повному обсязі надає можливість ідентифікувати проведену господарську операцію.

Крім того, до матеріалів справи долучено копії книг кількісно-якісного обліку насіння сої. Вказане свідчить про надання ПП "Вольфстріт" позивачу документів щодо якості та походження давальницької сировини /лабораторні дослідження в частині відповідності давальницької сировини/ т.6, а.с.179-183). Зі змісту долучених копій книг вбачається, що вони містять підпис лаборанта, який проводив вимірювання, дату проведених досліджень, назву постачальника, що в повному обсязі надає можливість ідентифікувати проведену господарську операцію.

Отже, встановлені обставини справи, як правильно зазначив суд першої інстанції, свідчать про необгрунтованість висновків контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ПП "Вольфстріт".

29.03.2022 між позивачем (Виконавець) та ТОВ "Малін Фостер" (Замовник) укладено договір на переробку давальницької сировини №29032201/1 (т. 3 а.с. 164-170), відповідно до умов якого Виконавець (позивач) зобов`язується виконувати роботи з переробки давальницької сировини в готову продукцію, а Замовник (ТОВ "Малін Фостер") зобов`язується поставити давальницьку сировину належної якості та здійснити оплату за виконані роботи.

Відповідно наданих документів, ТОВ "Малін Фостер" передано позивачу олії соєвої гідратованої у загальній кількості 146815,732 кг, унаслідок переробки якої отримано: олії соєвої рафінованої дезодорованої у кількості 140943,103 кг.

Факт виконання зазначених робіт позивачем підтверджено актами приймання-передачі сировини на переробку, видатковими накладними, накладними (у переробку), накладними (повернення постачальнику), актами надання послуг з переробки, звітами про продукцію, вироблену з сировини замовника, товаро-транспортними накладними, рахунками на оплату, платіжними дорученнями, оборотно-сальдовими відомостями по рахунках, за фактом надання послуг складено та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні (т. 3 а.с. 173-250, т. 4 а.с. 1-200).

Відповідно до умов укладеного Договору /п.4.1, 4.4,6.1/, контроль за якістю сировини виконавець здійснює у власній лабораторії. Умови поставки давальницької сировини: Давальницька сировина постачається Замовником на умовах DAP за адресою: Кіровоградська область, смт. Власівка, вул. Молодіжна,63в. Виконавець має технічні можливості для виготовлення давальницької сировини наступних видів продукції : олія соєва нерафінована екстракційна, олія соєва гідратована, олія соєва рафінована дезодорована (наливом/фасована), шрот соєвий кормовий тостований.

До матеріалів справи долучено копії журналів в`їзду /виїзду автомобілів, якими ввезено на територію ТОВ "Транзпостач" давальницької сировини, прийнятої від ТОВ "Малін Фостер" (т.6, а.с.87-93). Зі змісту долученого реєстру вбачається, що вони містять дату, реквізити автомобіля, прізвища водіїв та вагу сировини, що в повному обсязі надає можливість ідентифікувати проведену господарську операцію.

Крім того, до матеріалів справи долучено копії книг кількісно-якісного обліку насіння сої. Вказане свідчить про надання ТОВ "Малін Фостер" позивачу документів щодо якості та походження давальницької сировини /лабораторні дослідження в частині відповідності давальницької сировини ( т.6, а.с.186-192). Зі змісту долучених копій книг вбачається, що вони містять підпис лаборанта, який проводив вимірювання, дату проведених досліджень, назву постачальника, що в повному обсязі надає можливість ідентифікувати проведену господарську операцію.

Отже, вказані докази, як правильно зазначив суд першої інстанції, свідчить про необгрунтованість доводів податкового органу про нереальність господарської операції між позивачем та ТОВ "Малін Фостер".

Таким чином, проаналізувавши докази, які надавалися на підтвердження господарських взаємовідносин між позивачем та ТОВ "Кухар Рішельє", ТОВ фірма "Комплект", ПП "Вольфстріт" ТОВ "Малін Фостер", суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновки про те, що такі докази, враховуючи умови укладених договорів та специфіку господарських взаємовідносин (виробництво продукції із давальницької сировини), спростовують висновки контролюючого органу про нереальність спірних господарських операцій.

При цьому, суд першої інстанції обгрунтовано звернув увагу на те, що фактично висновки про нереальність господарських операцій з вказаними контрагентами ґрунтуються виключно на аналізі податкової інформації щодо даних контрагентів та неможливість ними самостійно виконати умови договорів через відсутність ресурсів.

З цього приводу суд першої інстанції правильно зазначив, що така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

При цьому, суд апеляційної інстанції не ставить під сумнів можливість використання відповідачем під час виконання функцій податкового контролю зібраної аналітичної інформації, але таке використання повинно бути пов`язане з безпосереднім дослідженням спірних господарських взаємовідносин. Зокрема, якщо контролюючий орган ставить під сумнів реальність здійснення господарських операцій, через неможливість, з тих чи інших причин, виконання постачальником своїх зобов`язань за договором, то контролюючий орган не позбавлений можливості здійснити відповідні заходи (перевірки) щодо самого постачальника, а не покладати в основу неможливості здійснення господарських операцій лише наявну інформацію щодо такого постачальника.

Так, в акті перевірки, на що звертав увагу суд касаційної інстанції повертаючи справу на новий розгляд, контролюючим органом зазначалось про неможливість передати зазначеними контрагентами (Замовниками) позивачу на переробку давальницьку сировину (олію гідратовану) через відсутність трудових ресурсів та основних засобів, підприємства не декларували придбання такої сировини, її зберігання та перевезення, а також не могли й виступати перевізником сировини та готової продукції (що вбачається зі змісту досліджених ТТН), оскільки не мали будь-яких транспортних засобів та працівників водіїв.

Щодо аргументів відповідача про те, що контрагенти позивача не мали можливості виконати зобов`язання за вказаними договорами через недостатність чисельності працюючих та матеріально-технічних можливостей. Така позиція відповідача обгрунтована посиланням на данні, що містяться в інформаційних базах контролюючого органу.

З приводу таких аргументів контролюючого органу слід зазначити те, що вони є лише припущеннями та жодними доказами не підтвердженні. При цьому, контролюючим органом, з огляду на зміст укладених договорів та суть господарських операцій, не визначено та необгрунтовано необхідної кількості трудових ресурсів для виконання умов цього договору, а також необхідної наявності тих чи інших матеріально-технічних можливостей.

Крім цього, контролюючий орган не досліджував можливості залучення до перевезення сировини інших суб`єктів господарської діяльності або використання транспортних засобів, які належать іншим особам, хоча представник відповідача в судовому засіданні і не заперечував такої можливості.

Щодо доводів відповідача, про неможливості встановлення походження товару, який в подальшому поставлений на переробку позивачу, слід зазначити те, що позивач не зобов`язаний та не має об`єктивної можливості під час придбання товару у контрагента встановлювати його походження, а тому не може нести відповідальність з урахуванням таких обставин діяльності контрагента. Окрім того, позивач позбавлений можливості впливати на його контрагентів в частині здійснення ними господарської діяльності в рамках чинного законодавства України.

З приводу доводів відповідача про не встановлення факту придбання контрагентами позивача сировини, суд першої інстанції обгрунтовано звернув увагу на те, що така позиція контролюючого органу грунтується на аналізу зареєстрованих податкових накладних. Однак, при проведенні вказаного аналізу контролюючий орган обмежився лише операціями контрагентів позивача за період виписування позивачу податкових накладних та не з`ясував можливість придбання такого товару в іншому періоді. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує і те, що на запит позивача такі постачальники як ТОВ «Кухар Рішельє» та ТОВ фірма «Комплект» підтвердили господарські взаємовідносини з позивачем, при цьому, надавши документи, які підтверджували факт придбання ними сировини в інших суб`єктів господарювання, що спростовує доводи контролюючого органу про не встановлення факту придбання давальницької сировини.

Стосовно посилань відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачем надано суду документи, які не були надані до перевірки, слід зазначити те, що такими документами, як зазначав представник відповідача, є журнали в`їзду/виїзду автомобілів, які досліджувалися судом та з дослідження яких судом зроблено висновок про підтвердження факту ввезення давальницької сировини на територію розташування потужностей позивача для переробки сої.

Стаття 44 ПК України покладає на платника податків обов`язок подати до перевірки первинні документи, які стосуються предмета перевірки. Між тим, журнали в`їзду/виїзду автомобілів не є первинними документами, а отже у позивача був відсутній обов`язок надати такі журнали до перевірки. При цьому, дослідження судом першої інстанції цих журналів, насамперед, обумовлено необхідність виконання вказівок суду касаційної інстанції щодо дослідження доводів контролюючого органу про нереальність господарських операцій.

Таким чином, дослідження судом першої інстанції вказаних документів, які не були надані позивачем до перевірки, не суперечить положенням ПК України та вимогам процесуального законодавства.

Отже, проаналізувавши вищенаведені аргументи відповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки контролюючим органом не було наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарських операцій, засвідчені первинними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, то суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про безпідставність позиції відповідача щодо нереальності вказаних господарських операцій.

З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Щодо розподілу судом першої інстанції судових витрат та стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,0грн.

Частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової допомоги від 27.09.2023 (т. 8 а.с. 195) з додатком №1 від 27.09.2023 (т.8 а.с. 196), якими визначено, що надані послуги складаються з підготовки та подання позовної заяви до Кіровоградського окружного адміністративного суду та участі у судових засіданнях, розмір гонорару складає 12000,00 грн. (т. 4 а.с. 97); а також Акт виконаних робіт (т. 8 а.с. 200) та рахунок на вказану суму (т. 8 а.с. 199).

Встановлено, що професійна правнича допомога позивачу надавалася адвокатом Кириленко Юрієм Григоровичем на підставі договору про надання правничої допомоги від 23.06.2025 (далі - договір) та ордеру серії ВІ №1179586 від 23.06.2025.

Зі змісту акта виконаних робіт від 01.07.2025 слідує, що виконавцем в інтересах замовника згідно з договором у повному обсязі виконано такі зобов`язання:

- участь в судовому засіданні в суді І інстанції - /орієнтовно 2 судових засідання/ - 12000 грн.

Представник відповідача у своєму відзиві не погоджується з понесеними позивачем витратами на професійну правничу допомогу та з їх стягненням за рахунок бюджетних асигнувань відповідача і вважає такі витрати значно завищеними та такими, що не підтверджуються документально.

Отже, документально підтверджені витрати на правничу допомогу становлять 12000,0грн. В той же час, судом першої інстанції, враховуючи принцип співмірності та обгрунтованості, стягнуто на користь позивача 6000,0грн.

Суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованими аргументи скаржника щодо не співмірності та нерозумності відшкодованих судом позивачу понесених витрат, з огляду на таке.

Так, принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 6,7 статті 134 КАС України).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції дослідив зміст наданих позивачем документів, які містять опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, розмір визначеного гонорару, врахував категорію та складність цієї справи.

Вказуючи на не співмірність стягнутих витрат із складністю справи, відповідач не вказує про те, який гонорар адвоката є справедливим у контексті складності цієї справи, та який зазвичай застосовуються при визначенні винагороди адвоката.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У спірному випадку Договором визначено порядок формування вартості послуг - гонорар адвоката, який визначений у фіксованому розмірі.

Отже, умови щодо встановленого договором розміру гонорару адвоката відповідають приписам ст. 30 Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» та п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, та є визначеними.

Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши умови укладеного договору про надання правової допомоги, оцінивши у контексті названих процесуальним законом критеріїв співмірності, зазначений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката, дійшов правомірного висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача документально підтверджених витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,0грн.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат за наслідками апеляційного провадження.

Позивачем подано заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, які понесені у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції. Розмір витрат за надання правової допомоги становить 6000,0грн.

Відповідач заперечував щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зазначаючи про їх необгрунтованість та неспівмірність із складністю справи та витраченим адвокатом час.

Судом встановлено, що 24.02.2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНЗПОСТАЧ» в особі директора Гирич Віталія Івановича (Замовник) уклало з Адвокатом Кириленко Юрієм Григоровичем (Представник) договір про надання правничої допомоги (далі Договір), предметом якого є представництво інтересів Замовника при підготовці до розгляду та розгляді у суді апеляційної інстанції адміністративної справи № 340/9234/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНЗПОСТАЧ» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області по визнанню протиправними та скасуванню податкових повідомлень-рішень, винесених ГУ ДПС у Кіровоградській області за результатами перевірки ТОВ «ТРАНЗПОСТАЧ» (Акт № 4976/11-28-07-02/41695985 від 26.06.2023 року).

Розділом 4 Договору передбачений гонорар Представника, зокрема:

4.3. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами та зазначені в Додатку 1 до цього Договору.

4.5. Підставою для сплати гонорару є рахунок-фактура, виписаний Представником.

4.7. Сторони погоджуються з тим, що розмір гонорару за цим Договором становитиме 6000,00 (п`ять тисяч) грн. (у разі, якщо заявлена орієнтована і фактична участь у судових засіданнях співпадають. В іншому випадку розмір гонорару підлягає коригуванню відповідно з *ПРИМІТКОЮ, що наведена в таблиці у розділі 2 цього Додатку). Гонорар має бути виплачений в строк не пізніше 30 календарних днів після винесення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до Акту виконаних робіт (прийняття послуг) від 26.02.2026 року, підписаного Сторонами, на день складання цього акту Представник надав Замовнику необхідну правничу допомогу, яка складається з представництва інтересів Замовника при підготовці до розгляду та розгляді у суді апеляційної інстанції адміністративної справи № 340/9234/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНЗПОСТАЧ» до Головного управління ДПС у Кіровоградській області по визнанню протиправними та скасуванню податкових повідомлень-рішень, винесених ГУ ДПС у Кіровоградській області за результатами перевірки ТОВ «ТРАНЗПОСТАЧ» (Акт № 4976/11-28-07-02/41695985 від 26.06.2023 року).

Сторони погодились, що послуги, визначені додатком № 1 до Договору (Розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу) на суму 6000 грн. надані в повному обсязі і прийняті Замовником.

Згідно з Додатком 1 до Договору та актом виконаних робіт надані послуги з правничої допомоги полягали в такому: ознайомлення з рішенням суду першої інстанції та його аналіз; ознайомлення з апеляційною скаргою та її аналіз; підготовка відзиву на апеляційну скаргу; участь у розгляді справи.

23.02.2026 року Адвокатом на адресу ТОВ «ТРАНЗПОСТАЧ» виписано рахунок № 3 на оплату наданих послуг в сумі 6000 грн. за зазначеним договором про надання правничої допомоги.

Таким чином, встановлені обставини свідчать про надання позивачу послуг з правничої допомоги на стадії апеляційного провадження, пов`язаність цих послуг з предметом розгляду у цій справі.

Оцінюючи заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу, на предмет їх обгрунтованості та співмірності, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що ця справа потребує значного часу для викладення правової позиції, враховуючи як обсяг досліджуваних у цій справі господарських взаємовідносин так і обставини, що підлягали встановленню у цій справі з огляду на висновки суду касаційної інстанції, а тому суд вважає, що понесені позивачем витрати на правничу у сумі 6000грн. є співмірними із складністю цієї справи. Зворотного відповідачем не доведено.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 6000грн.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року у справі №340/9234/23 - без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транзпостач» судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 6000грн.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини проголошено 08.04.2026

Повне судове рішення складено 09.04.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя С.М. Іванов