Справа № 200/1317/26
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2026-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
200/1317/26: Адміністративні справи (з 01.01.2019); Справи, що виникають з відносин публічної служби, зокрема справи щодо; проходження служби, з них; військової служби.
Надіслано судом: 08.04.2026. Зареєстровано: 09.04.2026. Забезпечено надання загального доступу: 10.04.2026.
Номер судового провадження: не визначено
Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року Справа№200/1317/26

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про:

- визнання протиправними дій (бездіяльності) щодо відмови в оформленні довідки про безпосередню участь у бойових діях та в призначенні і виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000,00 гривень, передбаченої п. 4 постанови КМУ № 153 від 11.02.2025 року (зі змінами постановою № 942 від 30.07.2025);

- зобов`язання здійснити виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000,00 гривень, передбаченої п. 4 постанови КМУ № 153 від 11.02.2025 (зі змінами постановою № 942 від 30.07.2025).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач у війці до 25 років у 2021 році уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України з військовою частиною НОМЕР_2 , який набрав чинності з 30 липня 2021 року.

Згідно з вказаним контрактом позивач був призначений на посаду стрільця-помічника гранатометника десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 .

31 липня 2021 року позивача було переведено до військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 окремий аеромобільний батальйон НОМЕР_5 окремої аеромобільної бригади Десантно-штурмових військ Збройних Сил України) на посаду старшого сапера 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) від 27 липня 2021 року № 114-РС. Позивача зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та на всі види забезпечення з 31 липня 2021 року, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 31 липня 2021 року № 210.

Вказане переведення відбулося в період дії воєнного стану.

Позивач продовжує проходити військову службу у Збройних Силах України під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року.

22 березня 2022 року о 12:30 годині, під час виконання бойового завдання з відсічі збройної агресії російської федерації проти України в районі ведення бойових дій (м. Рубіжне, Луганська область), позивач отримав вогнепальне осколкове наскрізне поранення правого передпліччя, яке пов`язане із захистом Батьківщини.

Позивач звернувся до командування військової частини НОМЕР_7 з рапортом про призначення та виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 гривень, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11 лютого 2025 року (з урахуванням змін, внесених Постановою № 942 від 30 липня 2025 року).

При цьому, саме відповідач листом від 06.02.2026 року відмовив у оформленні необхідних документів (довідки про безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин, відповідно до Додатка 1 до доручення Міністра оборони України № 5601/уд від 26 вересня 2025 року) та у виплаті винагороди, мотивуючи це виключно укладенням контракту 30 липня 2021 року, тобто до введення воєнного стану. Відмова викладена у відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 № 117/2/ВихЗПІ від 06 січня 2026 року.

Вказує, що Порядком реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану, затвердженого постановою № 153 (далі - «Порядок»), не передбачена виплата одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень на підставі рапорту/заяви/ звернення.

Разом з тим, позивач вважає, що він підпадає під умови, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 (з урахуванням змін, внесених Постановою № 942 від 30 липня 2025 року), оскільки, починаючи з 2021 року та по теперішній час приймає безпосередню участь у бойових діях.

Вказує, що відповідач, відмовивши у видачі довідки та нарахуванні позивачу одноразової грошової винагороди, передбаченої законодавством, порушує право позивача на її отримання, тому позивач змушений звернутися суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмового провадження).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідач 17.03.2026 року надав письмовий відзив. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що військова частина НОМЕР_1 є юридичною особою, органом військового управління ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), оскільки позивач не проходив в ній службу.

Вказує, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 12.10.2023 №291 позивач був переміщений до військової частини НОМЕР_7 , яка є окремою юридичною особою, має власну фінансову службу та є розпорядником бюджетних коштів третього рівня.

Звертає увагу, що представник позивача із адвокатським запитом 24.12.2025 звертався, зокрема до командира військової частини НОМЕР_7 з вимогою надати довідку про безпосередню участь у бойових діях, відмову в оформленні якої оскаржує позивач.

Відповідь позивачу надано командиром військової частини НОМЕР_7 за Вих №2100/1/ВихЗПІ від 01.01.2026.

Про розгляд зазначеного адвокатського запиту військова частина НОМЕР_9 поінформувала військову частини НОМЕР_1 листом від 02.01.2026 №2100/25.

У зв`язку із тим, що адвокатський запит від 24.12.2025 було адресовано і командиру військової частини НОМЕР_1 додатково було надано відповідь від 06.01.2026 №117/2/ВихЗПІ, яка повторює зміст відповіді наданої командиром військової частини НОМЕР_9 . У відповіді зокрема зазначено, що у військової частини НОМЕР_9 відсутні підстави для видачі довідки.

Також зазначає про пропуск позивачем процесуального строку звернення до суду, передбаченого ч.5 ст. 122 КАС України.

Крім того, вказує, що відповідно до пункту 4 Постанови № 153 установлено, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.

Враховуючи вищезазначене, обов`язковими умовами для отримання виплати особами, зазначеними у пункті 4 Постанови №153, є одночасна відповідність таким критеріям:

Громадянство: Особа є громадянином України.

Вік: На момент прийняття або призову на службу особа мала вік до 25 років.

Час вступу на службу: Прийняття за контрактом або призов відбулися виключно під час дії воєнного стану (починаючи з 24 лютого 2022 року).

Дійсна військова служба: Перебування на військовій службі станом на 13 лютого 2025 року (дату набрання чинності Постановою).

Військове звання (склад): Особа належить до рядового, сержантського або старшинського складу (або підпадає під винятки: колишні строковики, які уклали контракт під час воєнного стану; атестовані до звання «молодший лейтенант»; переатестовані в офіцерський склад ).

Наявність бойового досвіду: Безпосередня участь у бойових діях у районах їх ведення.

Тривалість бойового досвіду: Для виплати 1 млн грн: сумарно не менше 6 місяців станом на 13 лютого 2025 року або менше 6 місяців, але за наявності поранення/ травми/захворювання, отриманого під час захисту Вітчизни, чи факту перебування в полоні (крім добровільної здачі).

Для пропорційної виплати: менше 6 місяців (без поранень чи полону) розраховується як 1/6 від 1 млн грн за кожні 30 днів участі.

Бездоганність служби: Для виплати військовослужбовець у період з дня прийняття/призову на військову службу (після 24.02.2022) і до 13 лютого 2025 року не повинен мати:

Притягнень до кримінальної відповідальності;

Двох або більше притягнень до адміністративної відповідальності за військові адміністративні правопорушення;

Чинних (строк дії яких не закінчився станом на 13.02.2025) дисциплінарних стягнень, накладених письмовим наказом за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни.

Отже, однією з ключових умов для отримання одноразової грошової винагороди, визначеною пунктом 4 Постанови КМУ № 153, є факт прийняття або призову особи на військову службу під час дії воєнного стану, тобто починаючи з 24 лютого 2022 року, а позивач уклав контракт про проходження військової служби 30 липня 2021 року.

За таких обставин вважає, що позивач не має права на отримання одноразової грошової винагороди, визначеною пунктом 4 Постанови КМУ № 153, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить ІD-паспорт № НОМЕР_10 , виданий 28.09.2021 року.

Позивач у війці 20 років уклав з військовою частиною НОМЕР_2 контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, який набрав чинності з 30 липня 2021 року, та на підставі якого, прийнято наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 31.07.2021 року № 210 (по стройовій частині) про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу вказаної частини та всі види забезпечення з 31.07.2021 року.

При цьому, військова частина НОМЕР_2 , яка уклала контракт з позивачем, супровідним листом від 17.05.2022 року направила військовій частині НОМЕР_3 пакет документів для виплати одноразової грошової допомоги після укладання першого контракту, передбаченої наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 року.

Матеріали справи містять рапорт позивача від 28.01.2022 року про виплату йому вказаної грошової допомоги, проте доказів виплати сторонами не надано.

Згідно з наказом наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 12.10.2023 року № 291 (по стройовій частині) позивача виключено зі списків частини та усіх видів забезпечення у зв`язку з вибуттям до нового місця служби до військової частини НОМЕР_7 .

Позивач на теперішній час продовжує проходити військову службу у Збройних Силах України.

Позивач має статус учасника бойових дій, що доведено посвідченням серії НОМЕР_11 від 28.12.2022 року.

22 березня 2022 року під час виконання бойового завдання з відсічі збройної агресії російської федерації проти України в районі ведення бойових дій (м. Рубіжне, Луганська область), позивач отримав вогнепальне осколкове наскрізне поранення правого передпліччя.

Вказане поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, сталося внаслідок бойового зіткнення з підрозділами Збройних Сил російської федерації під час пересування підрозділу по вулицях Теплова та Визволителів, що підтверджується первинною медичною карткою від 22 березня 2022 року (форми 100, виданої ПМП м. Лисичанськ), довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_3 № 836/6878 від 17 жовтня 2022 року та витягом з журналу ведення бойових дій вказаної частини за 22.03.2022 року.

Довідки військової частини про безпосередню участь позивача у бойових діях до матеріалів справи не надано.

Позивач вважаючи, що на нього розповсюджуються умови щодо отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, оскільки, починаючи з 2022 року він приймав безпосередню участь у бойових діях та отримав поранення, звернувся через представника до військової частини НОМЕР_7 з рапортом про призначення та виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 гривень, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11 лютого 2025 року (з урахуванням змін, внесених Постановою № 942 від 30 липня 2025 року).

Як зазначив відповідач, відповідь позивачу надано командиром військової частини НОМЕР_7 за Вих №2100/1/ВихЗПІ від 01.01.2026 року. Про розгляд зазначеного адвокатського запиту військова частина НОМЕР_9 поінформувала військову частини НОМЕР_1 листом від 02.01.2026 року №2100/25.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 № 117/2/ВихЗПІ від 06 січня 2026 року відповідач відмовив позивачу у оформленні необхідних документів (довідки про безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин, відповідно до Додатку 1 до доручення Міністра оборони України № 5601/уд від 26 вересня 2025 року) та у виплаті винагороди, мотивуючи це виключно укладенням контракту 30 липня 2021 року, тобто до введення воєнного стану.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо відмови листом від 06 січня 2026 року в оформленні довідки про безпосередню участь у бойових діях та в призначенні і виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000,00 гривень, передбаченої п. 4 постанови КМУ № 153 від 11.02.2025 року, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Приписами ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Згідно з вказаною нормою суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Приписами частини 6 статті 2 Закону № 2232-XII передбачено такі види військової служби:

базова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу;

військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;

військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

В подальшому строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи. Отже, як у спірний період, так і нас час розгляду даної справи на території України діє особливий період.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» вирішено погодитись з пропозицією Міністерства оборони стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану (далі - експериментальний проект) (далі - Постанова №153).

Пунктом 3 Постанови №153 установлено, що:

громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу;

Збройні Сили;

Національна гвардія;

Державна прикордонна служба;

Міністерство оборони;

Міністерство внутрішніх справ;

військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.

Пунктом 4 Постанови №153 в первинній редакції установлено, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;

військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;

виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:

були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;

проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу молодший лейтенант;

проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.

До Постанови №153 Кабінетом Міністрів України двічі вносилися зміни: Постановою КМУ №387 від 01.04.2025 року (дата набрання чинності: 08.04.2025 року) та Постановою КМУ №942 від 30.07.2025 року (дата набрання чинності: 07.08.2025 року).

Отже, з урахуванням внесених змін абзацом другим пункту 4 Постанови № 153 передбачено, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.

Абзацом 4 пункту 4 Постанови №153 (в редакції Постанови КМУ №387 від 01.04.2025 року) передбачено, що військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.

З положень абз. 2 п. 4 Постанови №153 слідує, що кваліфікуючими умовами для набуття права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у порядку п.4 постанови КМУ від 11.02.2025р. №153 є одночасна сукупність таких факторів як: 1) належність здобувача виплати до осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил; 2) призов або прийняття здобувача виплати на військову службу у віці до 25 років під час дії воєнного стану; 3) особиста та безпосередня участь здобувача виплати у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою.

Отже, однією з ключових умов для отримання одноразової грошової винагороди, визначеною пунктом 4 Постанови КМУ № 153, є факт прийняття або призову особи на військову службу під час дії воєнного стану, тобто починаючи з 24 лютого 2022 року, а позивач уклав контракт про проходження військової служби 30 липня 2021 року.

Як зазначено вище, приписами частини 6 статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, зокрема такі види військової служби: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період та військова служба за контрактом осіб рядового складу.

Тобто, закон розмежовує ці два різні види військової служби.

Суд також враховує відомості з електронного ресурсу https://mod.gov.ua/news/yak-otrimati-1-miljon-griven-dobrovolczyam-yaki-u-viczi-18-24-roki-priyednalisya-do-vijska-do-startu-proyektu-kontrakt-18-24:

«Добровольці, які у віці 18-24 роки приєдналися до війська і служили у період з 24 лютого 2022 року по 13 лютого 2025 року і є чинними військовослужбовцями, мають право на одноразову грошову винагороду в розмірі 1 000 000 гривень. Це передбачено рішенням уряду щодо впровадження ініціативи «Контракт 18-24».

Разом з тим, як зазначив позивач, ним було укладено контракт про проходження військової служби 30 липня 2021 року, тобто до введення дії воєнного стану, а отже він не є учасником експериментального проекту, учасником якого є громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил на посади рядового, сержантського і старшинського складу, які уклали контракт до 24 лютого 2022 року, що унеможливлює ним участь в цьому експериментального проекті.

Крім того, в період укладання контракту позивача виплачувалася одноразова грошова допомога, передбачена наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 року, на виплату якої, позивач написав рапорт від 28.01.2022 року.

Таким чином, враховуючи недоведеність позивачем невідповідності дій військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо відмови, викладеної у листі від 08.02.2026 року, в оформленні довідки про безпосередню участь у бойових діях та в призначенні і виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 гривень, передбаченої п. 4 Постанови КМУ № 153 від 11.02.2025. критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Стосовно заяви відповідача про заміну його на належного - військову частину НОМЕР_7 , суд зазначає, що позивач оскаржує відмову військової частини НОМЕР_1 , викладену в листі від 06.02.2026 року № 117/2/ВихЗПІ, а не відмову військової частини НОМЕР_7 №2100/1/ВихЗПІ від 01.01.2026 року, яку навіть не надав до позову.

Крім того, позивачем не порушено строку звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України, оскільки позивач оскаржує відмову відповідача, викладену у листі від 06.02.2026 року, а звернувся з позовом 24.02.2026 року, тобто в межах місячного строку, передбаченого вказаною нормою, а тому клопотання відповідача про залишення позову без руху та заміну первинного відповідача є необґрунтованими.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до приписів частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не вирішується у зв`язку з відмовою у позовних вимогах.

На підставі положень Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_12 ) до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання протиправними дій (бездіяльності), зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 08 квітня 2026 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.Б. Голубова

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...