Справа № 160/4907/26
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 рокуСправа №160/4907/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю Дніпровські енергетичні послуги в особі представника Підуста Олександра Миколайовича до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та скасування постанов,-
02.03.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 01.03.2026 року через систему Електронний суд позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю Дніпровські енергетичні послуги в особі представника Підуста Олександра Миколайовича до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якій представник позивача просить суд:
- визнати дії Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, що полягали у вчиненні виконавчої дії винесення постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат неправомірними;
- скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 19.02.2026 року ВП №80303267 винесену посадовою особою Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України;
- скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19.02.2026 року ВП №80303267 винесену посадовою особою Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що станом на сьогодні сума, визначена у виконавчому документі, не підлягає примусовому стягненню. У зв`язку з цим, винесення постанови про стягнення виконавчого збору є передчасним та таким, що безпідставно покладає на боржника додатковий фінансовий тягар. Отже, законодавством унормовано, що поки діє військовий стан, відповідна категорія рішень суду та виконавчих документів, виданих на їх підставі, не передбачає можливості застосування заходів примусового виконання. В свою чергу, оскільки виконавчий збір за своїм змістом є винагородою саме за здійснення заходів примусового виконання, то якщо відповідні заходи не здійснюється, такий виконавчий збір також не може бути стягнутий, з огляду на зупинення виконавчих дій імперативно передбачене нормами законодавства. Натомість, після закінчення військового стану не відомо, яка сума боргу за виконавчим документом буде підлягати примусовому стягненню (можливо боржник в цьому проміжку часу виконає рішення повністю), з огляду на це вказана в постанові про стягнення виконавчого збору сума, є такою яка визначена наперед (завчасно), що не передбачено вимогами діючого законодавства, а тому суперечить п.1 ч.2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження. На думку позивача, вчинення виконавчої дії по винесенню постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, вже суперечить суті самої заборони, передбаченої пунктом 10-5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону, щодо зупинення відповідних дій на період військового стану. Таким чином, на період військового стану встановлено заборону на вчинення виконавчих дій щодо боржника який є учасником ринку електричної енергії та включений у відповідний перелік на сайті НКЕРКП і є пряма вказівка на зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, тому посадовою особою відділу виконання неправомірно та передчасно винесено постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Внесенням змін до Закону України Про виконавче провадження щодо зупинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень в частині стягнення інфляційних та річних для членів ринку електричної енергії, законодавець намагався на період військового часу надати можливість виконувати ці рішення підприємствам енергетичного сектору добровільно за наявності фінансової можливості. Однак, своїми діями, посадова особа фактично позбавила боржника можливості добровільно виконати рішення суду без сплати виконавчого збору. Ураховуючи викладене, постанова про стягнення виконавчого збору від 19.02.2026 року ВП № 80303267 та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19.02.2026 року ВП № 80303267 підлягають скасуванню як винесені передчасно з огляду на введення законодавством мораторію на вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень, тому виконавчі дії не повинні були вживатися. Скасуванням зазначених постанов, буде усунуто порушене право позивача (боржника у ВП), що полягає у понесенні додаткових витрат у вигляді виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026 року зазначена вище справа розподілена та 03.03.2026 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 09.03.2026 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
27.03.2026 року від представника товариства з обмеженою відповідальністю Дніпровські енергетичні послуги до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представником позивача зазначено про наступне. Позивач вважає вчинення виконавчих дій, що полягали в винесенні постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження такими що порушують права Позивача та винесені всупереч діючим нормам Закону України «Про виконавче провадження». Якщо прямою нормою Закону, а саме пунктом 10-5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» встановлено зупинення виконавчих дій, то вважаємо вчинення виконавчих дій, що полягали в винесенні постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження такими що порушують права позивача та винесені всупереч діючим нормам Закону України «Про виконавче провадження». На думку представника позивача, виконавча дія - винесення постанови про стягнення виконавчого збору, це друга виконавча дія, яка вчиняється після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. І якщо приписами Пункту 10-5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону встановлено зупинення виконавчих дій, то вважаємо вчинення виконавчих дій, що полягали в винесенні постанови про стягнення виконавчого збору ВП №80303267 під час дії військового стану та мораторію на стягнення боргу - незаконними. Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5 (зі змінами) виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. З зазначеного можна зробити також логічний висновок, що виконавча дія - винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, це також наступна виконавча дія, яка вчиняється після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. І якщо приписами Пункту 10-5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону встановлено зупинення виконавчих дій, то вважаємо вчинення виконавчих дій, що полягали в винесенні постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 80303267 під час дії військового стану та мораторію на стягнення боргу - незаконними. Представник позивача також вважає, що вчинення виконавчої дії по винесенню постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, вже суперечить суті самої заборони, передбаченої пунктом 10-5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону, щодо зупинення відповідних дій на період військового стану. Внесенням змін до Закону України «Про виконавче провадження» щодо зупинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень в частині стягнення інфляційних та річних для членів ринку електричної енергії, законодавець намагався на період військового часу надати можливість виконувати ці рішення підприємствам енергетичного сектору добровільно за наявності фінансової можливості. Однак, своїми діями, посадова особа фактично позбавила Боржника можливості добровільно виконати рішення суду без сплати виконавчого збору. Фактично, означеними змінами до Закону України «Про виконавче провадження» визначається певний особливий порядок виконання рішень суду де боржниками є стратегічні підприємства енергетичної галузі, законодавець встановлює так звану відкладальну обставину (на час військового стану) для виконання рішень суду по цим категоріям справ, тим самим продовжуючи добровільний строк виконання рішення суду для підприємств критичної інфраструктури. Отже, постанова про стягнення виконавчого збору від 19.02.2026 року ВП № 80303267 та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19.02.2026 ВП № 80303267 підлягають скасуванню як винесені передчасно з огляду на введення законодавством мораторію (зупинення) на вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень, тому виконавчі дії не повинні були вживатися. Відповідно до п.17 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 за наявності обставин, передбачених статтею 34, пунктами 14, 15, 102, підпунктом 1 пункту 103, підпунктом 1 пункту 10-5, пунктом 10-5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону, виконавець виносить постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, крім випадків, визначених Законом. Отже після відкриття виконавчого провадження виконавець мав зупинити всі подальші виконавчі дії. Скасуванням зазначених постанов, буде усунуто порушене право позивача (боржника у ВП), що полягає у понесенні додаткових витрат у вигляді виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.
06.04.2026 року від Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України до суду надійшла копія матеріалів виконавчого провадження №80303267.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
За результатами реєстрації означеної заяви та виконавчого документа в автоматизованій системі виконавчого провадження надано єдиний унікальний номер виконавчого провадження № 80303267 та визначено відповідального державного виконавця заступника начальника Відділу Григорян Наріну Альбертівну.
Керуючись вимогами ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27, 42 Закону України «Про виконавче провадження» заступником начальника Відділу Наріною Григорян 19.02.2026 року в межах виконавчого провадження №80303267 прийняті наступні процесуальні рішення: винесено постанову про відкриття виконавчого провадження; винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (320,00 грн.); винесено постанову про стягнення виконавчого збору (10% від суми, яка підлягає стягненню 935 186,95 грн.).
Підставою для прийняття постанови про зупинення вчинення виконавчих дій слугувало те, що тимчасово, на час дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та грошові кошти) у виконавчих провадженнях у частині стягнення сум індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання, 3 процентів річних від простроченої суми грошового зобов`язання чи іншого розміру процентів, встановлених договором або законом, сум неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошових зобов`язань, сплата яких передбачена договорами, за грошовими зобов`язаннями суб`єктів господарювання, що виникли у період з 24 лютого 2022 року по 1 вересня 2024 року, за якими боржниками є учасники ринку електричної енергії, перелік яких із зазначенням номерів судових справ оприлюднюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на її офіційному веб-сайті. На офіційному веб-сайті Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг товариство з обмеженою відповідальністю Дніпровські енергетичні послуги включено до Переліку учасників ринку електричної енергії, визначений пунктом 10-5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням номеру судового наказу по якому відкрито виконавче провадження.
Позивач вважаючи, що дії Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, що полягали у вчиненні виконавчої дії винесення постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат є неправомірними, постанова про стягнення виконавчого збору від 19.02.2026 року ВП №80303267 та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19.02.2026 року ВП №80303267 прийняті протиправно та підлягають скасуванню, звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд зазначає таке.
Вирішуючи даний спір по суті та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ в редакції на час спірних відносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктами 1, 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України, а також постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди, підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Статтею 27 Закону № 1404-VІІІ надано визначення поняття виконавчий збір та унормовано питання щодо його розміру, порядку та підстав стягнення.
Так, згідно із частиною першою, другою статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Згідно з частиною четвертою статті 27 Закону №1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.
Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
Частиною п`ятою статті 27 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення та Закону України Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу, а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.
Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, розроблено Інструкцію з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція).
Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.
Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.
Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.
Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.
Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.
Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.
Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження останній повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Законодавцем виділений окремий випадок, коли при відкритті виконавчого провадження не виноситься постанова про стягнення виконавчого збору - за виконавчими документами про стягнення аліментів.
Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
Згідно зі статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються, зокрема стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Так, відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5 (зі змінами) виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. При цьому, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).
Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, вбачається, що одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) обов`язком державного виконавця є винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (тобто визначення мінімальних витрат виконавчого провадження є обов`язковою складовою процесуального оформлення виконавчого провадження).
Так, у справі, що розглядається, позивач оскаржує постанову про стягнення виконавчого збору від 19.02.2026 року ВП №80303267 Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19.02.2026 року ВП №80303267 Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Суд вважає необгрунтованими доводи представника позивача відносно того, що постанова про стягнення виконавчого збору від 19.02.2026 року ВП №80303267 та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19.02.2026 року ВП №80303267 прийняті протиправно, оскільки заходи примусового виконання рішення підлягали зупиненню відразу після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та зазначає наступне.
Законом № 4213-IX від 14.01.2025 було доповнено розділ ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» пунктом 10-5, зі змісту якого вбачається, зокрема, що тимчасово, на час дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та грошові кошти) у виконавчих провадженнях у частині стягнення сум індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання, 3 процентів річних від простроченої суми грошового зобов`язання чи іншого розміру процентів, встановлених договором або законом, сум неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошових зобов`язань, сплата яких передбачена договорами, за грошовими зобов`язаннями суб`єктів господарювання, що виникли у період з 24 лютого 2022 року по 1 вересня 2024 року, за якими боржниками є учасники ринку електричної енергії, перелік яких із зазначенням номерів судових справ оприлюднюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на її офіційному веб-сайті, а саме: постачальників універсальних послуг перед виробниками електричної енергії та гарантованим покупцем за договорами купівлі-продажу електричної енергії; постачальників універсальних послуг перед операторами систем розподілу за договорами про надання послуг з розподілу; постачальників універсальних послуг перед оператором системи передачі за договорами про надання послуг з передачі; гарантованого покупця перед постачальниками універсальних послуг за договорами про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів; гарантованого покупця перед виробниками електричної енергії за договорами купівлі-продажу електричної енергії; гарантованого покупця перед виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії за договорами про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом та договорами про надання послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії; оператора системи передачі перед гарантованим покупцем та постачальниками універсальних послуг за договорами про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії; операторів систем розподілу перед оператором системи передачі за договорами про надання послуг з передачі та договорами про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління; виробників електричної енергії перед гарантованим покупцем за договорами про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів.
Підставою для прийняття постанови про зупинення вчинення виконавчих дій слугувало те, що тимчасово, на час дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та грошові кошти) у виконавчих провадженнях у частині стягнення сум індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання, 3 процентів річних від простроченої суми грошового зобов`язання чи іншого розміру процентів, встановлених договором або законом, сум неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошових зобов`язань, сплата яких передбачена договорами, за грошовими зобов`язаннями суб`єктів господарювання, що виникли у період з 24 лютого 2022 року по 1 вересня 2024 року, за якими боржниками є учасники ринку електричної енергії, перелік яких із зазначенням номерів судових справ оприлюднюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на її офіційному веб-сайті. На офіційному веб-сайті Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг товариство з обмеженою відповідальністю Дніпровські енергетичні послуги включено до Переліку учасників ринку електричної енергії, визначений пунктом 10-5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням номеру судового наказу по якому відкрито виконавче провадження.
Отже, відповідачем у повній мірі дотримано вимоги пункту 10-5 розділу ХІІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про виконавче провадження».
Суд зауважує, що зупинення виконавчого провадження відповідачем (на виконання пункту 10-5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження»), жодним чином не змінює визначених законом умов та підстав для відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору з боржника, та стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження.
Як уже зазначалось судом, примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження останній повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
За такого правового регулювання та обставин справи суд погоджується з доводами відповідача, що заступник начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Григорян Наріна Альбертівна при прийнятті оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору розмір мінімальних витрат виконавчого провадження діяла на підставі, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».
З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору від 19.02.2026 року ВП №80303267 та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19.02.2026 року ВП №80303267 є правомірними, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для їх скасування.
Та як наслідок, дії Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, що полягали у вчиненні виконавчої дії винесення постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат є правомірними.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно із його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Враховуючи вище викладене, оскільки доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Дніпровські енергетичні послуги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Зважаючи на те, що у задоволенні позову суд відмовляє, судові витрати відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не розподіляються.
Керуючись ст. ст. 139, 241-242, 244-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю Дніпровські енергетичні послуги в особі представника Підуста Олександра Миколайовича до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та скасування постанов відмовити повністю.
Розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, набирає законної сили у строк та порядок визначений ст. 272 КАС України.

Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, оскаржується у строк та порядок встановлений ч. 6 ст. 287 КАС України.

Суддя С. В. Прудник