Справа № 340/2105/26
Суддя: Г.М. МОМОНТ
Дата ухвалення: 2026-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

08 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа №340/2105/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Момонт Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Кропивницькому заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом: Приватного підприємства Агрофірми «Центр», с. Садки, Кропивницький район, Кіровоградська область

до відповідача: Головного управління ДПС у Кіровоградській області, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Агрофірма «Центр» звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області, що оформлене листом від 01.04.2026 р. №4339/6/11-28-04-04-02 «Про скасування статусу платника єдиного податку четвертої групи»;

- зобов`язання Головного управління ДПС у Кіровоградській області поновити статус Приватного підприємства Агрофірма «Центр», як платника єдиного податку четвертої групи з дати його виключення та відновити в Реєстрі платників єдиного податку відомості про статус Приватного підприємства Агрофірма «Центр», як платника єдиного податку четвертої групи з дати його виключення.

Одночасно із позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області, що оформлене листом від 01.04.2026 р. №4339/6/11-28-04-04-02 «Про скасування статусу платника єдиного податку четвертої групи» до набрання законної сили судовим рішенням у відповідній справі. Заява мотивована тим, що ПП Агрофірма «Центр» оскаржується рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області, оформлене листом від 01.04.2026 р. №4339/6/11-28-04-04-02 «Про скасування статусу платника єдиного податку четвертої групи», яке на думку позивача є протиправним, прийняте безпідставно та з порушенням законодавчо визначеної процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку. Анулювання статусу платника єдиного податку четвертої групи для орендаря ПП АФ «Центр» автоматично позбавляє його орендодавців-фізичних осіб права на податкову пільгу з плати за землю. Як наслідок, контролюючий орган у строк до 1 липня цього року нарахує цим громадянам земельний податок, який вони не мали сплачувати передаючи земельну ділянку в оренду, що призведе до подвійного оподаткування одного і того ж об`єкту. Також представник позивача зазначив, що отримання фізичними особами податкових повідомлень-рішень на сплату земельного податку за ділянки, що перебувають в оренді, призведе до масових скарг, звернень та позовів громадян до позивача, що загрожує діловій репутації та стабільності роботи підприємства, яку, враховуючи кількість орендарів, відновити буде вкрай важко. Це може стати наслідком розірвання договірних відносин оренди, звільнення працівників, що матиме наслідком ускладнення або неможливість відновлення господарської діяльності та банкрутства, а для відновлення прав та інтересів ПП АФ «Центр» необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Окрім того, представник позивача вказав, що задоволення позову у цій справі та поновлення статусу для позивача призведе до виникнення підстав для скасування направлених орендодавцям податкових повідомлень-рішень на сплату земельного податку, що породить численні майнові спори з податковим органом, а отже застосування заходів забезпечення позову у світлі конкретних обставин даної справи та особливостей правового регулювання спірних відносин відповідає і принципу процесуальної економії, який забезпечить відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. За наслідками анулювання реєстрації платником єдиного податку четвертої групи позивач має змінити систему оподаткування на загальну, що призведе до додаткового податкового навантаження, від якого аграрій був звільнений як платник четвертої групи. Це спричинити дефіцит обігових коштів під час виконання весняних польових робіт. На переконання представника позивача, вказані обставини можуть суттєво вплинути на ведення позивачем господарської діяльності, призвести до розірвання договірних відносин, утруднити або зробити неможливим відновлення господарської діяльності в подальшому. У разі відновлення статусу позивача як платника єдиного податку (у випадку ухвалення судом рішення про задоволення позову) необхідним буде зворотне коригування податкового обліку як самого позивача, так і його контрагентів, оскільки податкове законодавство передбачає зовсім інші правила ведення обліку для платників податків на загальній системі оподаткування. Отже, невжиття заходів забезпечення, на думку представника, може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав і інтересів позивача, для захисту яких він звернувся до суду.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу. При цьому суд оцінює наявність обставин, що зумовлює застосування відповідних заходів, за своїм внутрішнім переконанням з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах справи, керуючись законом.

Суд зауважує, що сама лише незгода позивача із рішенням суб`єкта владних повноважень та звернення до суду щодо його оскарження, не зумовлює застосування судом заходів забезпечення позову.

Наведені представником позивача доводи в обґрунтування існування підстав для забезпечення позову не базуються на припущеннях про ймовірне настання негативних наслідків для позивача та третіх осіб.

Однак, підстави забезпечення позову не можуть ґрунтуватися на ймовірних припущеннях і повинні підтверджуватись належними та допустимими доказами.

Водночас, суд звертає увагу на те, що безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте саме по собі посилання на негативний вплив рішень суб`єктів владних повноважень не є підставою для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Окрім того, забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого рішення є фактичним ухваленням рішення у справі без розгляду справи по суті, а застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та виходить за межі підстав забезпечення позову, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, що є неприпустимим.

Забезпечення позову у вищевказаний спосіб призведе до продовження здійснення ПП Агрофірма «Центр» своєї господарської діяльності з використанням статусу платника єдиного податку всупереч рішенню контролюючого органу.

Однак, позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підміняє собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом, а надання правової оцінки оскарженому рішенню має здійснюватися судом у межах процедури судового розгляду, з дотриманням усіх процесуальних гарантій учасників справи, передбачених процесуальним законом.

Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 р. у справі №800/521/17, відповідно до якої забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваної постанови до набрання законної сили судовим рішенням у справі фактично було б ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Отже, суд вважає, що заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Зважаючи на викладене, заява представника позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.150-154, 156, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали надіслати представнику позивача.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання такої ухвали.

Дата складання ухвали 08 квітня 2026 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. МОМОНТ