Справа № 380/19441/25
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2026-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань забезпечення адміністративного позову

01 квітня 2026 рокуЛьвівСправа №380/19441/25 пров. №А/857/54719/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 380/19441/25 за її позовом до Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 міського голови Львівської міської ради, Управління охорони здоров`я Львівської міської ради, Комунального підприємства "1-ша міська поліклініка м. Львова" про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі № 380/19441/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 міського голови Львівської міської ради, Управління охорони здоров`я Львівської міської ради, Комунального підприємства 1-ша міська поліклініка м. Львова про визнання протиправним та скасування рішення.

26.03.2026 ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити Львівській міській раді, її виконавчим органом, посадовим особам та будь-яким третім особам: вчиняти будь-які дії щодо відчуження, передачі, зміни балансоутримувача; змінювати функціональне призначення будівлі; приймати будь-які рішення щодо ліквідації або реорганізації медичного закладу, який функціонував у цій будівлі;

- заборонити державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного об`єкта нерухомості.

Заява обґрунтована тим, що, на момент подання заяви, існує реальна, безпосередня та невідворотна загроза вчинення відповідачами дій, які: спрямовані на остаточне припинення функціонування медичного закладу за адресою: АДРЕСА_1 ; передбачають зміну цільового призначення об`єкта нерухомості; можуть включати передачу майна третім особам, демонтаж, реконструкцію або перепланування; вже супроводжуються фактичним виселенням медичних працівників та згортанням медичної діяльності.

Зазначені дії здійснюються на підставі ухвали Львівської міської ради від 06.03.2025 № 6068, яка оскаржується в судовому порядку.

Заявниця вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що: об`єкт нерухомості може бути відчужений або змінений до непізнаваності; відновлення діяльності медичного закладу стане фактично неможливим; рішення суду, навіть у разі його ухвалення на користь позивача, буде декларативним та неефективним.

Вирішуючи подану заяву, суд виходить з такого.

Статтею 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зауважує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому, інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до частини 3 статті 151 КАС України ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

При розгляді клопотання про забезпечення позову суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених статтею 150 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов`язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача (майбутнього позивача) в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі. При цьому заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (майбутнього позивача) до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадку, коли захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 25.06.2020 (справа №520/1545/19), від 01.10.2019 (справа №420/912/19) ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована, а саме із зазначенням: 1) висновків про існування: - обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або - очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; 2) в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

Апеляційний суд встановив, що предметом спору є рішення Львівської міської ради від 06.03.2025 № 6086 Про реорганізацію КНП 1-а міська поліклініка м. Львова.

Так, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у справі № 380/19441/25 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 міського голови Львівської міської ради, Управління охорони здоров`я Львівської міської ради, Комунального підприємства 1-ша міська поліклініка м. Львова про визнання протиправним та скасування рішення Львівської міської ради від 06.03.2025 № 6086 Про реорганізацію КНП 1-а міська поліклініка м. Львова.

Апеляційний суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити, з наступних підстав.

Доводи заяви ґрунтуються виключно на припущеннях, які не підтверджуються матеріалами справи.

При цьому, будь-яких достовірних доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, а також того, що для відновлення порушених прав позивачці необхідно буде докласти значних зусиль, часу та витрат, позивачка не надала.

Апеляційний суд наголошує на тому, що заходи забезпечення такого позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників процесу переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору. Крім того мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в п.1 ч.2 ст.150 КАС України.

В контексті співмірності суд також перевіряє не тільки співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, а й надає оцінку порушеному праву позивачки, про захист якого ОСОБА_1 просить.

Апеляційний суд встановив, що заява про забезпечення позову не містить жодного обґрунтування необхідності забезпечення позову. Заявниця обмежилася загальним посиланням на можливість відчуження або зміну об`єкта нерухомості до невпізнання, а також вказівкою на те, що рішення суду, навіть у разі його ухвалення на користь позивача, буде декларативним та неефективним.

Однак, відповідно до частини 2 статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Вказаних доводів заявниця не навела.

Також, апеляційний суд встановив, що заявниця не навела жодних конкретних фактичних обставин та не долучила доказів, які б підтверджували наявність хоча б однієї з підстав для забезпечення позову, що передбачені частиною 2 статті 150 КАС України.

Зокрема, заявниця не зазначила та не підтвердила, що у разі задоволення позову виконання рішення буде неможливим або утрудненим.

Заявниця також жодним чином не обґрунтувала доцільність застосування саме тих заходів забезпечення позову, про застосування яких просить суд.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 152 КАС України заява повинна містити не лише перелік заходів, а й обґрунтування необхідності кожного з них.

Апеляційний суд також зазначає, що ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2026 року ОСОБА_1 повернуто без розгляду заяву про забезпечення позову, в якій зачвниця просила зупинити дію рішення Львівської міської ради від 06.03.2025 № 6086 Про реорганізацію КНП 1-а міська поліклініка м. Львова, шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних, організаційних та майнових дій, спрямованих на виконання цього рішення, до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на громадян. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивачка оцінює негативно. Проте, відповідно до ст.150 КАС України, зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Таким чином, оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що зазначені позивачкою у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та обгрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ст.151 КАС України.

Таким чином, правові підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відсутні.

Враховуючи вищевказані обставини, оцінюючи наведені в обґрунтування поданої заяви мотиви заявниці, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заяви про забезпечення позову, а тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.150, 154, ч.4 ст.229, ст.ст.243, 311, ч.2 ст.321, ч.2 ст.325, ст.328 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 380/19441/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 міського голови Львівської міської ради, Управління охорони здоров`я Львівської міської ради, Комунального підприємства 1-ша міська поліклініка м. Львова про визнання протиправним та скасування рішення, - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та не може бути оскаржена.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель