Справа № 520/20440/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 березня 2026 р.Справа № 520/20440/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: П`янової Я.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши клопотання за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 по справі № 520/20440/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ"

до Харківської митниці Державної митної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ" до Харківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення.

До Другого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга через підсистему Електронний суд від Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.26 року по справі № 520/20440/25, апеляційна скарга сформована в системі "Електронний суд" - 06.03.26.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.03.26 апеляційну скаргу Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 року по справі № 520/20440/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСК-ТЕХНОЛОДЖІ" до Харківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення - залишено без руху. Надано Харківській митниці строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги шляхом сплати судового збору в розмірі 3633 грн. 60 коп. протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху. Роз`яснено Харківській митниці, що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 та ч. 5 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про повернення апеляційної скарги буде вирішено протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Згідно довідки про доставку електронного листа Харківська митниця отримала копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 16.03.26 о 18:20 год. (в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа в електронний кабінет системи "Електронний Суд").

25 березня 2026 до Другого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від Харківської митниці про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.26 року по справі № 520/20440/25.

В обгрунтування вказаного клопотання апелянт зазначає, що є державним органом, фінансування якого здійснюється з Державного бюджету та на даний час відсутня об`єктивна можливість щодо оплати судового збору. Зазначає, що відповідно до Кошторису видатків на 2026 рік та плану асигнувань по загальному фонду Державного бюджету за кодом КЕВВ 2800 Інші поточні видатки на 2026, затвердженого 19.01.2026 в.о. голови Державної митної служби України С. Звягінцевим на січень 2026 року виділено 10 900 грн. Ці кошти були використані для погашення заборгованості, яка виникла на підставі запитів Головного управління ДКСУ у Харківській області № 07-11-06/497 від 16.01.2026 на суму 9609,22 грн та часткового погашення заборгованості по запиту № 07-11-06/513 від 19.01.2026 у сумі 1290,78 грн.

Також митний орган зазначає, що ним направлений відповідний запит та детальний розрахунок на виділення відповідних бюджетних асигнувань, призначених на сплату судового збору, судовий збір буде сплачено відразу по надходженню відповідних коштів. З метою виконання вимог цієї ухвали та сплати встановленого судом розміру судового збору митниця звернулась із запитом (лист від 02.02.2026 № 7.14-1/22- 01/4/464 додається до даного клопотання) до Департаменту бухгалтерського обліку, звітності та планово-фінансової роботи Державної митної служби України щодо наближення кошторисних призначень. Посилаючись на обставини та обґрунтування, викладені в клопотанні, апелянт просить відстрочити сплату судового збору.

Перевіривши доводи клопотання, суд вважає, що таке клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Таким чином, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Умови, за яких суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору та перелік суб`єктів, до яких такі умови можуть бути застосовані, визначені статтею 8 Закону України "Про судовий збір".

Вимогами статті 8 Закону України "Про судовий збір" (в редакції станом на момент вирішення клопотання щодо відстрочення сплати судового збору), встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

Враховуючи наведене, беручи до уваги суб`єктний склад учасників цієї справи та предмет спору, апелянт не є суб`єктом, на якого в даному випадку розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 19.09.2022 року по справі №200/11087/20-а, від 19.09.2022 року по справі №280/8691/20, котрі відповідно до ч.5 ст.242 КАС України враховуються судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Крім того, суд звертає увагу скаржника на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року у справі №0940/2276/18 відступивши від своїх попередніх позицій, наголосила, що частина перша статті 133 КАС України визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору виходячи із майнового стану сторони, водночас стаття 8 Закону України Про судовий збір конкретизує порядок, умови такого звільнення та коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд також виходить з того, що саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення/відстрочення сплати судового збору; обов`язок сплатити судовий збір, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Колегія суддів зазначає, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною для відстрочення сплати судового збору.

На думку суду, якщо бюджетні установи діють як суб`єкти владних повноважень, то відсутність фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Будь-яких змін щодо порядку сплати судового збору суб`єктом владних повноважень у зв`язку із введенням воєнного стану в України до Закону України Про судовий збір та/або КАС України не внесено та не змінено порядок сплати судового збору.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981 № R (81) 7: В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати (п.п. 12 пункту D).

Колегія суддів звертає увагу, що сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Разом з тим, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі Креуз проти Польщі право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Суд звертає увагу на те, що, держава має дотримуватися принципу належного урядування та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Водночас, право на апеляційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Зважаючи на те, що вищезазначені умови, за наявності яких можливе було б відстрочення сплати судового збору, відсутні, і враховуючи те, що звільнення, відстрочення та розстрочення суб`єкту владних повноважень сплати судового збору може розцінюватися як надання державним органам певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов`язані сплачувати відповідний збір, підстави для задоволення клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги - відсутні.

При прийнятті таких висновків суд враховує положення пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України, згідно з яким однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку із цим обставини, пов`язані з небажанням сторони сплатити судовий збір, у тому числі, обставини пов`язані з відсутністю у скаржника коштів не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання скаржника про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, оскільки обставини, пов`язані з фінансуванням установи або організації з Державного бюджету та відсутністю у них коштів не можуть вважатися достатньою підставою для задоволення зазначеного клопотання, а сплата судового збору є обов`язком відповідача. Зловживання правом на звільнення, відстрочення чи розстрочення від його сплати є недопустимим. Враховуючи вищевказане, слід зазначити про відсутність підстав для відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати судового збору апелянту.

Керуючись ст. 169, 296, 298, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Харківській митниці про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Продовжити Харківській митниці строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту отримання ухвали суду .

Роз`яснити Харківській митниці, що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 та ч. 5 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про повернення апеляційної скарги буде вирішено протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Бегунц А.О.
Судді П`янова Я.В. Русанова В.Б.