Справа № 640/22375/19
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2026-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 квітня 2026 р. м. Чернівці Справа № 640/22375/19

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження клопотання Київської митниці про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакпрінт» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пакпрінт» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці ДФС (вул. Гавела, 8-А, м. Київ, ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 27 березня 2019 року №UA100080/2019/000001/2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено, що справа буде розглядатись без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строк для подання відзиву.

У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду м. Києва на підставі Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX (зі змінами, внесеними згідно із Законом №3863-IX від 16.07.2024) та розробленого на виконання цього Закону Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України 16.09.2024 №399, яким визначено порядок передачі нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України, дану адміністративну справу було передано на розгляд та вирішення Чернівецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року прийнято дану справу до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); роз`яснено учасникам справи, що її розгляд починається спочатку; замінено відповідача у даній справі з Київської митниці Держмитслужби на його правонаступника Київську митницю (відокремлений підрозділ Державної митної служби України); встановлено строки для подання заяв по суті справи.

З наявного у справі відзиву вбачається, що відповідач у такому, серед іншого, просить суд залишити без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакпрінт».

Вказане суд розцінює як клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та зазначає таке.

Подане до суду клопотання обґрунтоване пропуском позивачем строку звернення до суду з цим позовом, оскільки оскаржуване рішення було отримано уповноваженою особою ТОВ «Пакпрінт» 28 березня 2019 року. Відповідно, рішення про коригування митної вартості від 27 березня 2019 року №UA100080/2019/000001/2 підлягало оскарженню протягом шести місяців з дня, коли позивач дізнався про його ухвалення, натомість даний позов подано позивачем до суду лише 13 листопада 2019 року, тобто поза межами строку, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач у поданій до суду відповіді на відзив заперечував щодо клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, посилаючись на використання права звернення до Київської митниці із заявою про перегляд рішення про коригування митної вартості товарів від 27 березня 2019 року №UA100080/2019/000001/2. У своїй відповіді від 28 травня 2019 року №5266/10/26-70-19-01 щодо перегляду рішення про коригування митної вартості товарів Київська митниця повідомила, що за результатом розгляду заяви та додатково доданих документів підстави для перегляду рішення про коригування митної вартості відсутні. Вказана відповідь Київської митниці, яка видана 28 травня 2019 року, і є остаточно, а тому, враховуючи положення частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем дотримано строк звернення до суду з цим позовом.

Розглянувши заявлене Київською митницею клопотання та заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті, зокрема, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, яка відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України може бути подана в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, особа має право звернутися до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів протягом шестимісячного строку, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з наявних матеріалів, рішення про коригування митної вартості від 27 березня 2019 року №UA100080/2019/000001/2, яке є предметом оскарження у даному позові, отримано уповноваженою особою ТОВ «Пакпрінт» Хілько О.М. 28 березня 2019 року. (а.с. 73 на звороті)

У травні 2019 року ТОВ «Пакпрінт» звернулось до Київської митниці із листом про перегляд рішення про коригування митної вартості від 27 березня 2019 року №UA100080/2019/000001/2, за результатами розгляду якого Київською митницею видано 28 травня 2019 року листа №5266/10/26-70-19-01, в якому вказано про відсутність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості від 27 березня 2019 року №UA100080/2019/000001/2 з урахуванням документів, додатково поданих ТОВ «Пакпрінт» до листа від 20 травня 2019 року.

Наведені обставини свідчать про те, що фактично про порушення своїх прав шляхом прийняття Київською митницею рішення про коригування митної вартості від 27 березня 2019 року №UA100080/2019/000001/2 позивач дізнався після отримання листа Київської митниці від 28 травня 2019 року, яким ТОВ «Пакпрінт» відмовлено у скасуванні рішення про коригування митної вартості від 27 березня 2019 року.

Відповідно, враховуючи положення частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, строк звернення до суду з цим позовом становить шість місяців з дня, коли позивач отримав рішення про коригування митної вартості від 27 березня 2019 року №UA100080/2019/000001/2 і, фактично, тривав до 29 листопада 2019 року.

Оскільки згідно з відбитком штампу канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва ТОВ «Пакпрінт» звернулось до суду з цим позовом 14 листопада 2019 року, тобто в межах строку, встановленого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, то суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, а тому заявлене ним клопотання про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.

Крім цього, суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права.

Так, у справі «Bellet v. France» рішення від 04 грудня 1995 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

З огляду на викладене та керуючись статтями 122, 240, 241, 248, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання Київської митниці про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакпрінт» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк