Справа № 320/34435/24
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2026-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2026 року справа №320/34435/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КР Брендс» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «КР Брендс» з позовом до Київської митниці, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100100/2024/000446 від 30.04.2024, яка сформована Київською митницею;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Київської митниці про коригування митної вартості № UA100100/2024/000018/1 від 30.04.2024;

- визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100100/2024/000447 від 30.04.2024 яка сформована Київською митницею;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Київської митниці про коригування митної вартості № UA100100/2024/000020/1 від 30.04.2024.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару надав митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному в частині другій статті 53 Митного кодексу України, підтверджують митну вартість товару та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товару, подані документи не містять розбіжностей. Водночас, на думку позивача, митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу визначення митної вартості товарів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

17.09.2024 до Київського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач стверджує про правомірність прийнятих ним рішень та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві на позовну заяву, як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, відповідач вказує, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті), а також щодо числових значень складових митної вартості та запропоновано надати пояснення та докази. Відповідач стверджує, що за наслідками перевірки поданих позивачем документів, митницею відмовлено у визнанні заявленої декларантом митної вартості, тому митну вартість товарів за МД позивача було визначено за резервним методом, що, на думку відповідача, свідчить про правомірність вчинених ним дій та законність спірних рішень.

29.10.2024 до Київського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наголошує про протиправність прийнятих рішень та просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Основним видом господарської діяльності ТОВ «КР БРЕНДС» є оптова торгівля парфумними та косметичними товарами.

25 квітня 2023 року ТОВ «КР БРЕНДС» було укладено зовнішньоекономічний контракт № KRB-01 з компанією Leegeehaam Cosmetics Inc. (Сеул, Південна Корея), яка є власником бренду Dr.Ceuracle.

За умовами Контракту № KRB-01 25 квітня 2023 року ТОВ «КР БРЕНДС» призначено єдиним та ексклюзивним дистриб?ютором для продажу та просуванню продукції постачальника на території України.

Умовами Контракту (п.5.3.1.) сторони погодили, що поставка товару проводиться на Умовах FOB (Інкотермс 2010) (поставка товару на борт судна). Перелік супровідних документів на товар визначений п. 5.3.2. Контракту, зокрема: комерційний інвойс; коносамент; прайс-лист.

04 січня 2024 року компанія Leegeehaam Cosmetics Inc. розіслала своїм дистриб?юторам, безвідносно персоналізації пропозиції, лист від 04 січня 2024 року, яким повідомила про наявність пропозиції з продажу товарів за PROMO ціною товарів, за якими визначено спеціальні ціни зі знижками, які обумовлюються об`ємом товару та строком його придатності.

На додаток до вказаного, було також надіслано прайс-лист (PRICE LIST) на товар з цінами, діючими з 05.01.2024.

У відповідь на вказаний лист позивач зробив замовлення по Контракту, за наслідками якого його сторонами було узгоджено перелік товару, що придбавається, ціну, умови оплати та поставки та постачальником Leegeehaam Cosmetics Inc. сформований інвойс (COMMERCIAL INVOICE) № LGHEXP20240120 від 20.01.2024 на загальну суму 482 270,32 доларів США.

За умовами інвойсу оплата товару здійснюється на умовах 100% передоплати, поставка товару здійснюється постачальником на умовах FOB BUSAN, що означає, що продавець бере на себе зобов?язання з поставки товару на борт судна в названому порту відвантаження.

26 січня 2024 року ТОВ «КР БРЕНДС» на підтвердження погодження ціни товару, умов оплати та поставки сплатило вартість товару за інвойсом в сумі 482270,32 доларів США, що підтверджується банківським платіжним документом (swit-випискою) АТ КБ «ПриватБанк» від 26 січня 2024 року № 40.

Товар за інвойсом № LGHEXP20240120 від 20.01.2024 був сформований і завантажений у три окремі контейнери, що засвідчується Мультимодальним транспортним коносаментом (MULTIMODAL TRANSPORT BILL OF LANDING) №BEXL2402003. У зв?язку з цим компанія Leegeehaam Cosmetics Inc. на підставі інвойсу № LGHEXP20240120 від 20.01.2024 сформувала три окремі комерційні інвойси, які відповідають вмісту кожного окремого контейнера. Зокрема, були сформовані Інвойси (COMMERCIAL INVOICE) №LGHEXP20240120-1 від 20.01.2024 (на загальну суму 186912,88 доларів США); №LGHEXP20240120-2 від 20.01.2024 (на загальну суму 113066,24 доларів США); №LGHEXP20240120-3 від 20.01.2024 (на загальну суму 182291,20 доларів США).

Товар був доставлений на митну територію України, що підтверджується наданими разом з митною декларацією транспортними документами.

Оскільки при оформленні вантажу до відправлення продукція була розподілена на три окремі контейнери, митним брокером було сформовано три митні декларації на Товар згідно переліком і описом, який відповідає кожному контейнеру індивідуально, зокрема для митного оформлення були подані: МД № 24UA30U4, МД №24UA98U4, MД №24UA85U2.

За наслідком проходження митних процедур, Київською митницею за митною декларацією МД № 24UA85U2 Товар було випущено у вільний обіг, а відносно двох інших МД № 24UA30U4, МД № 24UA98U4 було складено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також прийняті рішення про коригування митної вартості (далі - картки відмови у митному оформлені (випуску) товарів).

З матеріалів справи вбачається, що митним брокером позивача було сформовано та подано до відповідача мину декларацію № 24UA98U4 від 29.04.2024.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з митною декларацією №4UA98U4 від 29.04.2024 такі документи:

- Зовнішньоекономічний контракт № KRB-01 з компанією Leegeehaam Cosmetics Inc. від 25.04.2023;

- Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) LGHEXP20240120-1 від 20.01.2024;

- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 23.04.2024;

- Митна декларація країни відправлення № 13330-24-100874Х від 05.02.2024;

- Договір про надання послуг митного брокера 10405 22.05.2023;

- Лист від 30.04.2024;

- Інформація щодо реєстрації торгової марки від 25.04.2024;

- договір транспортного експедирування №10405-T від 22.05.2023 між ПП «Техногаль» та ТОВ «КР Брендс».

У поданій митній декларації митна вартість товару позивачем була визначена за ціною Контракту, щодо товару, який імпортується (основний метод).

На виконання запиту митниці також позивачем були надані такі документи:

- Коносамент (Bill of lading) BEXL2402003 від 17.02.2024;

- Автотранспортна накладна (Road consignment note) від 23.04.2024;0120-1;

- Декларація про походження товару (Declaration of origin) LGHEXP20240120-1 від 20.01.2024;

- Банківський платіжний документ, що стосується товару від 26.01.2024;

- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 23.04.2024;

- Прайс-лист від 05.01.2024;

- Інвойс LGHEXP20240120 від 20.01.2024 (загальний);

- CRM щодо поставки товару.

Відтак, Митній службі були надані всі документи, як підтверджують числове значення складових заявленої до декларування митної вартості товару.

Відповідачем здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом. Внаслідок цього Київською митницею було прийнято: рішення про коригування митної вартості товарів № UA100100/2024/000020/1 від 30.04.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100100/2024/00047 від 30.04.2024.

Причиною такої відмови вказано, що декларантом невірно розраховано митну вартість товару та вибрано помилковий метод визначення митної вартості.

В графі 33 Рішення про коригування митної вартості № UA100100/2024/000020/1, вказано обставини, які зумовили його прийняття, які зводяться до наступного переліку:

- Необхідність підтвердження транспортних витрат у зв?язку з залученням для цього третіх осіб;

- Платіжне доручення від 26.01.2024 № 40 містить лише посилання на контракт від 25.04.2023 № KRB-01, що унеможливлює перевірку, за якою поставкою було оплачено кошти;

- Не надано інвойси на морське перевезення;

- Прайс-лист не містить актуальної інформації про продавця в мережі Інтернет;

- Надані митному органу документи не можуть бути підставою для підтвердження заявленої митної вартості Товару.

Також митним брокером позивача було сформовано та подано до відповідача митну декларацію № 24UA30U4 від 25.04.2024.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з митною декларацією №24UA30U4 від 25.04.2024 такі документи:

- прайс-лист від 05.01.2024;

- Зовнішньоекономічний контракт № KRB-01 з компанією Leegeehaam Cosmetics Inc. від 25.04.2023

- Договір про надання послуг митного брокера №10405 від 22.05.2023;

- договір транспортного експедирування №10405-T від 22.05.2023 між ПП «Техногаль» та ТОВ «КР Брендс»;

- договір про організацію перевезень №240861 від 01.04.2024 між ПП «Техногаль» та ТОВ «ТК ДОМІНІОН»;

- Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №LGHEXP20240120-1 від 20.01.2024;

- Лист LEEGEEHAAM COSMETICS INC «SPF Promotion table» від 04.01.2024;

- Інформація з реєстру про реєстрацію Торгової марки від 25.04.2024;

- Лист б/н від 30.04.2024;

- митна декларація країни відправлення № 13330-24-100874Х від 05.02.2024;

У поданій митній декларації митна вартість товару позивачем була визначена за ціною Контракту, щодо товару, який імпортується (основний метод).

На виконання запиту позивачем також були надані такі документи:

- Коносамент (Bill of lading) №BEXL2402003 від 17.02.2024;

- Автотранспортна накладна (Road consignment note) №240861-2 від 23.04.2024;

- Декларація про походження товару (Declaration of origin) №LGHEXP20240120-2 від 20.01.2024 (інвойс);

- митна декларація країни відправлення № 13330-24-100874Х від 05.02.2024;

- лист LEEGEEHAAM COSMETICS INC «SPF Promotion table» від 04.01.2024;

- інвойс LGHEXP20240120 від 20.01.2024;

- прайс-лист від 05.01.2024;

- рахунок ТОВ «ТК ДОМІНІОН» №100 від 25.04.2024 ПП «Техногаль»;

- договір транспортного експедирування №10405-Т від 22.05.2023 між ПП «Техногаль» та ТОВ «КР Брендс»;

- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №240861-2 від 23.04.2024;

- CRM щодо поставки товару.

Відповідачем здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом. Внаслідок цього Київською митницею було прийнято: рішення про коригування митної вартості товарів № UA100100/2024/000018/1 від 30.04.2024 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100100/2024/00046.

Причиною відмови вказано, що декларантом невірно розраховано митну вартість товару та вибрано помилковий метод визначення митної вартості.

В графі 33 Рішення про коригування митної вартості № UA100100/2024/000018/1, яке викладено окремим текстовим документом, вказано обставини, які зумовили його прийняття, що зводяться до наступного переліку:

- Необхідність підтвердження транспортних витрат у зв?язку з залученням для цього третіх осіб;

- Платіжне доручення від 26.91.2024 № 40 містить лише посилання на контракт від 25.04.2023 № KRB-01, що унеможливлює перевірку, за якою поставкою було оплачено кошти;

- Не надано інвойси на морське перевезення;

- Прайс-лист не містить актуальної інформації про продавця в мережі Інтернет;

- Відомості виробника про знижки до 80% є несумісним з міжнародною практикою торгівлі;

- Надані митному органу документи є не достатніми для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Позивач, вважаючи вищевказані рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийнятими з порушенням норм чинного законодавства, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч. 1, ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний , перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

За змістом ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 4 ст. 53 МК України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

За змістом ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 55 МК України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

За змістом ч. 9 ст. 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Згідно зі ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Частина 2 ст. 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

У свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 09.04.2019 у справі №826/10733/15 та від 19.02.2019 у справі №826/2312/16.

Суд вказує, що відповідно до приписів ст.53 МК України визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

З матеріалів справи вбачається, що документи, на підтвердження транспортних витрат з доставкою Товару були надані декларантом під час митного оформлення товару, зокрема були надані:

- Коносамент (Bill of lading) BEXL2402003 17.02.2024;

- Автотранспортна накладна (Road consignment note) №240861-3 від 23.04.2024, №240861-2 від 23.04.2024;

- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №240861-3 від 23.04.2024, №240861-2 від 23.04.2024;

- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №240861-3 від 23.04.2024, №240861-2 від 23.04.2024;

- Договір транспортного експедирування №10405-Т від 22.05.2023 між ПП «Техногаль» та ТОВ «КР Брендс».

- рахунок ТОВ «ТК ДОМІНІОН» №100 від 25.04.2024 ПП «Техногаль».

Зазначені документи у повному обсязі підтверджують витрати на транспортування та заявлену до декларування митну вартість товару.

Згідно довідок ПП «Техногаль» від 23.04.2024 № 240861-3, № 240861-2 вбачається розкриття і надання інформації щодо витрат, пов?язаних з транспортуванням Товару як до митної території України, так і по території України. Ці витрати включають в себе вартість міжнародного перевезення; обробку, вантажно-розвантажувальні роботи в порту за межами України; автоперевезення міжнародне за територією України; страхування вантажу, транспортно-експедиторське обслуговування за територією України.

Платіжний документ містить посилання на дату та номер зовнішньоекономічного контракту (від 25.04.2023 № KRB-01), що безумовно дозволяє визначити підставу проведення оплати.

Разом з митною декларацією при митному оформленні товару був наданий Коносамент (Bill of lading) BEXL2402003 від 17.02.2024, документ, що містить умови договору морського перевезення та видається перевізником відправнику після прийому вантажу до перевезення, є доказом прийому вантажу та засвідчує факт укладання договору.

Прайс-лист - є виключно документом постачальника товару. Декларант не має впливу на зміст та порядок оформлення прайс-листа.

Прайс-лист за своєю природою є формою комерційної пропозиції. Чинним законодавством України не встановлено обов?язкових реквізитів для комерційної пропозиції, оскільки вона не є первинним документом чи правочином, а тому не є обов?язковим документом, який надається на підтвердження митної вартості товару.

Митним брокером позивача в сукупності були надані Митній службі наступні документи: Контракт № KRB від 25 квітня 2023, загальний інвойс на всю партію товару (COMMERCIAL INVOICE № LGHEXP 20240120 від 20.01.2024), інвойс на Товар, який безпосередньо є предметом митної процедури (COMMERCIAL INVOICE № LGHEXP 20240120-1 від 20.01.2024, № LGHEXP 20240120-2 від 20.01.2024), платіжний документ (swift) від 26.01.2024 АТ КБ «ПриватБанк» про оплату постачальнику коштів за Товар в розмірі 482270,32 доларів США, прайс-лист на товар виробника (постачальника за Контрактом), який чинний з 05.01.2024, інформація про наявність зареєстрованої торгівельної марки постачальника за Контрактом (витягом з реєстру торгових марок), митну декларацію країни відправлення № 13330-24-100874Х від 05.02.2024, лист постачальника SPF PROMOTIONAL TABLE (від 04 січня 2024 року).

В рішеннях про коригування митної вартості № UA100100/2024/000020/1, №UA100100/2024/000018/1 митним органом, як підставу для не прийняття заявленої митним брокером митної вартості вказано на відсутність у прайс-листі виробника (постачальника за Контрактом) актуальної інформації про продавця (сайт у мережі Інтернет для контактів покупців з фірмою-продавцем).

Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом.

При цьому, лист компанії Leegeehaam Cosmetics Inc. PROMOTIONAL TABLE (від 04 січня 2024 року) містить інформаційний характер та не має безпосереднього відношення до поставки Товару за Контрактом.

Разом з тим, товарна позиція № 317, яка зазначена у цьому листі HYAL REYOUTH MOIST SUN (PROMO) ціна за одиницю 5,33 долари США, теж імпортувалась позивачем за Контрактом № KRB-01 від 25 квітня 2023 року (COMMERCIAL INVOICE № LGHEXP20240120 (третій контейнер та інвойс LGHEXP20240120-3)). За цією частиною Товару жодного митного коригування вартості не відбулось. Товар за митною декларацією № 24UA85U2 було випущено у вільний обіг.

Лист (SPF PROMOTIONAL TABLE від 04.01.2024) поданий митному органу інформативно з метою показати, що ціну на товар формує постачальник самостійно. Цінові пропозиції доводяться необмеженому колу осіб і не є персоніфікованими. Дисконти ціни на товар, як такі, мають місце в діяльності постачальника і залежать від обсягів (кількості) товару що придбавається, а також від залишку терміну придатності, що спливає. Згідно з п. 5.3.3. Контракту передбачено, що Товар, який постачається, має мати не менше 80% залишку терміну придатності товару.

Разом із тим, митним брокером позивача не заявлялось митному органу про отримання такого дисконту, митна вартість була визначена згідно комерційних цін постачальника та сплачених позивачем коштів, які відповідають цінам, що заявлені.

З матеріалів справи вбачається, що надані позивачем докази належним чином підтверджують всі числові значення складових митної вартості: ціну товару та витрати на транспортування товару, кореспондуються між собою, піддаються обчисленню, не містять розбіжностей та беззаперечно підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару за митними деклараціями.

Крім того, позивачем надано вичерпний перелік документів, що підтверджують заявлену митну вартість, що передбачений ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України для цілей здійснення митного оформлення, в тому числі для визначення митної вартості товару за першим методом (ціна договору).

Вказані документи, не містять у собі будь-яких розбіжностей чи недостовірних відомостей.

При цьому, митним органом не наведено жодних аргументів щодо ознак підробки чи розбіжностей у наданих документах.

Витребуючи у позивача додаткові документи, відповідач не пояснив, які складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та як додаткові документи мають підтвердити той чи інший показник.

Митний орган не навів жодних доказів, що вказані позивачем дані містять розбіжності чи є неправдивими.

Вказані митним органом розбіжності та недоліки не дають підстав для висновку про відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та не може бути підставою для витребування у позивача додаткових документів.

Натомість, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номеру та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 у справі №826/6346/16, від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а, від 02.03.2018 у справі №804/2997/17.

Проте, у рішенні про коригування заявленої митної вартості митний орган повинен навести обґрунтований математичний розрахунок ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею в оскаржуваному рішенні.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 23.10.2020 у справі №820/3231/16.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої декларантом митної вартості товару, судом не встановлено.

Натомість, доказами, що містяться в матеріалах справи, підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях.

У зв`язку з наведеним доводи, які зазначені відповідачем в оскаржуваних рішеннях, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. Таким чином, у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.

Також, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів не визначено, які саме показники (складові) митної вартості не підтверджено документально та викликали сумнів у контролюючого органу, та стали причиною неможливості застосування першого методу.

Такі дії відповідача є порушенням частини сьомої статті 54 Митного кодексу України, відповідно до якої у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

З урахуванням зазначеного, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.

Приймаючи до уваги, що неподання позивачем витребуваних відповідачем додаткових документів ніяким чином не впливає на правильність визначення позивачем (декларантом) митної вартості товарів за основним методом, а наявність однієї лише вказівки відповідача на перелічені ним розбіжності та недоліки у поданих позивачем документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, не може бути достатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №810/1479/16.

При цьому, суд критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, та не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.

Зі змісту спірних рішень Київської митниці вбачається, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Водночас, суд вважає, що позивач надав митному органу для митного оформлення імпортованого товару документи, згідно з переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які ідентифікують оцінюваний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, які підтверджують заявлену митну вартість товару, кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В той же час відповідачем не надано жодних доказів недостовірності заявленої Товариством вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Отже, відповідачем не наведено переконливих аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що подані позивачем документи не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, тому рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100100/2024/000018/1 від 30.04.2024, № UA100100/2024/000020/1 від 30.04.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100100/2024/000446 від 30.04.2024, № UA100100/2024/000447 від 30.04.2024 не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, відповідач правомірності оскаржуваних рішень не довів, а тому позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини восьмої статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Під час звернення до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 9084,00 грн, що підтверджується платіжною інструкціями від 09.07.2024 № 9.

Окремі рішення, прийняті суб`єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для зміни майнового стану фізичної чи юридичної особи. Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно і вимоги до суду щодо оскарження такого рішення спрямовані на захист порушеного права в публічно-правових відносинах саме з метою збереження належного особі майна.

Оскільки безпосереднім наслідком винесення рішення про коригування митної вартості є зміна складу майна позивача, вимоги про скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень, є майновими.

Аналогічне правозастосування викладене в постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року (справа №804/1760/16), від 26 березня 2019 року (справа №820/3356/16).

При цьому вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою. Рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, лише в сукупності позбавляють позивача права оформити товар за основним методом визначення митної вартості та породжують обов`язок позивача задекларувати товар за визначеною відповідачем митною вартістю товару. Відповідно, скасування зазначених актів митного органу є способом захисту позивачем лише одного права - права оформити Товар за заявленою ним митною вартістю, що вказує на те, що це є однією позовною вимогою.

Таке правозастосування викладене в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі №320/3053/19.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI).

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої цього Закону за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн) і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (30280 грн).

Виходячи з наведеного, для правильного визначення судового збору, що підлягає сплаті під час звернення до суду з вимогами майнового характеру, важливе значення має встановлення розміру ціни позову.

Звертаючись до положень Митного кодексу України при визначенні ціни позову у справах щодо оскарження рішень про коригування митної вартості товарів, слід враховувати наступне.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).

Стаття 50 МК України визначає цілі використання відомостей про митну вартість товарів, а саме для:

1) нарахування митних платежів;

2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України;

3) ведення митної статистики;

4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Одним із обов`язків декларанта у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, є сплата митних платежів або забезпечення їх сплати відповідно до розділу X цього Кодексу (підпункт 4 частини першої статті 266 МК України).

Пунктом 1 частини першої статті 279 МК України встановлено, що базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є, зокрема для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів.

Відповідно до підпункту «в» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів (частина перша пункту 190.1 статті 190 МК України).

З аналізу наведених правових норм слідує, що митна вартість товару для декларанта є базою оподаткування податком на додану вартість та митними платежами. При цьому на митні органи, з метою виконання та досягнення митних цілей, покладено функціональні обов`язки з контролю за правильністю визначення платником митної вартості товарів. Якщо за наслідками такого контролю встановлено, що митна вартість визначена не правильно, орган доходів і зборів приймає рішення про коригування митної вартості, внаслідок прийняття якого пропорційно змінюється і розмір належних до сплати митних платежів та податку на додану вартість.

Таким чином, сама по собі визначена у рішенні контролюючого органу митна вартість товару безпосередньо не впливає на майновий стан декларанта. Майновий інтерес для нього складає той розмір митних платежів та інших податків, який він має доплатити порівняно з розміром таких платежів, визначених на підставі заявленої ним митної вартості товарів при декларуванні. Обсяг грошового (вартісного) виразу зміни складу майна позивача у цих спорах співпадає з сумою різниці митних платежів та інших податків, яку він має доплатити.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 16 березня 2020 року у справі №1.380.2019.001962 сформулював правовий висновок відповідно до якого, при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову у розумінні підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI є різниця митних платежів, що підлягали сплаті із врахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.

Висновки Верховного Суду щодо об`єкту сплати судового збору при оскарженні до суду одночасно рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення викладені у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі №520/1634/19.

Враховуючи викладений у цій справі правовий висновок, суд зазначає, що саме сума 92419,20 грн., яка складає різницю митних платежів, що підлягали сплаті згідно з митною вартістю, розрахованою декларантом, та митною вартістю, розрахованою митним органом в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів, є ціною позову, з якої має бути обрахований належний до сплати судовий збір за оскарження рішення про коригування митної вартості товарів.

Належною сумою судового збору, відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір", за подання даного позову позивачем є 3028,00 грн (92419,20 грн. * 1,5% = 1386,20 грн, що є менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028 грн).

Таким чином, позивачем було надміру сплачено 6056 грн. ( 9084 3028) судового збору.

Сума судового збору, що підлягала сплаті під час звернення до суду в розмірі 3028,00 грн., підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», питання про повернення з Державного бюджету України судового збору, сплаченого в більшому розмірі, ніж встановлено законом, вирішується за клопотанням особи, що його сплатила.

Беручи до уваги відсутність такого клопотання у матеріалах справи, питання про повернення позивачеві надміру сплаченої суми судового збору судом під час розподілу судових витрат не вирішується.

Доказів понесення позивачем інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100100/2024/000018/1 від 30.04.2024 та №UA100100/2024/000020/1 від 30.04.2024.

3. Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100100/2024/000446 від 30.04.2024 та № UA100100/2024/000447 від 30.04.2024.

4. Стягнути з Київської митниці (місцезнаходження: 03124, м.Київ, бул. Гавела Вацлава, буд. 8-А, ідентифікаційний код 43997555) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КР Брендс» (місцезнаходження: 02152, місто Київ, вул. Івана Миколайчука, буд. 7А, кв. 124, ідентифікаційний код 44962387) судовий збір у розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.