Справа № 320/91/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

31 березня 2026 року Справа № 320/91/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Епель О.В. та суддів: Карпушової О.В., Чуприни О.В. перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Логістик» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Шостого апеляційного адміністративного суду перебуває апеляційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Логістик» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2026 апеляційну скаргу залишено без руху, оскільки апелянтом не надано доказів сплати судового збору.

Копію зазначеної ухвали суду апелянтом отримано в електронному кабінеті системи «Електронний суд» 06.03.2026 о 13:26.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2026 клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про продовження строку на усунення недоліків або відстрочення сплати судового збору було задоволено частково. Продовжено апелянту строк для усунення недоліків його апеляційної скарги на п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.

Копію зазначеної ухвали суду апелянтом отримано в електронному кабінеті системи «Електронний суд» 17.03.2026 о 15:24.

Станом на 31.03.2026 недоліки апеляційної скарги апелянтом не усунуті.

Разом з тим, апелянтом повторно подано клопотання про продовження строку на усунення недоліків або відстрочення сплати судового збору, посилаючись на майновий стан суб`єкта владних повноважень та необхідність звернення до Управлінь Державної казначейської служби України за місцем знаходження.

Перевіривши клопотання апелянта, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки апелянту було надано достатньо часу, упродовж якого він мав реальну можливість усунути недоліки його апеляційної скарги, але своїм правом не скористався.

Крім того, відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 05.01.2021 у справі № 500/2544/19.

Стаття 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З метою виконання процесуального обов`язку сплати судового збору особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Це стосується і суб`єктів владних повноважень, які фінансуються з Державного бюджету України, зокрема, в частині видатків на оплату судового збору, а тому держава повинна створити належні фінансові можливості і заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Отже, органи державної влади, в тому числі апелянт, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, має діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Верховний Суд в ухвалі від 05.07.2021 у справі № 320/10912/20 зазначив, що продовження процесуального строку є правом, а не обов`язком, суду і повинно здійснюватися за наявності для цього обґрунтованих підстав. Умовою продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги є наявність достатніх доказів того, що після такого продовження строку відпадуть обставини, які перешкоджають виконанню ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху.

Водночас, суд зазначає, що апелянту було надано достатній строк для усунення недоліків і такий строк вже був продовжений, а тому клопотання про продовження строку для усунення недоліків не підлягає задоволенню.

Таким чином, у даному випадку судова колегія не вбачає достатніх та необхідних правових підстав, визначених ст. 121 КАС України, для продовження апелянту строку на усунення недоліків його апеляційної скарги.

Разом з тим, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 08.11.2005 по справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Підстави для продовження процесуального строку на усунення недоліків відсутні, оскільки апелянту був наданий максимальний десятиденний строк, встановений КАС України, на їх усунення. Відтак, апелянту було надано достатньо часу, упродовж якого він мав реальну можливість усунути недоліки його апеляційної скарги, але своїм правом не скористався.

Крім того, колегія суддів відзначає, що відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати і єдиною визначальною підставою для правильного вирішення цього питання є майновий стан сторони.

Водночас, важкий майновий стан сторони входить до предмета доказування і, відповідно, має бути підтверджений належними і допустимими, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, доказами.

Втім, апелянт не надає жодних належних та допустимих доказів відсутності у нього можливості сплатити судовий збір станом на момент звернення з цією апеляційною скаргою (27.02.2026) та станом на момент звернення до суду з повторним клопотанням (20.03.2026).

Враховуючи вищезазначене, підстави для відстрочення сплати судового збору відсутні.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, оскільки недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі про залишення її без руху, апелянтом у строк, встановлений судом, не усунуті, колегія суддів приходить до висновку, що така апеляційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 133, 169, 298, ч. 2 ст. 321, ч. 2 ст. 325, ст.ст. 328-331 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про відстрочення сплати судового збору та про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги - відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Логістик» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

О.В. Чуприна