Справа № 320/34715/23
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2026-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Мельничука В.П., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМЗВ`ЯЗОК Україна» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі за адміністративним товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМЗВ`ЯЗОК Україна» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМЗВ`ЯЗОК Україна» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві в якому просило визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 28.03.2023 року №0-2615; визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна в податкову заставу від 28.03.2023 року №0-2615.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМЗВ`ЯЗОК Україна» (), зареєстровано 10.09.2015 номер запису: 0055937 включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, зареєстроване за адресою: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 77, кім.702.

ТОВ «ІНФОРМЗВ`ЯЗОК Україна» отримано податкову вимогу від 28.03.2023 року № 0-2615 на суму податкового боргу 730 060,75 грн з податку на додану вартість, у тому числі податкове зобов`язання на суму 419 827,00 грн, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 178 884,50 грн, пеня на суму 131 349,25 грн та рішення про опис майна в податкову заставу від 28.03.2023 року № 0-2615.

Представником позивача було направлено відповідачу адвокатській запит б/н від 30.08.2023 з проханням надати інформацію та копії документів, а саме: інформацію щодо підстав винесення податкової вимоги з податку на додану вартість від 28.03.2023 року №0-2615 на суму 730 060,75 грн та рішення про опис майна в податкову заставу від 28.03.2020 року №0-2615; копії податкових повідомлень-рішень, актів перевірки, податкових декларацій, що були підставами для формування вказаного податкового боргу; інформацію про період нарахування штрафних санкцій за вказаною заборгованістю та про підстави такого нарахування у період дії мораторію впровадженого карантином; копію інтегрованої картки платника за відповідний період.

Листом №79511/6/26-15-13-02-12 від 08.09.2023 ГУ ДПС у м. Києві повідомило, що станом на 28.03.2023 (дата формування податкової вимоги), відповідно до даних інформаційно-комунікаційних систем податкових органів за ТОВ «ІНФОРМЗВ`ЯЗОК Україна» () обліковувався податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 730 060,75 грн, який виник у зв`язку з несплатою грошових зобов`язань визначених:

- податковим повідомленням-рішенням (форма "ПС") від 19.02.2022 №224460414 на суму 216,50 грн;

- податковим повідомленням-рішенням (форма "р") від 16.08.2022 № на суму 161 330,00 грн;

- податковим повідомленням-рішенням (форма "ПС") від 20.12.2022 №379100414 на суму 1020,00 грн

- податковим повідомленням-рішенням (форма «Р») від 17.04.2020 №2 на суму 436 145,00 грн, поновленим у 2023 році на підставі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.08.2022 №640/11239/20;

- пені нарахованої на підставі ст. 129 Податкового кодексу України на податкове повідомлення-рішення (форма «Р») від 17.04.2020 №2 на суму 131 329,25 грн, поновленої у 2023 році на підставі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.08.2022 №640/11239/20.

Не погоджуючись з правомірністю рішення про опис майна в податкову заставу та податковою вимогою, позивач звернувся з позовом до суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Позивач вважає, що оскільки відповідач не звертався до суду з вимогою про стягнення податкового боргу, тобто не вчиняв дії, які свідчили б про вжиття контролюючим органом в межах 1095-денного строку позовної давності з моменту узгодження суми вказаного грошового зобов`язання заходів щодо стягнення такого боргу повинна визначатися як безнадійний податковий борг.

Суд враховує, що згідно з підпунктом 19-1.1.24 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, зокрема здійснюють відстрочення, розстрочення та реструктуризацію грошових зобов`язань та/або податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, а також списання безнадійного податкового боргу.

Контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (підпункт20.1.29. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 101.5 статті 101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до приписів пункту 101.1 статті 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3. пункту 101.2. статті 101 ПК України).

При цьому, пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Таким чином, в разі спливу 1095-денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню.

Разом з тим, Законом України від 17.03.2020 року №533-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 18.03.2020 року, до Податкового кодексу України внесено зміни. Зокрема, підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" доповнено пунктами 52-1 та 52-5. Згідно з нововведеним пунктом 52-2 законодавець установив мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня по 31 травня 2020 року та на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30.03.2020 року. Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18.03.2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період до 31.05.2020 року. Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.

Цим же пунктом встановлено, що на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу (станом на час розгляду справи - абзац десятий пункту 52-2 підрозділу 10розділу XX «Перехідні положення» ПК України).

Законом №591-IX до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України внесені зміни, які набрали чинності 29.05.2020 року. Згідно з внесеними змінами слова та цифри "по 31 травня 2020 року" замінено цифрами та словами "2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)", а в абзаці восьмому - також замінено слова та цифри "до 30 березня 2020 року" - словами та цифрами "протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Отже, вже на час виникнення спірних правовідносин Податковим кодексом України було передбачено зупинення перебігу усіх строків давності, встановлених статтею 102 ПК України, на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Крім того, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 року №2120-IX, який набрав чинності з 17.03.2022 року, стаття 102 була доповнена пунктом 102.9 такого змісту:

"102.9. На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи".

Цим же законом була зупинена дія пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України зупиняється на період дії воєнного, надзвичайного стану.

Необхідно зазначити, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

У подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану» від 28 жовтня 2024 року № 740/2024.

Таким чином, дія передбачених статтею 102 ПК України строків давності зупинена, починаючи з 18.03.2020, і таке зупинення продовжує діяти і на момент розгляду цієї справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки перебіг передбачених статтею 102 ПК України строків давності зупинився 18.03.2020, не можна вважати, що сума податкового боргу, яка обліковувалась за позивачем набула статусу безнадійного податкового боргу.

У підпункті 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (п. 88.2 ст. 88 ПК України).

Підпунктом 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України передбачено, що право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (п.89.2 ст. 89 ПК України).

Згідно із пунктом 89.3 статті 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі (п.89.8 ст. 89 ПК України).

Відповідно до підпунктів 93.1.1 -93.1.6 пункту 93.1 статті 93 ПК України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання; отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу.

Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті. (п.93.2 ст. 93 ПК України).

Аналіз вказаних положень дає суду підстави дійти до наступних висновків.

Право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

У свою чергу підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1-93.1.6 пункту 93.1 статті 93 ПК України.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у м. Києві про опис майна в податкову заставу від 28.03.2023 року №0-2615 та визнання протиправним та скасування податкової вимоги від 28.03.2023 року №0-2615, адже податковий борг Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМЗВ`ЯЗОК УКРАЇНА" не сплачений та не був визнаний безнадійним.

Стосовно посилання позивача, що станом на момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, у Податковому кодексі України відсутня норма про те, що мораторій на застосування штрафних санкцій у період карантину не застосовується, а саме абз. 18 підпункт 69.2 пункт 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 18 підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, в редакції до 01 серпня 2023 року, у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України скасовано карантин, установлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

01 серпня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» від 30 червня 2023 року № 3219-ІХ, яким абзаци дев`ятий - вісімнадцятий підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПКУ замінено вісьмома новими абзацами.

Разом з тим, на момент набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» від 30.06.2023 № 3219-IX дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), вже була припинена, а тому викладення підпункту 69-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в новій редакції не впливає на спірні правовідносини та не відновлює дію мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії карантину, який вже був припинений.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 18 липня 2024 року у справі № 120/13533/23.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувана податкова вимога від 28.03.2023 року №0-2615 та рішення про опис майна в податкову заставу від 28.03.2023 року №0-2615, прийнято в межах повноважень та у спосіб, встановлений ПК України, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМЗВ`ЯЗОК Україна» залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя В.П.Мельничук

суддя В.В.Файдюк