Справа № 160/17215/25
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2026 року м. Дніпросправа № 160/17215/25
Суддя І інстанції Конєва С.О.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Військової частини НОМЕР_1 , до відповідача-2: Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до суду в якому, з урахуванням заяви про залишення частини позовних вимог без розгляду, просила:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо внесення до п.2 Акта проведення розслідування нещасного випадку від 16.12.2024 відомостей про те, що смерть сержанта ОСОБА_2 05.08.2023 пов`язана з проходженням військової служби (п.5 позову);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 внести зміни до п. 2 Акта проведення розслідування нещасного випадку від 16.12.2024 з обов`язковим зазначенням, що смерть сержанта ОСОБА_2 05.08.2023 пов`язана із захистом Батьківщини під час участі у заходах необхідних для забезпечення оброни України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України(п.6 позову).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.06.2023 під час участі ОСОБА_2 (її чоловіка) у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України у районі с. Циркуни Харківської області через дії іншого військовослужбовця, який перебував за кермом автомобіля, сталася ДТП, внаслідок якої її чоловік військовослужбовець ОСОБА_2 отримав серйозні травми, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спірним питанням є те, що травмування ОСОБА_2 , внаслідок якого він помер, сталося при захисті Батьківщини, оскільки на той момент відносно нього було оформлене бойове розпорядження та він отримував відповідну додаткову винагороду, разом з тим, військовою частиною НОМЕР_2 було проведене розслідування нещасного випадку поверхнево та неповно, внаслідок чого військова частина НОМЕР_2 неправомірно у пункті 2 Акту проведення розслідування нещасного випадку від 16.12.2024 дійшла помилкових висновків про те, що смерть пов`язана з проходженням служби, а не із захистом Батьківщини.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що спір виник внаслідок того, що військова частина НОМЕР_2 провела службове розслідування щодо загибелі чоловіка позивачки ОСОБА_2 та встановила, що його загибель пов`язана з проходженням служби (на думку відповідача, загибель не пов`язана ані з виконанням обов`язків військової служби, ані з захистом Батьківщини). Зазначає, що від вказаного формулювання істотно залежить реалізація прав членів сім`ї загиблого. Також відповідно до доданих відповідачем документів загибель ОСОБА_2 сталась в період виконання ним бойового розпорядження, про що свідчить наказ №326 від 01.07.2023, де в додатку до нього зазначено ОСОБА_2 під номером 471 та вказано, що на нього поширюється весь період дії бойового розпорядження аж до обставин ДТП 09.06.2023, дія бойового розпорядження припинена саме у зв`язку з травмуванням (інших обставин відповідачем не наведено). Таким чином, загибель ОСОБА_2 безумовно сталась внаслідок травмування під час виконання завдань з оборони України. Суд першої інстанції формально вказав, що акт службового розслідування не є актом суб`єкта владних повноважень , водночас не врахував, що у позивачки окрім цього акту на момент звернення до суду були відсутні будь-які документи, які складені відповідачем, вперше рішення командира військової частини, де би був вказаний причинний зв`язок, було надано лише наприкінці грудня 2025 року разом з відзивом. В такому випадку суд міг би реалізувати можливість вийти за межі позовних вимог та скасувати відповідне рішення командира військової частини відповідно до ч.2 ст.9 КАС України. Водночас, суд формально підійшов до вирішення справи та цього не зробив.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_2 просить відмовити у її задоволенні та залити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Громадянка України ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , який з 07.11.2022 по 05.08.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (правонаступником якої є військова частина НОМЕР_2 ) про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 01.03.1997р. та копія витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.11.2022 №263, наявних у справі.

Згідно відомостей, які містяться у копії Акту проведення розслідування нещасного випадку, за формою НВ-2, затвердженого командиром в/ч НОМЕР_2 16.12.2024 встановлено, що 09.06.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода на трасі поблизу АДРЕСА_1 внаслідок якої військовослужбовець ОСОБА_2 отримав серйозні травми, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено змістом наведеного вище Акту та копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 09.08.2023.

Також судом встановлено, що у ході проведення службового розслідування за фактом смерті сержанта ОСОБА_2 внаслідок ДТП комісією з проведення службового розслідування було запропоновано, зокрема, а саме:

- вважати смерть сержанта ОСОБА_2 05.08.2023 року такою, що пов`язана з проходженням військової служби пункт 2 Акту розслідування нещасного випадку від 16.12.2024 року.

Позивачка, не погоджуючись із діями військової частини НОМЕР_2 щодо внесення до п.2 Акту проведення розслідування нещасного випадку від 16.12.2024 відомостей про те, що смерть сержанта ОСОБА_2 , яка мала місце 05.08.2023 пов`язана з проходженням військової служби, що впливає на отримання нею пільг, розміру пенсії про втраті годувальника, тощо, як члена сім`ї померлого військовослужбовця, звернулася з даним позовом до суду з метою захисту свого порушеного права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача по внесенню у п.2 Акту проведення розслідування нещасного випадку від 16.12.2024р. відомостей про те, що смерть сержанта ОСОБА_2 (чоловіка позивачки) 05.08.2023, пов`язана з проходженням військової служби, носить рекомендаційний характер для командира військової частини НОМЕР_2 , не містить положень, обов`язкових для виконання, зокрема, позивачкою, тому не створює для останньої самостійного юридичного наслідку у вигляді виникнення, зміни або припинення прав та не породжує для неї будь-яких обов`язків. Сам Акт проведення розслідування нещасного випадку від 16.12.2024р. не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні ст.ст.4,19 КАС України та сам по собі не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків у позивачки, а відтак, і оскарження дій відповідача щодо внесення до нього інформації (відомостей) не може бути предметом самостійного розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки у подальшому на його підставі приймаються відповідні рішення уповноваженими органами (наказ командира військової частини, постанова ВЛК про причинний зв`язок травми, тощо), які фактично і є рішеннями суб`єктів владних повноважень, які можуть бути предметом судового оскарження, а тому оцінка вказаному акту, як і оцінка дій службових (посадових) осіб таких уповноважених органів щодо його складання, відображених у ньому відомостей може бути надана судом під час вирішення спору щодо оскарження таких рішень, прийнятих з його урахуванням. Фактично під час розгляду даної справи судом було встановлено відсутність порушеного права позивачки з урахуванням того, що Акт проведення розслідування нещасного випадку від 16.12.2024р., у тому числі, і дії по внесенню до нього відомостей, зокрема, і у оспорюваний пункт 2, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки не породжує жодних юридичних наслідків, як-от, зміну, припинення прав та обов`язків позивачки, а тому останньою обраного неналежний та неефективний спосіб захисту.

Колегія суддів не погоджується з таким висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу десятого пункту 2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337, та з метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням і веденням обліку нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями Збройних Сил України, наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 було затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України.

Відповідно до пункту 1 Розділу І Інструкції №332 ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини).

Розділ ІІ Інструкції №322 врегульовує питання розслідування та обліку нещасних випадків.

Відповідно до абзацу другого пункту 8 Розділу ІІ Інструкції №322 комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана, зокрема, скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.

Відповідно до пункту 17 командир військової частини протягом двох робочих днів після закінчення розслідування затверджує акти за формами НВ-2 та НВ-3. Матеріали розслідування (затверджені акти за формами НВ-2 та НВ-3 разом з додатками) зберігаються в діловодстві військової частини, а їх завірені копії надаються (надсилаються): безпосередньому командиру для вручення потерпілому, членам його сім`ї чи уповноваженій ними особі; начальнику відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо); командирам військових частин, представники яких брали участь у розслідуванні; командиру військової частини, у штаті якої перебуває потерпілий, якщо військовослужбовець був тимчасово відряджений з цієї військової частини.

У разі незгоди потерпілого військовослужбовця, або членів його сім`ї, або особи, яка представляє їх інтереси, з висновками комісії з розслідування вони мають право протягом місяця, починаючи з дати отримання акта за формою НВ-2, подати скаргу старшому командирові або до органу, що здійснює контроль за своєчасним і об`єктивним розслідуванням нещасних випадків, чи звернутися до суду у визначений законом строк.

Отже, положеннями пункту 17 Розділу ІІ Інструкції №322 чітко передбачено право на оскарження в судовому порядку висновків комісії з розслідування, про що зазначено в апеляційній скарзі і узгоджується з аналогічними висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2024 року у справі № 240/34142/23.

За таких обставин є помилковими висновки суду першої інстанції, що Акт проведення розслідування нещасного випадку від 16.12.2024р. не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні ст.ст.4,19 КАС України та сам по собі не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків у позивачки, а відтак, і оскарження дій відповідача щодо внесення до нього інформації (відомостей) не може бути предметом самостійного розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам колегія суддів враховує наступні обставини.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює та загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25 березня 1992 року (далі Закон № 2232-XII).

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV.

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статей 18-19 Статуту військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України.

Держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Процедура проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту визначає Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 (далі - Інструкція №332).

Приписами пункту 1 розділу II Інструкції №332 передбачено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утеплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Пунктом 7 Інструкції №332 передбачено, що нещасні випадки зі смертельним наслідком або внаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми, групові нещасні випадки та випадки зникнення або смерті військовослужбовців підлягають спеціальному розслідуванню та розслідуються з урахуванням вимог розділу ІІІ цієї Інструкції.

Пункт 8 Розділу II Інструкції №332 вказує, що Комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення.

Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана, зокрема, скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження.

Згідно пункту 9 Інструкції №332 якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2, який зберігається у діловодстві військової частини.

Відповідно до пункту 10 розділу II Інструкції №332 визначено обставини, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3.

Обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби визначено пунктом 11 розділу ІІ Інструкції №332.

Тобто, пункт 11 розділу ІІ Інструкції №332 містить виключний перелік обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.

Так, відповідно до пункту 11 розділу ІІ Інструкції №332 обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби:

перебування потерпілого військовослужбовця за місцем постійного проживання, крім перебування військовослужбовців строкової служби та курсантів військових навчальних закладів за місцем проживання в казармах та гуртожитках військових частин;

перебування потерпілого військовослужбовця у відпустці або у звільненні з розташування військової частини, окрім випадків травмування військовослужбовця у цей час у разі вчинення ним дій з рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;

погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником);

алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку;

використання в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині або використовуються нею;

навмисне вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження;

навмисне заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю;

самовільне залишення військовослужбовцем місця служби;

природна смерть внаслідок вроджених вад здоров`я, смерть від загального захворювання, самогубство, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та (або) постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження.

З Акту проведення розслідування нещасного випадку, за формою НВ-2, затвердженого командиром в/ч НОМЕР_2 16.12.2024 встановлено, що 09.06.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода на трасі поблизу села Циркуни, Харківського району, Харківської області внаслідок якої військовослужбовець ОСОБА_2 отримав серйозні травми, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено змістом наведеного вище Акту та копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 09.08.2023.

Колегія суддів зазначає, що пункт 11 розділу II Інструкції №332 встановлює виключний перелік обставин за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.

При цьому, для визнання нещасного випадку «непов`язаним з виконанням обов`язків військової служби» потрібно встановити наявність конкретних обставин, передбачених пунктом 11 розділу II Інструкції №332, що мають бути доведені належними й допустимими доказами, в той же час в оскарженому акті взагалі не наведено вказаних обставин, при цьому доводи викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву про те, що 09.06.2023 року ОСОБА_2 не брав участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів державу у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України оскільки у зазначену дату відбулася зміна особового складу (ротація), вказаних висновків не спростовують, а тому не можуть братися до уваги.

За таких обставин колегія приходить до висновку Акт проведення розслідування нещасного випадку, за формою НВ-2 від 16.12.2024 року не відповідає вимогам пункт 11 розділу II Інструкції №332, а тому є протиправним, в зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Враховуючи , що вказаний акт був затверджений командиром в/ч НОМЕР_2 №6479 16.12.2024, колегія суддів вважає за необхідне з метою ефективного захисту прав позивача вийти за межі позивних вимог та визнати протиправним та скасувати вказаний наказ.

Надаючи оцінку позовним вимогам щодо зобов`язання військову частину НОМЕР_2 внести зміни до п. 2 Акта проведення розслідування нещасного випадку від 16.12.2024 з обов`язковим зазначенням, що смерть сержанта ОСОБА_2 05.08.2023 пов`язана із захистом Батьківщини під час участі у заходах необхідних для забезпечення оброни України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України колегія суддів виходить з наступного.

Пункт 8 Інструкції № 332 передбачає, що комісія з розслідування нещасного випадку, зокрема, зобов`язана:

визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, який наведений у додатку 3 до цієї Інструкції;

скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження.

Також, пункт 9 Інструкції № 332 передбачає, що якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2, який зберігається у діловодстві військової частини.

Отже, за змістом вказаних норм, комісія з розслідування нещасного випадку складає акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби. У разі, якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2.

Як встановлено, у спірних правовідносинах відповідач склав акт за формою НВ-2 від 16.12.2024 р., відповідно до п.2 якого вважати смерть сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що пов`язана з проходженням військової служби.

Отже, до Акта проведення розслідування нещасного випадка (форма НВ-2) від 16.12.2024 року не можуть бути внесені зміни, що смерть військовослужбовця ОСОБА_2 пов`язана із захистом Батьківщини під час участі у заходах необхідних для забезпечення оброни України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, оскільки у випадку встановлення такого факту складається інший акт, а саме акт за формою НВ-3, наведеною у додатку 5 до Інструкції № 332.

Крім того, перелік обставин, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3 та перелік обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, встановлено пунктами 10, 11 Інструкції № 332.

Так, згідно з пунктом 10 Інструкції № 332 обставинами, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, є:

виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні;

виконання потерпілим військовослужбовцем державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

перебування потерпілого військовослужбовця у складі добового наряду;

виконання завдань відповідно до розпоряджень та наказів командира військової частини в позаслужбовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні на території військової частини та поза її межами;

прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, пішки або на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності;

виконання дій, що не входять до кола службових обов`язків потерпілого військовослужбовця, а саме: із запобігання виникненню аварій або рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;

участь у спортивних змаганнях та інших масових заходах і акціях, які проводяться військовою частиною самостійно або за рішенням старшого командира;

прямування потерпілого військовослужбовця до місця відрядження і у зворотному напрямку на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності;

заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або дій, зазначених в абзаці восьмому цього пункту, незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків позаслужбового характеру, що підтверджено висновком відповідних органів;

отримання потерпілим військовослужбовцем травми або інших ушкоджень унаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного фактору чи середовища у процесі виконання ним обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком;

раптове погіршення стану здоров`я потерпілого військовослужбовця або його смерть під час виконання обов`язків військової служби внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих факторів та (або) важкості чи напруженості роботи, яка виконувалась, що підтверджено медичним висновком, якщо робота, що виконувалась, була протипоказана за медичним висновком про стан його здоров`я та якщо потерпілий не проходив відповідного медичного огляду;

смерть військовослужбовця внаслідок захворювання або травми, отриманих ним раніше під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком;

оголошення судовим рішенням військовослужбовця померлим.

Згідно з пунктом 11 Інструкції № 332 обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби:

перебування потерпілого військовослужбовця за місцем постійного проживання, крім перебування військовослужбовців строкової служби та курсантів військових навчальних закладів за місцем проживання в казармах та гуртожитках військових частин;

перебування потерпілого військовослужбовця у відпустці або у звільненні з розташування військової частини, окрім випадків травмування військовослужбовця у цей час у разі вчинення ним дій з рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;

погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником);

алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку;

використання в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині або використовуються нею;

навмисне вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження;

навмисне заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю;

самовільне залишення військовослужбовцем місця служби;

природна смерть внаслідок вроджених вад здоров`я, смерть від загального захворювання, самогубство, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та (або) постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження.

Крім того Пунктами 1-5 Розділу V Інструкції № 332 У разі настання нещасних випадків, зазначених у пункті 1 розділу II та пункті 1 розділу III цієї Інструкції, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, свідок або військовослужбовець, який виявив нещасний випадок, повинен негайно надати потерпілому військовослужбовцю домедичну допомогу, а за можливості - екстрену медичну допомогу і за потреби вжити всіх можливих заходів щодо евакуації потерпілого військовослужбовця до військового або найближчого закладу охорони здоров`я та повідомити найближчого за місцезнаходженням старшого командира (начальника), у безпосередньому або в прямому підпорядкуванні якого на час настання нещасного випадку перебував потерпілий військовослужбовець.

Командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, першочергово зобов`язаний:

негайно після прибуття на місце нещасного випадку організувати надання потерпілому військовослужбовцю домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги та за потреби - його евакуацію до закладу охорони здоров`я у разі, якщо ці заходи не були здійснені свідком нещасного випадку або військовослужбовцем, який його виявив;

оглянути та обстежити місце нещасного випадку, за наявності необхідних засобів здійснити його фото- або відеофіксацію;

опитати прямих та опосередкованих свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, отримати від них письмові пояснення;

скласти ескіз або схему місця, де стався нещасний випадок;

отримати за можливості письмові пояснення військовослужбовців, витяги з наказів або їх копії та інші документи, що підтверджують виконання потерпілим військовослужбовцем під час настання нещасного випадку обов`язків військової служби.

Командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, після вжиття ним першочергових заходів, зазначених у пункті 2 цього розділу, складає, особисто підписує рапорт та за можливості негайно надсилає (надає) його разом з зібраними ним безпосередньо на місці нещасного випадку матеріалами (пояснення, ескізи, схеми та інші документи) командиру військової частини, у складі якої на дату настання нещасного випадку проходив службу потерпілий військовослужбовець.

У рапорті зазначаються:

дата і час настання нещасного випадку;

стислий опис та характеристика місця нещасного випадку;

відомості про потерпілого військовослужбовця: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), число, місяць та рік народження;

стислий опис обставин та ймовірних причин нещасного випадку;

вид, характер та локалізація травми або поранення, що отримав потерпілий від нещасного випадку військовослужбовець;

відомості про свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб;

інформація про обсяг домедичної допомоги або невідкладної (екстреної) медичної допомоги, наданої безпосередньо на місці нещасного випадку;

заклад охорони здоров`я, у який евакуйовано потерпілого військовослужбовця;

час та дата складення рапорту, посада, військове звання, підпис, власне ім`я прізвище командира (начальника), який склав рапорт.

Командир військової частини після отримання рапорту зобов`язаний організувати проведення розслідування та його документальне оформлення згідно з вимогами цієї Інструкції.

Комісія з розслідування після розгляду та вивчення інформації, що міститься в первинному рапорті та наданих разом з ним документах, оформлює акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складає акт за формою НВ-3.

Проте, встановлені у цій справі обставини не свідчать, що відповідач здійснював перевірку наявності, чи відсутності усіх обставин, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3 та обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, встановлених пунктами 10, 11 Інструкції № 332.

Згідно з п. 4 ч. 2, ч. 4 ст. 245 КАС у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо, зокрема, для його прийняття виконано всі умови, визначені законом.

Проте, відповідач у спірних правовідносинах не здійснював перевірку наявності, чи відсутності усіх обставин, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3 та обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, встановлених пунктами 10, 11 Інструкції № 332. Крім того причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» зазначаються у постановах ВЛК відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 року, відтак суд не може зобов`язати військову частину НОМЕР_2 визнати, що смерть військовослужбовця ОСОБА_2 пов`язана із захистом Батьківщини під час участі у заходах необхідних для забезпечення оброни України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов належить задовольнити частково та прийняти рішення про інший спосіб захисту прав позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а саме зобов`язати відповідача повторно провести розслідування нещасного випадку, з урахуванням висновків суду.

За таких обстави колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а тому, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п.2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку від 16.12.2024 (форма НВ-2), складений комісією військової частини НОМЕР_2 .

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_4 (з основної діяльності) №6479 від 16.012.2024 року «Про результати службового розслідування».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 05.08.2023 р. з сержантом ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 3426,24 грн. (три тисячі чотириста двадцять шість гривень 24 коп.)

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 31 березня 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун