Справа № 460/8651/25
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2026-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 460/8651/25

адміністративне провадження № К/990/50818/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

за касаційною скаргою Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія Головного сервісного центру МВС)

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року (ухвалене суддею-доповідачем Зозулею Д.П.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року (прийняту у складі колегії: головуючого судді Гудима Л.Я., суддів: Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.),

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія Головного сервісного центру МВС) (далі - Регіональний сервісний центр, відповідач, скаржник), в якому просив:

- визнати протиправними дії Регіонального сервісного центру щодо відмови у виготовленні та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нової довідки про розмір грошового забезпечення, розрахованого відповідно до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі - Закон №2262-XII), положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704 (далі - Постанова КМУ №704) із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до Постанови КМУ №704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які встановлені на 2023 рік для проведення з 01 лютого 2023 року перерахунку основного розміру пенсії;

- зобов`язати Регіональний сервісний центр підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-XII для перерахунку пенсії з урахуванням положень Постанови КМУ №704, із зазначенням відомостей про розмір посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови КМУ №704, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, у розмірах у відсотках, встановлених для відповідної категорії військовослужбовців за відповідною посадою та обчислених з урахуванням розмірів встановлених окладів станом на 2023 рік, для здійснення перерахунку пенсії з 01 лютого 2023 року.

2. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що на підставі постанови КМУ №704, якою визначено складові та порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, набув право на перерахунок пенсії згідно зі статтями 43 і 63 Закону №2262-ХІІ.

В подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою про оформлення та направлення до Управління нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку його пенсії відповідно до постанови КМУ №704 станом на 01 січня 2023 року з обов`язковим зазначенням в ній відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Однак відповідач повідомив про відсутність підстав для оформлення нової довідки, що, на переконання позивача, порушує його право на належне соціальне забезпечення.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року, позов задоволено повністю.

4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відмова відповідача у підготовці та видачі довідки про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії є протиправною, а позивач має право на отримання такої довідки з урахуванням складових грошового забезпечення, визначених відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України №704, з використанням актуального розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

5. Не погоджуючись з рішеннями судів першої і апеляційної інстанцій, Регіональний сервісний центр, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

6. На обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено оскаржувані судові рішення з неправильним застосуванням положень статей 43, 63 Закону №2262-XII, постанови КМУ №704, постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11 листопада 2015 року №988 (далі - постанова КМУ №988), та без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 13 листопада 2025 року у справі №160/3583/24.

7. Відповідач зазначає, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ (міліції), а тому питання його грошового забезпечення та перерахунку пенсії має регулюватися положеннями постанови КМУ №988, яка встановлює посадові оклади у фіксованому розмірі та не передбачає їх розрахунку шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб на тарифний коефіцієнт.

8. Скаржник акцентує увагу на тому, що суди попередніх інстанцій ухвалили рішення без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2025 року у справі №160/3583/24, у якому зазначено, що постанова КМУ №704 не поширюється на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції) та поліцейських, для яких структура та порядок обчислення грошового забезпечення визначені постановою КМУ №988. Водночас Верховний Суд у зазначеній постанові вказав на різницю у сфері регулювання за суб`єктним складом: положення КМУ №704 стосуються військовослужбовців, тоді як положення постанови КМУ №988 стосуються поліцейських.

9. Крім того, скаржник вказує на порушення судами норм процесуального права, а саме неповноту з`ясування обставин справи. Суди не дослідили фактичні дані щодо проходження позивачем служби (зокрема, що він був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ, а не з військової служби), що має вирішальне значення для визначення права на отримання довідки про розмір грошового забезпечення саме за нормами постанови КМУ №704. Застосування цієї постанови до позивача, на думку скаржника, є неможливим, оскільки у додатках до неї відсутні тарифні розряди для посад працівників міліції/поліції (наприклад, «дільничний інспектор поліції») та коефіцієнти для спеціальних звань поліції.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

10. Касаційна скарга надійшла до Суду 08 грудня 2025 року.

11. Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 460/8651/25, витребувано адміністративну справу та запропоновано учасникам справи надати відзив на касаційну скаргу.

12. Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 06 квітня 2026 року.

13. При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.

Позиція інших учасників справи

14. Від позивача відзиву на касаційну скаргу не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду рішень судів попередніх інстанцій. При цьому колегія суддів зазначає, що копія ухвали Верховного Суду про відкриття касаційного провадження доставлена в кабінет Електронного суду 18 грудня 2025 року о 21:54.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

15. Суди попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановили, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

16. На звернення позивача про направлення до пенсійного органу довідки про грошове забезпечення станом на 01 січня 2023 року для перерахунку пенсії відповідач листом повідомив про відсутність підстав для видачі нової довідки.

17. Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи

18. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

19. Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

20. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

21. Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме - бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

22. Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року не відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи є частково обґрунтованими з огляду на таке.

23. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24. Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

25. Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

26. Водночас, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

27. У статті 1, частині першій статті 2 Конституції України встановлено, що Україна проголошена суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію.

28. Відповідно до частини другої статті 3 Основного Закону України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

29. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; зокрема, закони приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

30. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

31. За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

32. Крім конституційних гарантій, право на соціальний захист в Україні ґрунтується також на міжнародних зобов`язаннях держави, зокрема на положеннях Європейської соціальної хартії (European Social Charter) (переглянутої), вчиненої у м. Страсбурзі 03 травня 1996 року та ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» (далі - Хартія).

33. Відповідно до пункту 3 статті 12 Хартії з метою забезпечення ефективного здійснення права на соціальне забезпечення Сторони зобов`язуються докладати зусиль для поступового підвищення системи соціального забезпечення на більш високий рівень.

34. Також статтею 23 Хартії передбачено, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

35. Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон № 2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

36. Правовою основою для реалізації гарантії перерахунку призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу, є положення частини третьої статті 43 та статті 63 Закону № 2262-ХІІ.

37. Частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

38. У разі, якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку (частина вісімнадцята статті 43 Закону № 2262-ХІІ).

39. Згідно із частинами першою та другою статті 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

40. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

41. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (частина четверта статті 63 Закону № 2262-ХІІ).

42. Отже, Кабінету Міністрів України надано право встановлювати умови та порядок перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

43. Механізм проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ, визначений Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок № 45), згідно із пунктом 1 якого пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

44. Згідно із пунктом 2 Порядку № 45 Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС, Службі судової охорони (далі - державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

45. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено Порядком № 45 (пункт 3 Порядку № 45).

46. Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, є збільшення рівня грошового забезпечення діючих військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ. Перерахунок пенсії здійснюється управліннями Пенсійного фонду після надходження від уповноваженого органу відповідної довідки та виключно з урахуванням тих складових грошового забезпечення, які вказані у такій довідці.

47. Звертаючись з касаційною скаргою, скаржник зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема положень постанови КМУ №704, та наголошує на необхідності застосування до спірних правовідносин постанови КМУ №988. На обґрунтування таких доводів скаржник вказує, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ (міліції), а відтак питання визначення складових його грошового забезпечення та перерахунку пенсії має регулюватися нормами, що встановлюють порядок грошового забезпечення поліцейських, які передбачають фіксовані розміри посадових окладів та не містять механізму їх визначення шляхом множення прожиткового мінімуму на тарифні коефіцієнти.

48. Водночас суди першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи спір, виходили з необхідності застосування положень Постанови КМУ №704 та дійшли висновку про наявність у позивача права на отримання довідки про розмір грошового забезпечення, розрахованого із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб та відповідних тарифних коефіцієнтів.

49. Таким чином, ключовим питанням для вирішення спору, що виник у цій справі, є визначення належного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, а саме - встановлення того, чи підлягають вони регулюванню положеннями Постанови №704 чи Постанови КМУ №988.

Щодо предмета правового регулювання та суб`єктного складу осіб, на яких поширюється дія постанови КМУ № 704

50. 30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову КМУ № 704, яка, у відповідності до її назви, передбачає визначення умов, розмірів та порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

51. Згідно з пунктом 1 постанови КМУ №704 затверджено тарифні сітки, схеми тарифних розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, зокрема для військовослужбовців Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також окремих категорій осіб рядового і начальницького складу, служба яких має спеціальний характер.

52. Пунктом 2 Постанови №704 визначено структуру грошового забезпечення, яка включає посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, винагороди, премії), а також одноразові додаткові виплати.

53. Ключовим для визначення механізму обчислення грошового забезпечення є пункт 4 Постанови КМУ №704, відповідно до якого розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями визначаються шляхом множення відповідної розрахункової величини на тарифні коефіцієнти, встановлені у додатках до цієї постанови.

54. Зазначений механізм деталізується у додатках до Постанови КМУ №704, якими, зокрема, затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, а також схеми тарифних коефіцієнтів за військовими (спеціальними) званнями.

Аналіз змісту цих додатків свідчить про те, що вони охоплюють виключно посади та звання, притаманні військовій службі, а також передбачають систему тарифних розрядів, характерну саме для військових формувань і органів зі спеціальним статусом. Водночас зазначені додатки не містять посад чи спеціальних звань, характерних для органів внутрішніх справ або поліції.

55. Отже, системне тлумачення пунктів 1, 2, 4 Постанови КМУ №704 та її додатків дає підстави для висновку, що зазначена постанова встановлює правове регулювання грошового забезпечення чітко визначеного кола осіб, а саме військовослужбовців, а також осіб рядового і начальницького складу тих державних органів, служба в яких за своїм правовим змістом має військовий або спеціальний (службово-військовий) характер.

56. Зміст наведених норм свідчить, що законодавець пов`язує порядок та умови визначення грошового забезпечення з проходженням служби у відповідних військових формуваннях або в органах, служба в яких за своїм характером є військовою або прирівняною до такої.

57. При цьому характерною ознакою правового регулювання, встановленого Постановою КМУ №704, є застосування тарифної системи визначення розмірів грошового забезпечення, що ґрунтується на співвідношенні тарифних розрядів, коефіцієнтів та базових розрахункових величин, а також прив`язці до військових (спеціальних) звань і типових посад, визначених у відповідних додатках до цієї постанови.

58. Таким чином, зміст Постанови КМУ №704 свідчить, що її дія спрямована на врегулювання питань грошового забезпечення осіб, які перебувають у правовідносинах публічної служби саме військового або прирівняного до нього характеру, з урахуванням специфіки проходження такої служби, структури посад та системи військових (спеціальних) звань.

Щодо предмета правового регулювання та суб`єктного складу осіб, на яких поширюється дія постанови КМУ № 988.

59. 29 грудня 2015 року набрав чинності Закон України від 23 грудня 2015 року №900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» (далі - Закон №900-VIII).

60. Цим Законом внесено зміни, зокрема, до статті 63 Закону №2262-ХІІ, яку доповнено положенням про те, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції) здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення та премій у розмірах, установлених законодавством для поліцейських.

61. Відповідно до абзацу другого розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для поліцейських.

62. Згідно зі статтею 102 Закону № 580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських здійснюється на умовах та в порядку, визначених Законом №2262-ХІІ.

63. Таким чином, законодавець прямо встановив, що при перерахунку пенсій колишнім працівникам органів внутрішніх справ застосуванню підлягають показники грошового забезпечення, визначені для поліцейських.

64. На виконання зазначених законодавчих приписів Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», яка набрала чинності 02 грудня 2015 року.

65. Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №988 грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень), премій та одноразових додаткових виплат.

66. Пунктами 3- 5 Постанови КМУ №988 затверджено схеми посадових окладів і окладів за спеціальними званнями поліцейських, а також визначено перелік та розміри додаткових виплат, які формують структуру грошового забезпечення поліцейських.

При цьому, на відміну від Постанови КМУ №704, Постанова КМУ №988 не передбачає застосування тарифної сітки та механізму визначення окладів шляхом множення прожиткового мінімуму на тарифні коефіцієнти, а встановлює фіксовані розміри посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, а також надає керівникам органів поліції повноваження щодо визначення розмірів окремих додаткових виплат у межах бюджетних асигнувань.

67. Отже, системний аналіз наведених норм свідчить, що Постанова №988 встановлює спеціальне правове регулювання грошового забезпечення поліцейських, а також застосовується як база для перерахунку пенсій осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), прирівняних до поліцейських.

Сфера її дії визначається за суб`єктним складом та охоплює як осіб, які проходять службу в Національній поліції, так і колишніх працівників органів внутрішніх справ, щодо яких законодавством передбачено врахування грошового забезпечення поліцейських під час пенсійного забезпечення.

Відтак вирішальним для застосування положень цієї постанови є належність особи до категорії поліцейських або осіб, пенсійне забезпечення яких здійснюється за правилами, встановленими для поліцейських, що зумовлює використання відповідної моделі грошового забезпечення при визначенні складових пенсії.

68. Отже, узгоджене тлумачення положень постанов КМУ №704 та №988 свідчить про їх чітку диференціацію за суб`єктним складом та сферою правового регулювання.

Постанова КМУ №704 регламентує грошове забезпечення осіб, які проходять військову службу або службу, пов`язану з виконанням функцій, притаманних військовій службі, тоді як Постанова КМУ №988 визначає умови та складові грошового забезпечення поліцейських, а також осіб, пенсійне забезпечення яких здійснюється з урахуванням показників грошового забезпечення поліцейських.

69. Аналогічний підхід до розмежування сфер застосування зазначених постанов висловлений Верховним Судом у постанові від 13 листопада 2025 року у справі №160/3583/24, у якій наголошено, що системний аналіз цих нормативно-правових актів свідчить про відмінність їх правового регулювання за суб`єктним складом: положення Постанови КМУ №704 стосуються військовослужбовців, тоді як положення Постанови КМУ №988 - осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції) та поліцейських. Суд у цій справі вказав на різницю у правових механізмах формування грошового забезпечення, зазначивши, що Постанова КМУ №704 запроваджує тарифну систему визначення посадових окладів із застосуванням відповідних коефіцієнтів, тоді як Постанова КМУ №988 визначає складові грошового забезпечення поліцейських шляхом установлення фіксованих окладів та системи додаткових виплат.

70. Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що зазначені постанови регулюють різні категорії осіб залежно від виду служби, а їх застосування у спірних правовідносинах зумовлюється правовим статусом особи, щодо якої вирішується питання перерахунку пенсії. Вказані нормативно-правові акти не є взаємозамінними, оскільки встановлюють різні підходи до формування грошового забезпечення та поширюються на різні категорії осіб, визначені за критерієм виду служби.

71. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону №2262-ХІІ.

72. Водночас, як убачається з матеріалів справи та доводів касаційної скарги, позивач був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ, тобто не належить до категорії військовослужбовців.

73. Разом з тим, вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки зазначеним обставинам та фактично застосували до спірних правовідносин положення Постанови КМУ №704, не з`ясувавши, чи поширюється її дія на позивача з огляду на його правовий статус на момент звільнення.

74. Крім того, для належного вирішення спору судам попередніх інстанцій необхідно було дослідити наявні у матеріалах справи довідки про розмір грошового забезпечення, які раніше видавалися позивачу, зі змісту яких вбачається перелік нормативно-правових актів, на підставі яких вони сформовані.

75. За таких обставин висновки судів першої та апеляційної інстанцій є передчасними та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а оцінка доказів здійснена без дотримання вимог статті 90 КАС України, що свідчить про невідповідність оскаржуваних судових рішень критеріям законності та обґрунтованості, визначеним статтею 242 цього Кодексу.

76. Колегія суддів наголошує, що встановлення фактичних обставин цієї справи, зокрема щодо характеру служби позивача та органу, з якого його було звільнено, має визначальне значення для правильного вирішення спору, оскільки саме від цього залежить визначення належного нормативно-правового акта, який підлягає застосуванню при підготовці та видачі довідки про розмір грошового забезпечення, а також регламентує складові такого забезпечення і порядок їх обчислення.

77. Оскільки зазначені обставини залишилися поза межами належного дослідження судами попередніх інстанцій, колегія суддів позбавлена можливості перевірити правильність їх висновків по суті спору в межах повноважень суду касаційної інстанції.

78. Відповідно до статті 341 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами норм матеріального права в межах доводів касаційної скарги. Водночас у цій справі суди попередніх інстанцій, неправильно визначивши предмет спору, фактично не застосували належним чином норми матеріального права до спірних правовідносин. За таких обставин надання Верховним Судом остаточної оцінки правильності їх тлумачення є передчасним.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

79. Без дослідження і з`ясування наведених вище обставин, ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можна вважати законними та обґрунтованими.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

80. Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

81. Отже, суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, яке полягало у неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема щодо правового статусу позивача та характеру служби, з якої його було звільнено, а також у невстановленні належного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Унаслідок цього судами не було вирішено ключового питання щодо того, який саме нормативно-правовий акт підлягає застосуванню при підготовці та видачі довідки про розмір грошового забезпечення позивача - Постанова КМУ №704 чи Постанова КМУ №988, що, у свою чергу, призвело до передчасних висновків щодо прав та обов`язків відповідача у спірних правовідносинах.

82. Такі порушення унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а відтак відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України є підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

83. Під час нового розгляду справи суд повинен взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити зазначені в ній обставини, що стосуються спірних правовідносин і охоплюються предметом доказування, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.

Керуючись статтями 341, 345, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія Головного сервісного центру МВС) задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року у справі № 460/8651/25 скасувати.

Справу № 460/8651/25 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді: С.М. Чиркін

В.М. Шарапа