Справа № 420/39239/24
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/39239/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Джабурія О.В,

Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року, прийняте у складі суду судді Андрухіва В.В. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 11.06.2024 року №№ -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, -1503, якими визначено суму податкового зобов`язання з земельного податку.

Вимоги адміністративного позову обґрунтовано тим, що позивач, будучи зареєстрованим як ФОП та перебуваючи на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку 2 групи, у відповідності до п.п. 4 п. 297.1 ст. 297 ПК України звільнений від обов`язку нарахування та сплати земельного податку за земельні ділянки, що використовуються ним для провадження господарської діяльності. Об`єкти нерухомості, розташовані на земельних ділянках із кадастровими номерами №:02:012:0210 та іншими, згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є нежитловими будівлями баз відпочинку, що за цільовим призначенням відповідають виду господарської діяльності позивача за КВЕД 55.20 (діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання). На думку позивача, при винесенні спірних рішень відповідачем не враховано статус позивача як особи з інвалідністю II групи, що передбачає пільги згідно з п.п. 281.1.1 п. 281.1 ст. 281 ПК України, а також ігноровано приписи щодо звільнення від оподаткування земельних ділянок на територіях, де велися бойові дії ( АДРЕСА_1 ), відповідно до Переліку, затвердженого Наказом Мінреінтеграції №309. Позивач також вказує на порушення процедури надіслання ППР у порядку ст. 42 ПК України, винесення рішень за 2021 рік поза межами строків давності, встановлених ст. 102 ПК України, та відсутність реальних заходів податкового контролю, що передували б прийняттю оскаржуваних актів індивідуальної дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року адміністративний позов було задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області: від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907, від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907 від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907 від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907 від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907 від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907 від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907 від 11.06.2024 року № -1503-UA0073907.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що оскаржуване рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення повністю та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Головне управління ДПС в Одеській області стверджує, що у позивача відсутні підстави для звільнення від оподаткування за п. 297.1 ст. 297 ПК України, оскільки задекларований за 2022 2023 роки дохід у сумі 0,00 грн, на думку контролюючого органу, свідчить про фактичне невикористання земельних ділянок у господарській діяльності, а сама по собі спрощена система оподаткування не звільняє від обов`язку доводити реальність господарських операцій. Крім того, відповідач наголошує на недотриманні позивачем процедурних вимог п. 281.4 ст. 281 ПК України щодо подання заяви про застосування пільги як особи з інвалідністю, ставить під сумнів доказове значення накладної кур`єрської служби за відсутності фіскальних чеків та вказує на відсутність рішень ОВА про ідентифікацію конкретних ділянок як засмічених вибухонебезпечними предметами.

26.01.2026 позивач подав до П`ятого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу, в якій не визнає вимоги, викладені в апеляційній скарзі, в повному обсязі, оскільки вони є необґрунтованими, суперечать нормам чинного законодавства України та не підтверджені належними доказами.

Обґрунтовуючи свою позицію, позивач зауважує, що він є зареєстрованим суб`єктом підприємницької діяльності та платником єдиного податку 2 групи, що відповідно до п.п. 4 п. 297.1 ст. 297 ПК України звільняє його від обов`язку нарахування та сплати земельного податку за ділянки, які використовуються в господарській діяльності. Позивач наголошує, що чинне законодавство не пов`язує право на таке звільнення з обов`язковою наявністю прибутку в конкретному звітному періоді, а тимчасова відсутність доходу не змінює правовий режим використання майна. Також вказує, що питання щодо направлення/вручення податкових повідомлень рішень не є підставою для прийняття рішення, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , а тому не мають враховуватись при розгляді оскаржуваного рішення. Крім того, позивач також акцентує увагу на тому, що посилання апелянта на необхідність подання додаткових заяв про обрання пільги у порядку ст. 281 ПК України є безпідставним, оскільки правовий статус платника єдиного податку передбачає інший, спеціальний порядок звільнення від земельного податку.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в Білгород-Дністровській ДПІ ГУ ДПС в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Мала Михайлівська, 42.

Згідно інформації з Державного земельного кадастру у власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), значаться, зокрема, наступні земельні ділянки:

- земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0408 га, кадастровий номер :54:006:0104, цільового призначення - E.07.01 Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення;

- земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,18 га, кадастровий номер :02:012:0087, цільового призначення - E.07.01 Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення;

- земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,032 га, кадастровий номер :02:012:0089, цільового призначення - E.07.01 Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення;

- земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2115 га, кадастровий номер :02:012:0210, цільового призначення - E.07.01 Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення;

- земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0022 га, кадастровий номер :02:013:0007, цільового призначення - E.07.01 Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення;

- земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0011 га, кадастровий номер :02:013:0008, цільового призначення - E.07.01 Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення;

- земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,125 га, кадастровий номер :02:013:0010, цільового призначення - E.07.01 Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення;

- земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,125 га, кадастровий номер :02:013:0037, цільового призначення - E.07.01 Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503-UA0073907 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2022 рік (кадастровий номер :54:006:0104), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 1381,66 грн. (а.с. 11).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2022 рік (кадастровий номер :02:012:0089), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 1083,66 грн. (а.с. 12).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2022 рік (кадастровий номер :02:012:0087), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 6095,56 грн. (а.с. 13).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2022 рік (кадастровий номер :02:013:0007), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 74,50 грн. (а.с. 14).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2022 рік (кадастровий номер :02:013:0010), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 4233,03 грн. (а.с. 15).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2022 рік (кадастровий номер :02:012:0210), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 7162,28 грн. (а.с. 16).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2022 рік (кадастровий номер :02:013:0037), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 4233,03 грн. (а.с. 17).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2023 рік (кадастровий номер :02:013:0007), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 85,68 грн. (а.с. 18).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2023 рік (кадастровий номер :02:013:0037), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 4867,98 грн. (а.с. 19).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2023 рік (кадастровий номер :02:013:0010), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 4867,98 грн. (а.с. 20).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2023 рік (кадастровий номер :02:012:0087), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 7009,89 грн. (а.с. 21).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2023 рік (кадастровий номер :54:006:0104), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 1588,91 грн. (а.с. 22).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2023 рік (кадастровий номер :02:012:0089), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 1246,20 грн. (а.с. 23).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2023 рік (кадастровий номер :02:013:0010), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 8236,63 грн. (а.с. 24).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2023 рік (кадастровий номер :02:013:0008), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 42,84 грн. (а.с. 25).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2024 рік (кадастровий номер :02:012:0210), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 8680,41 грн. (а.с. 26).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2024 рік (кадастровий номер :02:012:0089), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 1313,35 грн. (а.с. 27).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2024 рік (кадастровий номер :02:013:0007), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 90,29 грн. (а.с. 28).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2024 рік (кадастровий номер :02:012:0087), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 7387,58 грн. (а.с. 29).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2024 рік (кадастровий номер :54:006:0104), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 1674,52 грн. (а.с. 30).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2024 рік (кадастровий номер :02:013:0010), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 5130,27 грн. (а.с. 31).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2024 рік (кадастровий номер :02:013:0037), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 5130,27 грн. (а.с. 32).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2021 рік (кадастровий номер :54:006:0104), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 418,68 грн. (а.с. 33).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2021 рік (кадастровий номер :02:012:0087), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 1847,14 грн. (а.с. 34).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2021 рік (кадастровий номер :02:013:0037), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 1282,74 грн. (а.с. 35).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2021 рік (кадастровий номер :02:012:0210), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 2170,39 грн. (а.с. 36).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2021 рік (кадастровий номер :02:012:0089), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 328,38 грн. (а.с. 37).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2021 рік (кадастровий номер :02:013:0010), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 1282,74 грн. (а.с. 38).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2021 рік (кадастровий номер :02:013:0008), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 11,29 грн. (а.с. 39).

11.06.2024 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1503- НОМЕР_2 за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2021 рік (кадастровий номер :02:013:0007), та нараховано ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання у розмірі 22,58 грн. (а.с. 40).

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх такими, що прийняті з порушенням вимог Податкового кодексу України і без наявності на те правових підстав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач протягом 2021 2024 років перебував на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку 2 групи із зареєстрованим видом діяльності за КВЕД 55.20 (діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання). Згідно з п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування та сплати земельного податку за ділянки, що використовуються для провадження господарської діяльності. Оскільки цільове призначення належних позивачу ділянок за кодом E.07.01 (для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення) відповідає його виду підприємницької діяльності, суд визнав правомірним застосування зазначеної податкової пільги.

Також судом встановлено, що об`єкти оподаткування розташовані в межах прибережної захисної смуги смт Затока, де наказами Одеської ОВА та військового командування протягом 2022 2024 років встановлено особливий режим, мінні загородження та заборону на перебування цивільних осіб. Крім того, нарахування за 2022 рік суперечить п.п. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, оскільки територія смт Затока у період з березня по серпень 2022 року належала до територій активних бойових дій. З огляду на сукупність цих обставин, суд визнав оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі ПК України).

У межах даної справи судом першої інстанції встановлено, що позивач є платником єдиного податку 2 групи із видом діяльності за КВЕД 55.20, а земельні ділянки мають цільове призначення E.07.01 (Для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення). Враховуючи вищенаведене, застосування пільги, передбаченої п. 297.1 ст. 297 ПК України, на думку колегії суддів є законним та обґрунтованим з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За правилами підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно пп.269.1.1 п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).

Приписи пп.270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України визначають, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності.

Відповідно до п. 291.3 ст. 291 ПК України юридична особа чи фізична особа-підприємець можуть самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим главою 1 розділу XIV ПК України та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За змістом пункту 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності полягає в запровадженні особливого механізму справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

У пункті 269.2 статті 269 ПК України також передбачено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, сплачують земельний податок в особливому порядку, передбаченому главою 1 розділу XIV цього Кодексу (за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності).

Згідно пп. 4 п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності:

- податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування (у тому числі на умовах емфітевзису)) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Колегія суддів в контексті цього зазначає, що з аналізу наведених норм права вбачається, що спрощена система оподаткування не звільняє суб`єкта господарювання від виконання податкових зобов`язань зі сплати податків, встановлених у пункті 297.1 статті 297 ПК України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою.

Дана позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладені у постановах від 27 лютого 2018 року у справі №826/8675/17, від 17 квітня 2024 року у справі №826/17360/16, від 22 квітня 2024 року у справі №560/2530/22, від 13 червня 2018 року у справі №826/14615/16, від 15 травня 2019 року у справі №826/9948/16, від 17 вересня 2021 року у справі №826/10423/17.

Тобто, враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що умовою несплати земельного податку за зазначеною системою оподаткування є те, що суб`єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності. Факт використання ділянки підтверджується наявністю відповідних КВЕД та цільовим призначенням землі, а оскільки відповідачем не надано жодних доказів використання позивачем земельних ділянок у цілях, не пов`язаних із господарською діяльністю, доводи апеляційної скарги щодо неправомірності застосування пільги за ст. 297 ПКУ є безпідставними та відхиляються апеляційним судом.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що задекларований позивачем дохід у сумі 0,00 грн за 2022 2023 роки свідчить про фактичне невикористання земельних ділянок у господарській діяльності, колегія суддів зазначає наступне.

Приписи пп. 4 п. 297.1 ст. 297 ПК України пов`язують право платника єдиного податку на звільнення від нарахування та сплати земельного податку з фактом використання відповідних ділянок для провадження господарської діяльності. Водночас, колегія суддів зауважує, що норми ПК України не містять положень, які б ставили право на застосування вказаної податкової пільги у залежність від результатів такої діяльності або обов`язкової наявності прибутку у кожному конкретному податковому періоді.

Колегія суддів в контексті цього звертає увагу на те, що тимчасова відсутність задекларованого доходу в окремих звітних періодах не є правовою підставою для висновку про припинення господарського використання об`єктів нерухомості та земельних ділянок, на яких вони розташовані. Податкове законодавство пов`язує звільнення від сплати земельного податку саме з фактом використання землі в межах обраних видів діяльності (КВЕД), а не з результатами такої діяльності у вигляді конкретних сум прибутку в кожному звітному періоді.

Таким чином, відсутність доходу у певні періоди не є доказом використання землі не за цільовим призначенням або припинення позивачем господарської діяльності в цілому, а тому доводи апелянта про втрату позивачем права на пільгу через відсутність доходу є необґрунтованими та відхиляються судом.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підтвердження неможливості виконання податкових обов`язків у порядку, визначеному Наказом Міністерства фінансів України №225 від 29.07.2022, колегія суддів зазначає наступне.

Так, системний аналіз підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та положень Порядку №225 свідчить, що вказані норми регулюють виключно процедуру підтвердження обставин, які перешкоджають своєчасному виконанню вже існуючого, законодавчо встановленого податкового обов`язку щодо сплати податків, зборів або подання звітності.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, позивач згідно з п. 297.1 ст. 297 ПК України у спірний період був звільнений від обов`язку нарахування та сплати земельного податку в силу свого статусу платника єдиного податку та цільового використання земельних ділянок у господарській діяльності.

Таким чином, податкове зобов`язання із земельного податку у позивача за вказаний період об`єктивно не виникло, що свідчить про відсутність самого предмета регулювання Порядку №225 у даних правовідносинах.

Оскільки обов`язок зі сплати земельного податку у позивача відсутній в силу закону (ex lege), вимога контролюючого органу щодо необхідності документального підтвердження неможливості виконання обов`язку, від якого особа звільнена на підставі спеціальних норм ПК України, суперечить принципу правової визначеності та призводить до помилкового ототожнення суб`єктів, що мають податковий борг, із суб`єктами, які мають право на податкову пільгу у формі звільнення.

Відтак, відсутність рішення контролюючого органу про підтвердження неможливості виконання обов`язків за заявою позивача не може бути підставою для нарахування податкових зобов`язань, обов`язок зі сплати яких не передбачений п. 297.1 ст. 297 ПК України, а тому колегія суддів такі доводи апелянта відхиляє.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994 року, пункт 29).

На підставі вищевикладеного, інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони є похідними від вищевказаних аргументів та не спростовують встановленого судом факту відсутності у позивача обов`язку зі сплати земельного податку.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у позивача відсутній податковий обов`язок з нарахування та сплати земельного податку за період 2021-2024 роки по зазначеним у рішенні суду земельним ділянкам, щодо яких відповідачем винесено оскаржувані ППР.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 249, 286, 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька