Справа № 160/15323/25
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2026-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 квітня 2026 року

м. Київ

справа №160/15323/25

адміністративне провадження № К/990/12981/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Жука А.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2026 року у справі №160/15323/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 02 травня 2025 року №907к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 »;

- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного неперебування на посаді старшого інспектора сектору кадрового забезпечення за період з 02 травня 2025 року по дату винесення судового рішення без урахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів з урахуванням виплачених сум під час перебування на іншій посаді.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 02 травня 2025 року №907к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_1 ».

Поновлено капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 03 травня 2025 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 травня 2025 року по 29 травня 2025 року включно в сумі 22376 (двадцять дві тисячі триста сімдесят шість) грн 25 коп. (сума наведена без урахуванням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів).

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення на її користь грошового забезпечення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2026 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року змінено, зазначено в абзаці 3 резолютивної частини дату поновлення капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора сектору кадрового забезпечення Самарівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області 30 травня 2025 року. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03 травня 2025 року по 29 травня 2025 року включно в сумі 22376 (двадцять дві тисячі триста сімдесят шість) грн 25 коп та негайного виконання рішення в частині стягнення грошового забезпечення - скасовано та відмовлено у задоволенні цієї частини позовних вимог. В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року залишено без змін.

23 березня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2026 року у справі №160/15323/25. Відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Як вбачається з рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року, зазначену справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд звертає увагу заявника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.

Проте, відповідач, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження про наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, не зазначає.

Тобто, заявником у касаційній скарзі не наведено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Щодо посилання відповідача на підстави касаційного оскарження, визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі незначної складності, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

З огляду на зазначене та враховуючи, що заявник, оскаржуючи судове рішення у цій справі, не обґрунтував наявності випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до цитування норм законодавства України, а також переоцінки доказів і ґрунтуються на незгоді з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їхньої оцінки. Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2026 року у справі №160/15323/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді М.В. Білак

А.В. Жук

С.А. Уханенко