Справа № 340/1688/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2026-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2026 року м. Дніпросправа № 340/1688/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту соціальної та ветеранської політики Кропивницької міської ради на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року (суддя Притула К.М.) в справі № 340/1688/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до управління соціального захисту населення Подільського району Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради, Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до управління соціального захисту населення Подільського району Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради (далі - УСЗН) про:

визнання протиправними дій УСЗН щодо відмови ОСОБА_1 як уповноваженій особі від родини у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам;

визнання протиправним та скасувати рішення УСЗН, оформлене повідомленням від 22 квітня 2024 року та від 27 грудня 2024 року щодо відмови ОСОБА_1 як уповноваженій особі від родини у призначені допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам;

зобов`язання УСЗН повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від квітня та грудня 2024 року як уповноваженої особи від родини про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам і прийняти рішення відповідно до вимог законодавства, з урахуванням висновків суду.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року залучено до участі в справі як другого відповідача Департамент соціальної політики Кропивницької міської ради (далі - Департамент).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Подільського району Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради від 17.04.2024 року №-2024-1 та від 27.12.2024 року №-2024-2.

Зобов`язано Управління соціального захисту населення Подільського району Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради повторно розглянути заяви ОСОБА_1 , як уповноваженої особи сім`ї у складі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 10.04.2024 року і 18.12.2024 року, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач Департамент просить скасувати рішення, ухваливши нове про відмову у задоволенні позову.

Доводи апелянта повторюють зміст позиції відповідача щодо правомірності дій стосовно відмови у призначенні допомоги на проживання позивачам як внутрішньо переміщеним особам, в апеляційній скарзі не приведено доводів у спростування висновків суду першої інстанції.

Звертає увагу, що у зв`язку із прийняттям постанов Кабінету Міністрів України від 11.06.2025 № 695 «Деякі питання надання окремих видів державної соціальної допомоги Пенсійним фондом України», від 25.06.2025 №765 «Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України» та від 23.06.2025 № 766 «Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких державних допомог», функція щодо нарахування та виплати, зокрема, зазначеної допомоги передається органам Пенсійного фонду України. Управлінням соціального захисту населення Подільського району департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради передано архівні особові справи в паперовій формі, за якими здійснювалася виплата державних соціальних допомог.

В відзиві позивачі просять залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 : з 23 лютого 2017 року по 01 серпня 2022 року перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа в управлінні соціального захисту населення Дніпровської районної військової адміністрації Дніпропетровської області; з 01 серпня 2022 року по 08 листопада 2022 року перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особав управлінні соціального захисту населення Кропивницької районної військової адміністрації Кіровоградської області; з 08 листопада 2022 року перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Департаменті соціальної політики Кропивницької міської ради.

ОСОБА_2 , донька, ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 : з 23 лютого 2017 року по 01 серпня 2022 року перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа в управлінні соціального захисту населення Дніпровської районної військової адміністрації Дніпропетровської області; з 01 серпня 2022 року по 08 листопада 2022 року перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа в управлінні соціального захисту населення Кропивницької районної військової адміністрації Кіровоградської області; з 08 листопада 2022 року перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Департаменті соціальної політики Кропивницької міської ради.

ОСОБА_3 , чоловік, ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , особа з інвалідністю загального захворювання ІІІ гр. з 08 липня 2024 року: з 23 лютого 2017 року по 09 грудня 2019 року перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа в управлінні соціального захисту населення Дніпровської районної військової адміністрації Дніпропетровської області; з 21 грудня 2019 року по 08 листопада 2022 року перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа в місті Покровськ Донецької області; з 08 листопада 2022 року перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Департаменті соціальної політики Кропивницької міської ради.

На підставі заяви від 08.11.2022 ОСОБА_1 отримувала допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам в Департаменті соціальної політики Кропивницької міської ради з листопада 2022 року по лютий 2024 року включно в розмірі 5000,00 грн щомісяця на себе та на дитину - ОСОБА_2 . Чоловік ОСОБА_3 до складу сім`ї згідно з заявою включений не був, допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам в Департаменті не отримував.

10 квітня 2024 року ОСОБА_1 як уповноважена особа сім`ї у складі інших позивачів звернулась до Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не переміщувалися (повторно переміщувалися) з 1 січня 2022 року з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, оскільки обліковувалися як внутрішньо переміщені особи в Управлінні соціального захисту населення Дніпровської районної військової адміністрації Дніпропетровської області), ОСОБА_1 як уповноваженій особі сім`ї рішенням від 17.04.2024 року № -2024-1 відмовлено в призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на підставі пункту 5 Порядку №332.

18 грудня 2024 року ОСОБА_1 як уповноважена особа сім`ї у складі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулась до Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Рішенням від 27.12.2024 року № -2024-2 ОСОБА_1 як уповноваженій особі сім`ї відмовлено в призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на підставі пункту 5 Порядку №332.

ОСОБА_3 окремо (не в складі сім`ї) відповідно до пункту 3 Порядку №332 (як особа, яка вперше звертається за призначенням допомоги) з заявою про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам не звертався.

Встановивши, що позивачі є внутрішньо переміщеними особами з 2017 р. та безперервно перебували на відповідному обліку в уповноважених органах соціального захисту населення, у тому числі з 08.11.2022 р. в Департаменті соціальної політики Кропивницької міської ради з 08.11.2022 р., позивачка та її донька мають статус переміщених осіб з 2017 року, і цей статус є чинним, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач повинен був розглянути заяву ОСОБА_1 як особи, яка звертається за допомогою не вперше.

Судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_3 , хоча й має статус внутрішньо переміщеної особи, не звертався самостійно за призначенням допомоги відповідно до п. 3 Порядку № 332, а тому обставини щодо його окремого права на отримання допомоги не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяв уповноваженої особи сім`ї ОСОБА_1 .

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення УСЗН від 17.04.2024 року № -2024-1 та від 27.12.2024 року № -2024-2 прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та без урахування фактичних обставин, а тому є протиправними та підлягають скасуванню, а належним способом захисту прав позивачів є зобов`язання УСЗН повторно розглянути заяви про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 10.04.2024 року та від 18.12.2024 року, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачі мають статус внутрішньо переміщених осіб з 23 лютого 2017 року, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , на цей час проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 23 лютого 2017 року по 01 серпня 2022 року перебували на обліку як внутрішньо переміщені особи в УСЗН Дніпровської районної військової адміністрації Дніпропетровської області, з 01 серпня 2022 року по 08 листопада 2022 року перебували на обліку як внутрішньо переміщені особи в УСЗН Кропивницької районної військової адміністрації Кіровоградської області, з 08 листопада 2022 року - в Департаменті соціальної політики Кропивницької міської ради.

ОСОБА_3 з 23 лютого 2017 року по 09 грудня 2019 року перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа в УСЗН Дніпровської районної військової адміністрації Дніпропетровської області, з 21 грудня 2019 року по 08 листопада 2022 року - в місті Покровськ Донецької області, з 08 листопада 2022 року - в Департаменті соціальної політики Кропивницької міської ради.

На підставі заяви від 08 листопада 2022 року ОСОБА_1 отримувала допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам в Департаменті з листопада 2022 року по лютий 2024 року включно в розмірі 5000,00 грн щомісяця на себе та на дитину ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 до складу сім`ї згідно з заявою включений не був, допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам в Департаменті не отримував.

ОСОБА_1 як уповноважена особа сім`ї у складі інших позивачів 10 квітня 2024 року звернулась до Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не переміщувалися (повторно переміщувалися) з 1 січня 2022 року з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, оскільки обліковувалися як внутрішньо переміщені особи в Управлінні соціального захисту населення Дніпровської районної військової адміністрації Дніпропетровської області), ОСОБА_1 як уповноваженій особі сім`ї рішенням від 17.04.2024 року № -2024-1 відмовлено в призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на підставі пункту 5 Порядку №332.

18 грудня 2024 року ОСОБА_1 як уповноважена особа сім`ї у складі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулась до Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Рішенням від 27 грудня 2024 року № -2024-2 ОСОБА_1 як уповноваженій особі сім`ї відмовлено в призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на підставі пункту 5 Порядку №332.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання правомірності відмови позивачу та її неповнолітній доньці у наданні державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VII (далі - Закон №1706-VII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

За змістом статті 2 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи (частина друга та третя статті 7 Закону №1706-VII).

Відповідно до частини першої та другої статті 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Частиною першою статті 5 Закону №1706-VII визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.

До 20 березня 2022 року механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок №505), пунктом 2 якого було передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. №332 затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, яким визначено відповідний механізм надання такої допомоги (далі Порядок №332).

Абзацом 2 пункту 5 Порядку № 332 визначено, що допомога призначається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 р. з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінрозвитку (далі - перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26 січня 2024 року № 94 «Деякі питання соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб та інших вразливих категорій осіб» установлено, що:

виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам продовжується автоматично з 1 лютого 2024 р. на один місяць без додаткового звернення для осіб, у яких у січні 2024 р. закінчився шестимісячний період отримання такої допомоги;

подання заяви для продовження виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, які мають право на її продовження після 1 березня 2024 р. відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 "Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам" (Офіційний вісник України, 2022 р., № 26, ст. 1418; 2023 р., № 69, ст. 3990), може бути здійснено з 1 лютого 2024 р.;

допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам, які мають на неї право та звернулися за продовженням її виплати з особисто поданою заявою у лютому - квітні 2024 р., призначається і виплачується починаючи з 1 березня 2024 року.

Отже, законодавець чітко пов`язує право внутрішньо переміщеної особи на отримання соціальних виплат насамперед із фактом внутрішнього переміщення, підтвердженим довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка є безстроковою і засвідчує відповідний статус особи, а також із перебуванням такої особи на обліку в уповноваженому органі соціального захисту. Закон № 1706 та Порядок № 332 спрямовані на забезпечення соціального захисту внутрішньо переміщених осіб і не допускають звуження обсягу їхніх прав шляхом формального або відокремленого тлумачення умов призначення допомоги.

Позивачі є внутрішньо переміщеними особами з 2017 року, безперервно перебували на відповідному обліку в уповноважених органах соціального захисту населення, у тому числі з 08 листопада 2022 року в Департаменті соціальної політики Кропивницької міської ради, отримували допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з листопада 2022 року по лютий 2024 року включно в розмірі 5000 грн щомісяця.

При цьому допомога призначена на ОСОБА_1 та дитину ОСОБА_2 .

Після завершення чергового шестимісячного періоду отримання допомоги УСЗН рішеннями від 17 квітня 2024 року № -2024-1 та від 27 грудня 2024 року № -2024-2 відмовив ОСОБА_1 у подальшому призначенні допомоги на проживання за результатами розгляду заяв від 10 квітня 2024 року та 18 грудня 2024 року з тих підстав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не переміщувалися (повторно не переміщувалися) з 1 січня 2022 року з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які є тимчасово окупованими.

Суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що абзац другий пункту 5 Порядку № 332, на який посилається УСЗН в обґрунтування рішення про відмову у призначенні допомоги на проживання, стосується осіб, які перемістилися (повторно перемістилися) саме з 1 січня 2022 року.

Суд зауважує, що пункт 5 Порядку № 332 містить абзац наступного змісту: «Особа вважається такою, що звертається вперше, якщо їй не призначалася і не виплачувалася допомога відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (Офіційний вісник України, 2022 р., № 26, ст. 1418) до дня звернення.».

В цьому випадку позивач ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2 мають статус переміщених осіб з 2017 року, цей статус є чинним, позивачі раніше отримували допомогу на ппроживання як внутрішньо переміщені особи, тому УСЗН мало розглянути заяву ОСОБА_1 як особи, яка звертається за допомогою не вперше.

Стосовно звернення ОСОБА_3 суд зауважує, що він має статус внутрішньо переміщеної особи, проте не звертався самостійно за призначенням допомоги відповідно до пункту 3 Порядку № 332, а тому суд першої інстанції цілком обґрунтовано вважав, що обставини щодо його окремого права на отримання допомоги не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяв уповноваженої особи сім`ї ОСОБА_1 .

Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої про протиправність рішень відповідача УСЗН від 17 квітня 2024 року №-2024-1 та від 27 грудня .2024 року №-2024-2, а також обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушених прав позивачів - зобов`язання УСЗН повторно розглянути заяви позивачів про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 10 квітня 2024 року і 18 грудня 2024 року та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Як вказано вище, апелянтом не приведено доводів у спростування висновків суду першої інстанції.

Стосовно аргументу апелянта про те, що у зв`язку із прийняттям постанов Кабінету Міністрів України від 11 червня 2025 року № 695 «Деякі питання надання окремих видів державної соціальної допомоги Пенсійним фондом України», від 25 червня 2025 року №765 «Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України» та від 23 червня 2025 року № 766 «Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких державних допомог» функція щодо нарахування та виплати, зокрема, зазначеної допомоги передається органам Пенсійного фонду України. Управлінням соціального захисту населення Подільського району департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради передано архівні особові справи в паперовій формі, за якими здійснювалася виплата державних соціальних допомог, суд зазначає, що спірні правовідносини стосуються періоду до ухвалення Урядом зазначених постанов та передачі функцій щодо нарахування та виплати, зокрема, зазначеної допомоги органам Пенсійного фонду України, тому саме УСЗН має повторно розглянути заяви позивачів.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної та ветеранської політики Кропивницької міської ради на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року в справі № 340/1688/25 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року в справі № 340/1688/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до управління соціального захисту населення Подільського району Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради, Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 01 квітня 2026 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 01 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов