Справа № 460/13372/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 рокуЛьвівСправа №460/13372/24 пров. №А/857/12582/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Глушка І.В., Іщук Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року (головуючий суддя Гресько О.Р., м. Рівне) по справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Рівнеобленерго» звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.10.2024 №№15960/Ж10/17-00-04-07-20, 15962/Ж10/17-00-04-07-20, 15963/Ж10/17-00-04-07-20, 15965/Ж10/17-00-04-07-20, 15966/Ж10/17-00-04-07-20, 15967/Ж10/17-00-04-07-20, 15950/Ж10/17-00-04-07-20, 15952/Ж10/17-00-04-07-20, 15956/Ж10/17-00-04-07-20, 15958/Ж10/17-00-04-07-20, 15945/Ж10/17-00-04-07-20, 15946/Ж10/17-00-04-07-20, 15947/Ж10/17-00-04-07-20, 15948/Ж10/17-00-04-07-20, 15940/Ж10/17-00-04-07-20, 15938/Ж10/17-00-04-07-20, 15937/Ж10/17-00-04-07-20, 15936/Ж10/17-00-04-07-20 та 15943/Ж10/17-00-04-07-20.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Приватне акціонерне товариство «Рівнеобленерго» оскаржило його в апеляційному порядку, просить таке скасувати, та прийняти нове яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначає, що в своєму рішенні Суд І інстанції, аналізуючи норми податкового законодавства не враховує фактичних обставин справи, і приходить до висновку, що податкове законодавство у певних випадках визнає податковим правопорушенням чітко визначене протиправне діяння платника податку, навіть за відсутності в таких його діях та/або бездіяльності вини.

Однак, відповідно до ч. ч. 112.1, 112.2 ст. 112 Податкового кодексу України, закріплено, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

В свою чергу пунктом 56.21. статті 56 Податкового кодексу України, закріплено, що у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Отже, навіть якщо Податковий кодекс України, або інший нормативно - правовий акт у певних випадках визнає податковим правопорушенням чітко визначене протиправне діяння платника податку, навіть за відсутності в таких його діях та/або бездіяльності вини, суд має застосовувати підхід найвигідніший саме для платника податків, а не для контролюючого органу.

А відтак, доведення контролюючим органом вини ПрАТ «Рівнеобленерго» як це передбачено ч. ч. 112.1, 112.2 ст. 112 Податкового кодексу України, є обов`язковою умовою для притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення Товариства.

Крім того судом І інстанції при вирішенні даної справи безпідставно взято до уваги висновки Верховного суду які не є подібними до даних правовідносин, адже недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Також Суд І інстанції надає перевагу лише доводам Відповідача зазначеним у відзиві на позовну заяву, які не підкріплені жодними доказами.

В свою чергу, Суд І інстанції вказує, що належних та допустимих доказів Позивачем на підтвердження факту відсутності вини та умислу, щодо несвоєчасної оплати податкового зобов`язання ПрАТ «Рівнеобленерго» не надано, при цьому відповідач, на думку Суду І інстанції, виконав покладений на нього процесуальний обов`язок, а саме довів правомірність своїх рішень.

Крім того, у зв`язку з тим, що у Товариства були зупинені фінансові операції, Позивач був позбавлений можливості не тільки здійснити оплату на відповідні банківські рахунки ГУ ДПС у Рівненській області, а й здійснити фінансову операцію з оформленням касового документу та здійснити фінансову операцію по сплаті податкового зобов`язання готівкою.

Наведені вище обставини та аргументи, підтверджують той факт, що Судом І інстанції було здійснено порушення норм процесуального законодавства, а саме засад змагальності сторін, надано перевагу аргументам Відповідача без належних доказів чим порушення норми ст. ст. 9, 73, 77 КАСУ.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що Суд І інстанції взагалі виключає обов`язок контролюючого органу доведення вини платника.

Всупереч положенням КАС України, суд тягар доказування поклав на позивача, що не узгоджується із завданням адміністративного судочинства. По суті Суд І інстанції свою позицію побудував на припущеннях, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Судом І інстанції взагалі не здійснено аналізу поведінки Товариства та його дій спрямованих на оплату податкових зобов`язань, не встановлено чи здійснені Позивачем дії спрямовані на сплату податкового зобов`язання є добросовісними та чи було Позивачем допущено порушення оплати умисно та свідомо.

Вважає, що до Товариства не може бути застосована фінансова відповідальність передбачена п. 124.1 ст. 124 ПК України, адже Товариством не було допущено порушення строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.09.2024 на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України у порядку визначеному п.76.2 ст.76 Податкового кодексу України Головним управління ДПС у Рівненській області проведено камеральну перевірку ПАТ «Рівнеобленерго», за результатами якої складено акт №14449/Ж5/17-00-04-08-16/05424874 від 26.09.2024.

В акті зафіксовано порушення вимог пункту 57.1 статті 57, пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України, а саме: платником податків порушено термін сплати узгодженої суми податкових зобов`язань з орендної плати за землю.

Позивачем подано заперечення на акт камеральної перевірки, за результатами розгляду якого висновки акта перевірки залишені без змін.

25.10.2024 Головним управління ДПС у Рівненській області на підставі акта камеральної перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ 15960/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 55,42 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 1108,39 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15962/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 1042,07 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 20841,38 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15963/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 79,23 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 1584,57 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15965/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 60,38 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 1207,68 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15966/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 106,62 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 2132,46 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15967/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 147,93 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 2958,62 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15950/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 1239,71 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 24794,06 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15966/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 106,62 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 2132,46 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15952/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 608,00 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 12159,99 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15956/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 103,84 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 2076,85 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15958/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 60,26 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 1205,38 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15945/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України зобов`язано сплатити штраф у сумі 1069,72 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 21394,36 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15946/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 247,27 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 4945,42 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15947/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 477,41 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 9548,27 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15948/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 104,40 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 2087,96 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15940/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 134,86 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 2697,10 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15938/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 66,25 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 1325,09 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15937/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 97,58 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 1951,59 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15966/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 106,62 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 2132,46 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15936/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 288,48 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 5769,60 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року;

№ 15943/Ж10/17-00-04-07-20 про застосування штрафу у розмірі 5 % за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання, визначеного на підставі п. 287.3 ст.287 та на підставі п. 124.1 статті 124 ПК України, зобов`язано сплатити штраф у сумі 215,50 грн. за затримку на 2 календарні дні сплати 4309,90 грн. орендної плати з юридичних осіб за квітень 2023 року.

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пп.16.1.4 п.16.1. ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України, строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

У відповідності до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню (п.56.11. ст.56 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Статтею 286 цього розділу встановлено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Згідно з п.287.3. ст.287 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, в силу вимог пп.75.1.1. п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, є предметом камеральної перевірки.

ЯК уже зазначалось вище, за результатами камеральної перевірки позивача відповідачем встановлено порушення вимог п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України, позаяк сума узгоджених податкових зобов`язань з орендної плати за землю (розділ ІІ акта перевірки) фактично сплачена до відповідних місцевих бюджетів 01.06.2023, тобто із затримкою строків сплати - 2 календарних дні.

Зазначена обставина підтверджена матеріалами справи та не заперечується позивачем.

Надаючи оцінку аргументам позивача про те, що до несвоєчасної сплати податку до бюджету призвело те, що банківські установи платіжні інструкції ПАТ «Рівнеобленерго» від 24.05.2023 провела лише 01.06.2023 у зв`язку з тим, що 18.05.2023 Держфінмоніторингом прийнято рішення про зупинення фінансових операцій по рахункам, що належать ПАТ «Рівнеобленерго», суд першої інстанції віно врахував, що за визначенням, наведеним у пункті 109.1 ст.109 Податкового кодексу України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України (п.109.2 ст.109 Податкового кодексу України).

В силу вимог пункту 109.3. цієї ж статті, випадках, визначених пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.

Пунктом 112.7. ст.112 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Однак, положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.

Пунктом 124.1. статті 124 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 % погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 % погашеної суми податкового боргу.

За пунктом 124.1-1. цієї статті, у разі порушення платником податків строку сплати до бюджету суми акцизного податку, передбаченого абзацом другим підпункту 222.1.2 пункту 222.1 статті 222 цього Кодексу, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 10 % від суми такого акцизного податку.

В силу ж вимог пункту 124.2 - діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 % від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

А в силу вимог пункту 124.3. - діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 % від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

За правилами пункту 124.4. цієї ж статті, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України Про платіжні послуги, з вини банку, органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, небанківського надавача платіжних послуг, еквайра, емітента електронних грошей такий банк/орган, небанківський надавач платіжних послуг, емітент електронних грошей сплачує штрафи в розмірах, установлених пунктом 124.1 цієї статті.

З огляду на викладене суд підставно зауважив, що податкове законодавство у певних випадках визнає податковим правопорушенням чітко визначене протиправне діяння платника податку, навіть за відсутності в таких його діях та/або бездіяльності вини.

До таких випадків віднесене податкове правопорушення, диспозиція і санкція якого встановлена пунктом 124.1. статті 124 Податкового кодексу України.

Обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи визначені у пункті 112.8. статті 112 Податкового кодексу України і це:

- сплив строків давності застосування штрафів за вчинення податкового правопорушення (пп.112.8.1.);

- вчинення діяння (дії або бездіяльності) особою, яка діяла у відповідності до індивідуальної податкової консультації, наданої такому платнику податків у паперовій або електронній формі, за умови, що така консультація зареєстрована в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій, або до узагальнюючої податкової консультації та/або до висновку об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права, від якого в подальшому було відступлено (пп.112.8.2.);

- вчинення діяння (дії або бездіяльності) особою, яка діяла у відповідності до правових висновків Верховного Суду, викладених у рішенні за результатами розгляду зразкової справи, які в подальшому було змінено за наслідками перегляду Великою Палатою Верховного Суду (пп.112.8.3.);

- вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності контролюючих органів (пп.112.8.4.);

- вчинення діяння (дії або бездіяльності) з вини банку, органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, небанківського надавача платіжних послуг, еквайра, емітента електронних грошей (щодо податкових правопорушень, передбачених статтями 124 і 125- 1 цього Кодексу) (пп.112.8.5.);

- вчинення діяння (дії або бездіяльності) з вини оператора поштового зв`язку, інформація про якого міститься в Єдиному державному реєстрі операторів поштового зв`язку, за умови виконання обов`язку, визначеного абзацом другим пункту 49.6 статті 49 цього Кодексу (пп.112.8.6.);

- вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок виявлення в роботі електронного кабінету технічної та/або методологічної помилки чи технічного збою в роботі електронного кабінету і визнання такої помилки/збою технічним адміністратором та/або методологом електронного кабінету або згідно з повідомленням на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або підтвердження її/його існування рішенням суду, якщо порушення були зумовлені виключно технічною та/або методологічною помилкою чи технічним збоєм у роботі електронного кабінету (пп.112.8.7.);

- самостійне виправлення платником податків з дотриманням порядку, вимог та обмежень, передбачених статтею 50 цього Кодексу, помилок, що містяться у раніше поданих ним податкових деклараціях та розрахунках (уточнюючих податкових деклараціях та розрахунках), за умови сплати самостійно донарахованих податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), передбачених пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу (щодо правопорушення, передбаченого пунктом 123.1 статті 123 цього Кодексу). Невиконання платником податків вимог, передбачених абзацами третім - п`ятим пункту 50.1 статті 50 цього Кодексу, в частині самостійного нарахування та сплати штрафу, передбаченого цим пунктом, тягне за собою накладення штрафу відповідно до пункту 120.2 статті 120 цього Кодексу (пп.112.8.8.)

- помилкова сплата платником податків, у тому числі податковим агентом, грошового зобов`язання на інший бюджетний рахунок (без порушення законодавчо визначеного строку сплати податку або узгодженої суми грошового зобов`язання до бюджету). Умовою підтвердження таких обставин є вчинення платником дій, передбачених статтею 43 цього Кодексу, щодо повернення помилково сплачених грошових зобов`язань (пп.112.8.8-1.);

- вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору) (пп.112.8.9);

- вчинення діяння (дії або бездіяльності) особою, яка діяла відповідно до консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань митної справи, наданої в письмовій або електронній формі, а також до узагальнюючої консультації, зокрема на підставі того, що у подальшому такі консультації були змінені або скасовані (пп.112.8.10.);

- вчинення діяння (дії або бездіяльності) особою, яка діяла відповідно до наданого попереднього рішення митного органу про застосування окремих положень законодавства України з питань митної справи, у тому числі в разі, якщо таке рішення в подальшому було відкликано з причин, встановлених пунктами 2, 3 частини сьомої статті 23 Митного кодексу України (пп.112.8.11.);

- інші випадки звільнення від фінансової відповідальності, передбачені цим Кодексом або Митним кодексом України (пп.112.8.12).

Жодних належних і допустимих доказів, які би давали підстави для застосування вказаних положень матеріали справи не містять.

Приймаючи до виконання платіжні інструкції від 24.05.2023 і виконуючи їх 01.06.2023, з огляду на дію рішення Державної служби фінансового моніторингу про зупинення фінансових операцій по рахункам, що належать ПАТ «Рівнеобленерго», банківські установ діяли у відповідності до вимог Закону України «Про платіжні послуги» №1591-IX від 30.06.2021 та Постанови Правління НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг» №163 від 29.07.2022.

Також дії Державної служби фінансового моніторингу в повній мірі узгоджуються з вимогами Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» №361-IX від 06.12.2019.

Крім того суд вірно врахував і ту обставину, що у постановах від 16 березня 2023 року у справі № 600/747/22-а, від 03 серпня 2023 року у справі № 520/22505/21, від 22 серпня 2023 року у справі № 520/18519/21, від 05 жовтня 2023 року у справі № 520/14773/21, від 16 листопада 2023 року у справі № 160/24147/21, від 23 січня 2024 року у справі № 160/17160/21 Верховний Суд сформулював висновки, які дають можливість розмежувати обставини, які утворюють склад правопорушення, за яке платник податків може бути притягнутий до відповідальності на підставі пунктів 124.1, 124.2 або 124.3 статті 124 Податкового кодексу України.

Позиція Верховного Суду полягає в тому, що відповідальність, передбачена пунктом 124.1 статті 124 Податкового кодексу України, не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником податків порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання. Водночас обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує настання відповідальності у вигляді штрафу за пунктами 124.2 і 124.3 статті 124 Податкового кодексу України є доведення контролюючим органом вини платника податків у формі умислу, а саме, що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм Податкового кодексу України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Верховний Суд зазначив, що невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються, як умисні, оскільки, як невиконання, так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 Податкового кодексу України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу. У противагу цьому Верховний Суд вказав на те, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто, у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, Верховний Суд дійшов висновку, що особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Податковим кодексом України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Верховний Суд також зазначив, що обов`язок доведення вини покладено на контролюючий орган, без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини.

За відсутності цієї кваліфікуючої ознаки діяння позивача утворює склад правопорушення, за яке відповідальність наступає на підставі пункту 124.1 статті 124 Податкового кодексу України у вигляді штрафу в розмірі 5-10 %. Зазначена норма, як виплаває з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення сплати узгодженого податкового зобов`язання незалежно від того, з яких причин платником податків було здійснено несвоєчасну сплату. Після фактичного погашення боргу платник податку повинен сплатити суму штрафу в розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Враховуючи наведену вище правову позицію суд підставно вважав, що обов`язок доведення контролюючим органом вини платника податків законодавець пов`язує лише із порушенням, відповідальність за яке встановлена п.124.2 статті 124 Податкового кодексу України, в той час як до позивача було застосовано п. 124.1. ст. 124 Податкового кодексу України.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оспорювані податкові повідомлення-рішення є такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» - залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року у справі №460/13372/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М.А. Пліш
судді І. В. Глушко
Л. П. Іщук