Справа № 420/4055/25
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2026-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 квітня 2026 року

м. Київ

справа №420/4055/25

адміністративне провадження №К/990/15491/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.

суддів: Бучик А.Ю., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2025 у справі № 420/4055/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

З касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судовий рішень видно, що ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 21.01.2025 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок від 10.01.2025 №06-27/4/2025, №06-27/5/2025 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2023 та 01.01.2024, виданих Одеським апеляційним судом;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 22.02.2023 на підставі довідки від 10.01.2025 №06-27/4/2025 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684,00 грн, виданої Одеським апеляційним судом;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2024 на підставі довідки від 10.01.2025 №06-27/5/2025 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, виданої Одеським апеляційним судом;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській виплатити ОСОБА_1 перераховане щомісячне довічне грошового утримання судді у відставці з 22.02.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 21.01.2025 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок від 10.01.2025 №06-27/4/2025, №06-27/5/2025 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2023 та 01.01.2024, виданих Одеським апеляційним судом;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 22.02.2023 на підставі довідки від 10.01.2025 №06-27/4/2025 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684,00 грн та з 01.01.2024 на підставі довідки від 10.01.2025 №06-27/5/2025 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, виданих Одеським апеляційним судом, з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2025 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задоволено, скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

06.04.2026 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2025 у справі № 420/4055/25.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (частина третя статті 329 КАС України).

Як видно з Єдиного державного реєстру судових рішень постанова суду апеляційної інстанції прийнята 12.08.2025 та в цей же день складено її повний текст. При цьому, касаційну скаргу подано до суду касаційної інстанції 06.04.2026, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Одночасно з касаційною скаргою скаржницею подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій вона просить суд поновити строк касаційного оскарження, посилаючись на те, що вперше касаційну скаргу нею було подано в межах строку на подання касаційної скарги, але ухвалою Верховного Суду від 24.11.2025 зазначену касаційну скаргу їй було повернуто, у зв`язку з тим, що вона не виконала вимог ухвали Верховного суду від 16.10.2025 про залишення касаційної скарги без руху та не зазначила належних підстав оскарження судових рішень в цій справі (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України та пункту 4 частини другої статті 330 КАС України). Також, як зазначає скаржниця, вказана ухвала була надіслана їй за адресою реєстрації місця проживання, а не за адресою фактичного проживання, у зв`язку з чим вона звернулася до поштового відділення з метою перереєстрації кореспонденції, однак відповідне поштове повідомлення було повернуто відправнику через закінчення терміну зберігання. Надалі, у зв`язку з хворобою та проходженням лікування у періоди з 05.01.2026 по 13.01.2026 та з 16.01.2026 по 05.03.2026, скаржниця не мала можливості своєчасно звернутися до Верховного Суду з клопотанням про направлення документів на фактичну адресу проживання, та лише 03.03.2026 подала відповідне клопотання, яке було виконано 10.03.2026. Крім того, у період з 18.03.2026 по 27.03.2026 скаржниця проходила реабілітацію в санаторії, а тому, з огляду на викладене, на думку скаржниці, вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку та, відповідно, про наявність підстав для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження.

При вирішенні питання щодо поважності наведених заявником причин пропуску строку касаційного оскарження суд виходить з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктами 6 та 7 частини першої статті 167 КАС України серед загальних вимог до форми та змісту письмового клопотання встановлено, що таке клопотання повинно містити перелік документів та інших доказів (за наявності), що до нього додаються, а також інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Аналіз викладених положень КАС України дає підстави для висновку, що при зверненні до суду з письмовим клопотанням щодо вирішення певного питання заявник повинен надати відповідні докази (за наявності), які підтверджують викладені у клопотанні обставини.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються у разі необхідності - клопотання особи, що подає касаційну скаргу.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження у разі його пропуску з поважних причин, крім визначених законом випадків.

Враховуючи викладене, пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві причин пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.

Колегія суддів зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Однак зазначені скаржницею причини пропуску строку касаційного оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки недотримання вимог КАС України при поданні касаційної скарги, що мало наслідком її повернення не свідчить про наявність об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному оскарженню судового рішення у цій справі.

Стосовно посилань скаржниці на направлення ухвали Верховного Суду від 24.11.2025 за адресою її реєстрації, а не фактичного проживання колегія суддів зазначає, що навіть за наявності клопотання про направлення кореспонденції за іншою адресою, такі обставини не позбавляли скаржницю можливості вживати заходів для контролю за станом розгляду поданої нею касаційної скарги, зокрема шляхом звернення до суду або відстеження інформації щодо руху справи. Також доводи щодо повернення поштового відправлення у зв`язку із закінченням терміну зберігання не можуть бути безумовною підставою для поновлення строку, оскільки самі по собі не свідчать про наявність об`єктивно непереборних перешкод для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Щодо доводів скаржниці про хворобу, перебування на лікуванні у періоди з 05.01.2026 по 13.01.2026 та з 16.01.2026 по 05.03.2026, а також проходження реабілітації у період з 18.03.2026 по 27.03.2026, колегія суддів зазначає, що хвороба, лікування та реабілітація в санаторії не є тими обставинами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду з відповідною скаргою та не свідчать про наявність безперервної та об`єктивно непереборної неможливості реалізувати право на касаційне оскарження протягом усього строку його пропуску, зокрема з урахуванням того, що частина цього періоду не охоплюється лікуванням, а також відсутні докази, які б підтверджували неможливість звернення до суду в інший спосіб. Крім того, маючи намір оскаржити рішення суддів попередніх інстанцій у встановлений законом строк позивачка не була позбавлена можливості скористатися професійною правничою допомогою, а тому не була позбавлена можливості звернутися до суду через уповноваженого представника.

Окрім того, після отримання 10.03.2026 копії ухвали про повернення касаційної скарги скаржниця звернулася до суду повторно лише 06.04.2026, що також не свідчить про своєчасне вжиття позивачкою заходів з метою належної реалізації свого права на касаційне оскарження та дотримання встановлених процесуальних строків.

Таким чином, наведені скаржницею обставини, навіть з урахуванням поданих нею доказів, у своїй сукупності не свідчать про існування об`єктивних та непереборних перешкод для своєчасного звернення до суду касаційної інстанції, а тому, суд не вбачає підстав для визнання наведених скаржницею причин пропуску такого строку поважними.

Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, скаржниці необхідно усунути зазначені недоліки шляхом надання до Верховного Суду заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу (залишення позовної заяви без руху).

Керуючись статтями 169, 328-332 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2025 у справі № 420/4055/25 залишити без руху.

Надати скаржниці строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Роз`яснити, що невиконання в установлений судом строк вимог ухвали щодо поновлення строку на касаційне оскарження є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

........................

........................

........................

А.І. Рибачук

А.Ю. Бучик

Л.В. Тацій,

Судді Верховного Суду