Справа № 380/3062/25
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 рокуЛьвівСправа № 380/3062/25 пров. № А/857/54916/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - суддів: з участю секретаря судового засідання -Хобор Р. Б., Шавеля Р. М., Бруновської Н. В., Богачука Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року, що ухвалив суддя Кузан Р.І., у місті Львові, у справі № 380/3062/25 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства Моршинський завод мінеральних вод Оскар до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-,

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство Моршинський завод мінеральних вод Оскар звернулося до суду з позовом до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № 240 від 17.10.2024 про проведення документальної перевірки Приватного акціонерного товариства Моршинський завод мінеральних вод Оскар;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми Р № 01 від 31.01.2025, яким позивачу збільшено частину чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучаються до державного бюджету відповідно до закону у розмірі 208849815,00 (двісті вісім мільйонів вісімсот сорок дев`ять тисяч вісімсот п`ятнадцять гривень 00 копійок), з яких 167 079 852,00 грн. збільшення суми грошового зобов`язання за податковими та/або іншими зобов`язаннями, 41769963, 00 грн. сума грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми ПС № 01 від 31.01.2025, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові санкції (штрафи) у сумі 680,00 (шістсот вісімдесят гривень 00 копійок).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки, відповідач виявив порушення ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар статті 20 Закону України від Про Державний бюджет України на 2023 рік, статті 20 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік та ст. 57.1-1.2 Податкового кодексу України, п. 46.2 ст. 46, підпунктів 49.18.2, 49.18.6 пункту 49.18 ст. 49 та пункту 137.3 статті 137 Податкового кодексу України, зокрема заниження нарахування частини чистого прибутку (доходу господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучається до державного бюджету відповідно до Закону та не подання розрахунку частини чистого прибутку.

У зв`язку з виявленими порушеннями відповідач прийняв спірні податкові-повідомлення рішення, якими до позивача застосував штрафні (фінансові санкції (штрафи) та збільшив частину чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучаються до державного бюджету відповідно до Закону.

Із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач не погоджується, зазначаючи, що фактично підставою для їх прийняття є висновки контролюючого органу про те, що передача корпоративних прав ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі АРМА) є зміною акціонера на користь держави, а тому позивач повинен виплатити державі дивіденди. Позивач стверджує, що корпоративні права ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар ніколи не були та не є власністю держави, а їхній перехід в державне управління не означає переходу права власності та необхідності сплати дивідендів на користь держави.

05 листопада 2025 року Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення, відповідно до якого позов задовольнив повністю.

Приймаючи оскаржене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар є приватним акціонерним товариством, засновником якого із 100% часткою в статутному капіталі є іноземна компанія „International distribution systems limited (Кіпр). Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року у справі № 761/24405/22 визначено порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0000463 від 14 квітня 2022 року шляхом передачі АРМА для здійснення заходів з управління з метою забезпечення збереження та збереження економічної вартості корпоративних прав „International distribution systems limited у вигляді 100% частки статутного капіталу ПрАТ МЗМВ Оскар, що становить 8800000,00 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач не надав доказів наявності у Кіпрській компанії „International distribution systems limited частки держави Україна. В матеріалах справи відсутні докази того, що у статутному капіталі товариства є корпоративні права держави, або що 50 і більше відсотків акцій (часток) товариства належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків. Суд першої інстанції також послався на правову позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 16 травня 2025 року у справі № 903/421/24, відповідно до якої управління активами АРМА не є тотожним праву власності.

Також суд першої інстанції врахував листи Регіонального відділення Фонду державного майна України № 946-13-2227 від 20 жовтня 2025 року та АРМА № 11176/4-40-25/6.3 від 10 жовтня 2025 року, відповідно до яких за даними Реєстру корпоративних прав держави, державна частка у ПрАТ МЗМВ Оскар відсутня.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки нормам законодавства, не в повній мірі з`ясував обставини справи, що, на думку відповідача, призвело до неправильного застосування чинного законодавства та неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, апелянт посилається на те, що Західне МУ ДПС, відповідно до пп. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79, п. 82.2 ст. 82 ПК України, на підставі повідомлення від 17 жовтня 2024 року № 80 та наказу від 17 жовтня 2024 року № 240, провело документальну позапланову невиїзну перевірку ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар з питання нарахування та сплати частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку за 2022 та 2023 роки. За результатами перевірки відповідач склав акт від 06 січня 2025 року № 9/33-00-04-01-01/22415322, яким виявив заниження нарахування частини чистого прибутку за 2022 рік у сумі 4 178 921,40 грн та за 2023 рік у сумі 162 900 930,60 грн, а також неподання розрахунку частини чистого прибутку (доходу) за вказані періоди.

Відповідач вважає, що з моменту накладення ухвалою суду арешту на корпоративні права ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар та передачі їх в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, АРМА, відповідно до положень Закону України „Про управління об`єктами державної власності від 21 вересня 2006 року № 185-V (далі Закон № 185-V) здійснює управління об`єктами державної власності повноваження щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням такими об`єктами.

Апелянт наполягає на тому, що, здійснюючи вищевказані повноваження, АРМА не має обов`язку погоджувати свої дії щодо активів із позивачем, крім їх відчуження.

Також відповідач зазначає, що позивач подав податкову та фінансову звітність, у якій задекларував чистий фінансовий результат за 2022 рік у сумі 4643246 грн, а за 2023 рік 181001034 грн., отже, зобов`язаний був задекларувати та сплатити частину чистого прибутку за 2022 рік у сумі 4178921,40 грн та за 2023 рік 162900930,60 грн, проте не вчинив жодних дій, пов`язаних із поданням відповідної звітності, нарахуванням та сплатою частини чистого прибутку.

Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував посилання відповідача на лист Міністерства економіки України, в якому Міністерство відсилало саме до положень ст. 11 Закону № 185-V, а не до норм Закону України „Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, як на це помилково вказав суд першої інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив, що ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 25.03.2003 з кодом .

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар із 100% часткою в статутному капіталі в розмірі 8800000 грн є International distribution systems limited (адреса: Кіпр, 2373, Нікосія Тассу Пападопулу 6, офіс 22 Аріос Дометіос).

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.11.2022 у справі № 761/24404/22 визначено порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0000463 від 14.04.2022, шляхом передачі Національному агенству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління ними з метою їх збереження та збереження їх економічної вартості корпоративних прав International distribution systems limited у вигляді 100% частки статутного капіталу ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар (код згідно з ), що становить 8 800 000,00 гривень.

Західне міжрегіональне управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків скерувало позивачу запит від 02.10.2024 № 3593/6/33-00-04-01-01 про надання пояснень та документів щодо підтвердження нарахування та сплати до бюджету частини чистого прибутку за 2022-2023 роки

У відповідь на цей запит позивач, листом від 10.10.2024 № 541 повідомив відповідача про відсутність підстав для нарахування та сплати до бюджету частини чистого прибутку за 2022-2023 роки. Вказав, що відносно ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар державними органами, у порядку Закону України Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів не приймались рішення про примусове вилучення. Відтак, позивач не є об`єктом управління державної власності та не має підстав для нарахування та сплати частини чистого прибутку. При прийнятті слідчим суддею ухвали про передачу активів в управління АРМА, агентство не стає власником таких активів, а актив, переданий в управління, ні прямо ні опосередковано не стає власністю держави.

Відповідно до наказу № 240 від 17.10.2024 Західне міжрегіональне управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, на підставі п.п. 191.1.1 п. 191.1 ст. 191, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.1, п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79, п. 82.2 ст. 82 ПК України, призначило документальну позапланову невиїзну перевірку ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар () з питання нарахування та сплати частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку за 2022 рік та 2023 рік.

ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар надіслано поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення на проведення перевірки від 17.10.2024 № 80 та копію наказу про проведення перевірки від 17.10.2024 № 240, які отримано платником 22.10.2024.

На підставі повідомлення на проведення перевірки від 17.10.2024 № 80 та наказу від 17.10.2024 № 240 Західне міжрегіональне управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, відповідно до п.п. 191.1.1 п. 191.1 ст. 191, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1, п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79, п. 82.2 ст. 82 ПК України проведело документальну позапланову невиїзну перевірка ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар, з питання нарахування та сплати частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку за 2022 рік та 2023 рік.

За результатами перевірки складено акт від 06.01.2025 № 9/33-00-04-01-01/22415322, в якому описані виявлені податковим органом порушення позивачем вимог законодавства.

Зокрема, в акті перевірки від 06.12.2024 № 9-/33-00-04-01-02/22415322 відповідач вказав, що, згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та в Єдиному державному реєстрі судових рішень, корпоративні права ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар та ТОВ ІДС Аква сервіс () передані в управління АРМА, зокрема:

- ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.11.2022 у справі № 761/24404/22 передано 100% частки статутного капіталу ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар ().

Відповідно до вищевказаного, в управління АРМА передано корпоративні права International distribution systems limited у вигляді 100% частки статутного капіталу ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар (код згідно з ), що становить 8 800 000,00 гривень.

З отриманої від АРМА інформації (листи від 07.11.2024 № 1396/6.1 41-24/6.3 та від 29.11.2024 1525/6.1-41- 24/6.3) відповідач встановив, що переможцем конкурсного відбору визначено ТзОВ Карпатські мінеральні води. 29.03.2024 між АРМА та ТзОВ Карпатські мінеральні води укладено договір управління активами (майном).

Згідно з наданою ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар інформацією, наглядова рада не приймала рішення щодо проведення річних зборів акціонерів ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар за 2022-2023 роки. Також не приймалось рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями. За період 01.01.2024 по 30.11.2024 дивіденди засновникам не виплачувались.

ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар подало податкову та фінансову звітність за 2022 рік, в т. ч. Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) та декларацію по податку на прибуток, в якому задекларовано чистий фінансовий результат (об`єкт оподаткування) в сумі 4643246 грн, за 2023 рік - 181001034 грн.

Отже, із врахуванням частини 17 пункту 2 статті 29 Бюджетного кодексу України, відповідно до абзацу 5 п. 2 ст. 46 ПК України, відповідач дійшов висновку, що позивач був зобов`язаний задекларувати до 01.07.2024 та сплатити, в терміни, визначені пунктом 16.8 статті 16 Закону № 185-V та статтею 20 Законів України Про Державний бюджет України на 2023 рік та Про Державний бюджет України на 2024 рік, частину чистого прибутку, дивідендів на державну частку за 2022 в сумі 4178921,40 грн та за 2023 рік - 162900930,60 грн.

Враховуючи вищенаведене відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема:

- заниження нарахування частини чистого прибутку в сумі 4 178 921,4 грн. відповідно до статті 20 Закону України від 03.12.2022 № 2710-IX Про Державний бюджет України на 2023 рік та ст. 57.11.2 Податкового кодексу України;

- не подання розрахунку частини чистого прибутку (доходу) порушення вимог п. 46.2 ст. 46, підпунктів 49.18.2, 49.18.6. пункту 49.18 статті 49 та пункту 137.3. статті 137 Податкового кодексу України за 2022 рік;

- заниження нарахування частини чистого прибутку в сумі 162 900 930,6 грн. відповідно до статті 20 Закону України від 09 листопада 2024 року № 3460-IX 2710-ІХ Про Державний бюджет України на 2024 рік та ст. 57.11.2 Податкового кодексу України;

- не подання розрахунку частини чистого прибутку (доходу) порушення вимог п. 46.2 ст. 46, підпунктів 49.18.2, 49.18.6. пункту 49.18 статті 49 та пункту 137.3. статті 137 Податкового кодексу України за 2023 рік.

На підставі акту перевірки від 06.01.2025 № 9/33-00-04-01-01/22415322 податковим органом винесено наступні податкові повідомлення - рішення:

- від 31.01.2025 року № 01 (форми Р), яким, за заниження нарахування частини чистого прибутку за 2022-2023 рр. збільшено частину чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучаються до державного бюджету, відповідно до закону у розмірі 208849815,00 (в т. ч. 167 079 852,00 грн - збільшення суми грошового зобов`язання за податковими та/або іншими зобов`язаннями, 41769963, 00 грн - сума грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- від 31.01.2025 року № 01 (форми ПС), яким за неподання розрахунку частини чистого прибутку (доходу) за 2022-2023 рр. застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 680,00 грн.

Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Правові та організаційні засади функціонування Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів визначено Законом України Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів від 10 листопада 2015 року № 772-VIII (далі Закон № 772-VIII).

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 772-VIII управління активами діяльність із володіння, користування та розпорядження активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави і вирішено питання про їх передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, тобто забезпечення збереження активів, збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості, передача їх в управління або реалізація активів у випадках та порядку, передбачених цим Законом, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні чи стягнених за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 772-VIII, Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національне агентство), є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 9 Закону № 772-VIII АРМА виконує функцію із організації здійснення заходів, пов`язаних з проведенням оцінки, веденням обліку та управлінням активами.

У контексті наведених правових норм апеляційний суд звертає увагу на те, що зміст управління активами за Законом № 772-VIII визначено як діяльність із володіння, користування та розпорядження активами (в даному випадку арештованими).

Згідно з ч. 7 ст. 317 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, законодавець фактично наділив АРМА правомочностям власника, хоча й з іншою правовою підставою виникнення на підставі ухвали суду, а не внаслідок цивільних правовідносин, що не суперечить нормам ЦК України.

Правові основи управління об`єктами державної власності визначено Законом України „Про управління об`єктами державної власності від 21 вересня 2006 року № 185-V (далі Закон № 185-V).

Відповідно до ст. 1 цього Закону управління об`єктами державної власності це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Апеляційний суд встановив, що Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів є центральним органом виконавчої влади, тобто органом держави.

Отже, на переконання апеляційного суду, з моменту передачі корпоративних прав International distribution systems limited в управління АРМА, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року, саме держава в особі АРМА здійснює повноваження з володіння, користування та розпорядження 100% часткою статутного капіталу ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар.

При цьому, фактичний власник ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар (International distribution systems limited„International distribution systems limited) позбавлений можливості реалізовувати будь-які правомочності щодо цих корпоративних прав на час дії арешту, оскільки усі рішення щодо товариства приймає АРМА або визначений нею управитель.

Апеляційний суд зазначає, що абз. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 185-V передбачає, що об`єктами управління державної власності є корпоративні права, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій (далі - корпоративні права держави).

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає, що вислів „належать державі у вказаній нормі означає не тільки належність державі корпоративних прав на праві власності в розумінні цивільно правових відносин, а й як належність державі усіх правомочностей власника корпоративних прав не залежно від підстав виникнення таких правомочностей, та правового регулювання їх реалізації.

З огляду на викладене, апеляційний суд встановив, що у випадку ПрАТ „МЗМВ „Оскар держава, в особі АРМА, фактично здійснює повний обсяг правомочностей щодо корпоративних прав товариства: визначає управителя, укладає договори управління, контролює діяльність товариства тощо.

При цьому засновник ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар - International distribution systems limited„International distribution systems limited жодних правомочностей щодо товариства не має та не здійснює.

Крім того, метою управління активами АРМА є збереження та збільшення економічної вартості активів, що повністю кореспондує меті управління об`єктами державної власності за Законом № 185-V, яка полягає у задоволенні державних та суспільних потреб.

Сплата частини чистого прибутку до державного бюджету є одним із засобів реалізації цієї мети, оскільки забезпечує надходження коштів до бюджету від активів, які, фактично перебувають під контролем (у володінні користуванні та розпорядженні) держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України „Про Державний бюджет України на 2023 рік від 03 грудня 2022 року № 2710-IX господарські товариства, у статутному капіталі яких 100 відсотків акцій (часток) належать державі, та господарські товариства, 100 відсотків акцій (часток) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків, які не прийняли рішення про нарахування дивідендів до 1 травня року, що настає за звітним періодом, сплачують до державного бюджету частину чистого прибутку на державну частку в розмірі, визначеному за базовими нормативами відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів, установленими на відповідний рік, але не менше 90 відсотків, до 1 липня року, що настає за звітним періодом.

Аналогічну норму містить ст. 20 Закону України „Про Державний бюджет України на 2024 рік від 09 листопада 2023 року № 3460-IX.

Таким чином, апеляційний суд встановив, що вказані норми бюджетного законодавства спрямовані на забезпечення надходжень до державного бюджету від усіх господарських товариств, корпоративні права яких фактично контролює держава.

На переконання апеляційного суду, інше тлумачення вищевказаних норм, а саме застосування відповідних норм тільки до суб`єктів господарювання, у яких держава є цивільно-правовим (юридичним) власником корпоративних прав, створювало б ситуацію, за якої товариства, корпоративні права яких фактично контролює держава через АРМА (володіє користується і розпоряджається такими правами), не сплачували б жодних коштів до бюджету, що суперечить меті бюджетного законодавства та принципу добросовісності.

Отже, апеляційний суд вважає, що визначальним для встановлення належності корпоративних прав позивача державі, у спірних правовідносинах, є обсяг правомочностей власника, що їх здійснює держава, а не підстави виникнення чи юридичне оформлення відповідних прав держави.

З огляду на викладене, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що передача корпоративних прав в управління АРМА не створює для товариства обов`язку сплачувати частину чистого прибутку на користь держави.

Щодо висновку суду першої інстанції, який ґрунтується на правовій позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 16 травня 2025 року у справі № 903/421/24, апеляційний суд зазначає, що вказана постанова прийнята у господарській справі та стосується питання тотожності управління активами АРМА та права власності у контексті господарських правовідносин.

Адміністративний суд не зв`язаний висновками господарського суду при вирішенні публічно-правового спору щодо правомірності податкових повідомлень-рішень, оскільки ці висновки не мають преюдиційного значення у вказаній справі.

Питання обов`язку сплати до бюджету частини чистого прибутку є питанням публічного (податкового та бюджетного) права, яке розглядається за правилами адміністративного судочинства, які є відмінними від правил, що застосовують господарські суди при вирішенні приватноправових спорів.

У даному випадку апеляційний суд розглядає питання про те чи управління АРМА є тотожним праву власності у цивільно-правовому розумінні, в контексті обов`язку сплати суб`єктом господарювання частини чистого прибутку до бюджету, відповідно до бюджетного та податкового законодавства, внаслідок здійснення державою фактичного контролю над корпоративними правами суб`єктом господарювання.

Отже, на переконання апеляційного суду, посилання суду першої інстанції на правову позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 16 травня 2025 року у справі № 903/421/24, є безпідставним, оскільки зазначений висновок сформовано у господарській справі щодо приватноправового спору.

Щодо листів Регіонального відділення Фонду державного майна України та АРМА, на які послався суд першої інстанції, апеляційний суд зазначає, що відсутність запису у Реєстрі корпоративних прав держави не є безумовним доказом відсутності фактичного контролю держави над корпоративними правами товариства. Реєстр фіксує корпоративні права, набуті державою на підставі цивільно-правових угод, тоді як у даному випадку корпоративні права перейшли під контроль держави на підставі ухвали суду в порядку кримінального провадження.

Відсутність відповідного запису у Реєстрі, на переконання апеляційного суду, є наслідком недосконалості (відсутності) механізму обліку корпоративних прав, що перейшли під контроль держави на підставі судових рішень у кримінальних провадженнях, а не доказом відсутності відповідного контролю.

Відповідно до п. 46.2 ст. 46 ПК України платник податку на прибуток (крім платників податку на прибуток, які відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом) подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.

Платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають разом з податковою декларацією за відповідний податковий (звітний) період звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати), складені до перевірки фінансової звітності аудитором. Звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати) подаються платниками податку згідно з цим абзацом за формою, визначеною згідно з Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.

Фінансова звітність або звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати), що подаються відповідно до абзаців першого та другого цього пункту, є додатком до податкової декларації з податку на прибуток підприємств (звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку) та її невід`ємною частиною.

Платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають контролюючому органу річну фінансову звітність, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом у строк не пізніше 10 червня року, наступного за звітним. У разі неподання (несвоєчасного подання) річної фінансової звітності, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом, застосовується відповідальність, передбачена пунктом 120.1 статті 120 цього Кодексу, для подання податкових декларацій (розрахунків).

Для частини чистого прибутку (доходу) податковими (звітними) періодами є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. Для господарських товариств, корпоративні права яких частково належать державі, та господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків, що не прийняли рішення про нарахування дивідендів до 1 травня року, який настає за звітним, податковим (звітним) періодом є календарний рік.

При цьому розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку складається наростаючим підсумком та подається до контролюючих органів разом з фінансовою звітністю у строки, передбачені статтею 49 цього Кодексу.

Платники частини чистого прибутку (доходу) та/або дивідендів на державну частку подають розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та фінансову звітність.

Апеляційний суд, з акта перевірки від 06 січня 2025 року № 9/33-00-04-01-01/22415322, встановив, що ПрАТ Моршинський завод мінеральних вод Оскар за 2022 рік задекларувало чистий фінансовий результат у сумі 4643246 грн, а за 2023 рік 181001034 грн.

Одночасно, товариство не подало розрахунок частини чистого прибутку (доходу) за вказані періоди та не сплатило відповідні суми до бюджету, незважаючи на повідомлення контролюючого органу. За таких обставин податковий орган обґрунтовано здійснив нарахування частини чистого прибутку за 2022 рік у сумі 4178921,40 грн та за 2023 рік у сумі 162 900 930,60 грн, а також правомірно застосував штрафні (фінансові) санкції.

Отже, апеляційний суд дійшов переконання в тому, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, дійшовши висновку про те, що передача корпоративних прав в управління АРМА не створює для позивача обов`язку сплачувати частину чистого прибутку на користь держави. Суд першої інстанції не врахував, що АРМА як центральний орган виконавчої влади фактично здійснює повноваження держави щодо корпоративних прав товариства, що відповідач діяв у межах наданих законом повноважень, та що спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними.

Вказані висновки апеляційного суду є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, оскільки висновки суду першої інстанції, не відповідають фактичним обставинам, що є підставою для скасування оскарженого рішення та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у справі № 380/3062/25 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства Моршинський завод мінеральних вод Оскар до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. М. Шавель
Н. В. Бруновська
Повний текст постанови складено 07.04.2026