Справа № 560/6263/24
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2026-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

08 квітня 2026 року

м. Київ

справа №560/6263/24

адміністративне провадження №К/990/8237/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2026 у справі №560/6263/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_2 (далі - позивачка) звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Хмельницькій області), в якому просила:

визнати протиправними дії ГУ ДПС у Хмельницькій області щодо відмови у видачі позивачці довідки про заробітну плату для призначення пенсії за грудень 2023 за відповідною (прирівняною) посадою за останнім місцем роботи на державній службі;

зобов`язати ГУ ДПС у Хмельницькій області надати позивачці довідку про заробітну плату для призначення пенсії за грудень 2023 за відповідною (прирівняною) посадою за останнім місцем роботи на державній службі: довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, відповідно до Постанови Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 06.01.2025 у задоволенні позову відмовив.

Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 08.01.2026 апеляційну скаргу позивачки задовольнив, рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач оскаржив її у касаційному порядку, просив скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд ухвалою від 13.03.2026 касаційну скаргу відповідача залишив без руху та надав скаржнику десятиденний строк з дня вручення йому ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення недоліків, шляхом надання до суду: документа про сплату судового збору у розмірі 3875,84 грн, обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції, зазначивши підстави і причини його пропуску, надавши належні докази, що унеможливили своєчасне вчинення процесуальної дії зі звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою у строк, визначений законом та заяви про усунення недоліків конкретизувавши підстави касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України з їх належним обґрунтуванням.

26.03.2026 на адресу Верховного Суду на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 13.03.2026 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, у якій скаржник підтверджує сплату судового збору у розмірі 3875,84 грн, уточнює підстави касаційної скарги та обґрунтовує підстави пропуску строку на касаційне оскарження.

Дослідивши зміст касаційної скарги та врахувавши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, скаржник посилається на те, що вперше з касаційною скаргою скаржник звернувся своєчасно в межах строку на касаційне оскарження. У зв`язку з поверненням касаційної скарги він повторно звернувся з касаційною скаргою без зайвих зволікань, упродовж розумного строку, не зловживаючи процесуальними правами, зазначає, що ним продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації права на касаційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з касаційною скаргою.

Відповідно до частини другої та третьої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Відтак, розглянувши вищезазначене клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що наведені скаржником підстави пропуску строку на касаційне оскарження є поважними, а тому строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статей 329, 330 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Підставою касаційного оскарження судових рішень попередніх інстанцій скаржник визначає положення пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України, відповідно до якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

На обґрунтування цієї підстави скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення пункту 6 частини першої статті 2, статті 51 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), щодо визначення прирівняних посад з урахуванням юрисдикції в органах різних рівнів; пунктів 3, 4 Порядку видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики від 10.05.2017, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 № 766/30634 (далі - Порядок №750), щодо визначення органу, який уповноважений видати довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Також, скаржник зазначає, що суди розглядаючи справу, порушили норми процесуального права, зокрема положення частини третьої статті 242, частини четвертої статті 246 КАС України, та не встановили обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, а також не дослідили всі докази у справі.

У касаційній скарзі скаржник окрім наведеного покликається на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України і зауважує, що ця справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки на сьогодні відсутній єдиний підхід для вирішення правовідносин, що виникають з питань надання довідок про заробітну плату державних службовців із правильним застосуванням норм матеріального права, які регулюють порядок їх видачі, та визначення, які саме державні органи уповноважені видавати довідки.

Наведені аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підстави на яких подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд судових рішень попередніх інстанцій.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити Головному управлінню Державної податкової служби України у Хмельницькій області строк на касаційне оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2026 у справі №560/6263/24.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2026 у справі №560/6263/24 за позовом ОСОБА_1 .

Витребувати з Хмельницького окружного адміністративного суду справу №560/6263/24.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб