Справа № 320/13585/26
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2026-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

01 квітня 2026 року 320/13585/26

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши в місті Києві у порядку письмового провадження заяву Приватного акціонерного товариства «Київський маргариновий завод» про забезпечення позову до подання адміністративного позову,

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство «Київський маргариновий завод» звернулось до Київського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позову до Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

У вказаній заяві ПрАТ «Київський маргариновий завод» просить суд вжити заходи з забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії наказу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.03.2026 №414 «Про демонтаж рекламних засобів» в частині, що стосується рекламних засобів Приватного акціонерного товариства «Київський маргариновий завод», розміщених за адресою: м. Київ, проспект Науки, 3, а саме рекламних засобів, що обліковуються за дозволами №79438-20, №79437-20 та № 79433-20;

- заборонити Комунальному підприємству виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київреклама», а також будь яким іншим особам, які діють за дорученням або в інтересах відповідача, вчиняти будь-які дії, спрямовані на демонтаж рекламних засобів Приватного акціонерного товариства «Київський маргариновий завод», розміщених за адресою: м. Київ, проспект Науки, 3, відповідно до дозволів № 79438-20, № 79437-20 та № 79433-20, до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

На думку заявника, однією з ключових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі є те, що можливе виконання оскаржуваного наказу призведе до настання для заявника негативних наслідків, які мають незворотний характер та не можуть бути усунуті навіть у разі подальшого задоволення адміністративного позову.

Вказує, що виконання наказу № 414 від 26.03.2026 передбачає здійснення демонтажу рекламних засобів заявника. Такий демонтаж за своєю правовою та фактичною природою є не тимчасовим заходом, а дією, яка спрямована на повне припинення існування рекламного засобу у відповідному місці.

Зазначає, що рекламні засоби заявника є індивідуально виготовленими конструкціями, які включають у себе об`ємні елементи, системи кріплення, електроживлення та інші технічні складові. Їх встановлення здійснювалося відповідно до погоджених конструктивних рішень, що є невід`ємною частиною виданих дозволів.

Наголошує, що демонтаж таких конструкцій об`єктивно передбачає: механічне втручання у їх структуру; від`єднання від систем кріплення та електроживлення; порушення цілісності конструкції; втрату можливості використання рекламного засобу у первісному вигляді.

Стверджує, що у разі здійснення демонтажу навіть у випадку подальшого задоволення позову: повернення рекламних засобів у попередній стан буде неможливим; відновлення їх функціонування вимагатиме значних матеріальних витрат; виникне необхідність у повторному виготовленні та встановленні конструкцій; судове рішення не забезпечить реального поновлення порушених прав.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до: знищення або пошкодження рекламних засобів заявника; втрати можливості реалізації прав, наданих дозволами; неможливості реального відновлення порушених прав у майбутньому; позбавлення судового захисту його ефективного змісту.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та доданні до неї матеріали, суд приходить до висновку, що у задоволені даної заяви слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням наведеного положення КАС України, розгляд заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до абз. 1 п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 № 2 встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Судом враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України», в якому суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч. 1 ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав» проти України» суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Відповідно, розгляд заяв про забезпечення позову здійснюється з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.

Відтак, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Станом на момент подання заяви про забезпечення позову до суду заявником не представлено доказів та не наведено аргументів, які б свідчили, що невжиття таких заходів, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Отже, перевіривши зазначені у поданій заяві доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши додані до неї докази, суд прийшов до висновку про необґрунтованість поданої заяви та, як наслідок, про відсутність підстав для її задоволення.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241-243, 248 КАС України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Київський маргариновий завод» від 30.03.2026 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали суду надіслати (надати) учасникам справи (їх представникам).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Щавінський В.Р.