Справа № 340/7848/25
Суддя: А.В. САГУН
Дата ухвалення: 2026-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/7848/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства "ПРОМБУД-ЦЕНТР" (далі позивач) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі відповідач-1), Державної податкової служби України (далівідповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Кіровоградській області №12936613/43557379 від 03.06.2025 року;

- зобов`язати ДПС України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання податкову накладну №119 від 27.03.2025 року.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду Дегтярьової С.В. від 24 листопада 2025 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.199-200).

Згідно розпорядження керівника апарату Кіровоградського окружного адміністративного суду № 357 Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ призначено проведення повторного автоматизованого цієї справи у зв`язку із звільненням судді Дегтярьової С.В. у зв`язку з призначенням на посаду судді П`ятого апеляційного адміністративного суду за конкурсом.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу розподілено на суддю Сагуна А.В.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду Сагуна А.В. від 15 січня 2026 року справу прийнято до провадження (а.с.185).

В обґрунтування вимог зазначено, що позивачем складено та подано на реєстрацію до ЄРПН податкову накладну №119 від 27.03.2025 року, реєстрацію якої було зупинено з підстав відповідності операції критеріям ризиковості. Позивач наголошує, що на виконання вимог Порядку № 520 ним подано до контролюючого органу пояснення та повний пакет первинних документів, які підтверджують реальність господарської операції, однак рішенням комісії регіонального рівня від 03.06.2025 року № 12936613/43557379 безпідставно відмовлено у реєстрації податкової накладної з формальних підстав.

Представник відповідачів подав до суду відзив, у яких заперечував проти позову, зазначивши, що подані позивачем документи не є достатніми, оскільки відсутні документи щодо пролонгації договору з покупцем, документи на підтвердження місць провадження господарської діяльності, належним чином оформлені платіжні документи, а також товарно-транспортні накладні містять недоліки, зокрема не зазначено місця навантаження / розвантаження товару. Крім того, відповідачі вказують на ненадання частини документів у відповідь на додаткове повідомлення, що стало підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної (т.1 а.с.207-211, 216-221).

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що доводи відповідачів є формальними та не спростовують наданих підприємством доказів, оскільки контролюючому органу було подано всі необхідні документи, передбачені Порядком № 520, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної (т.2 а.с.51-52).

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ПП "ПРОМБУД-ЦЕНТР" зареєстроване 10.03.2020 року, є платником податку на додану вартість з 01.05.2020 року (т.1 а.с.34-37).

Між ПП "ПРОМБУД-ЦЕНТР" (постачальник) та ПП "КАБЕКСЛАЙН" (покупець) було укладено договір поставки №11/01-23 від 11.01.2023 року, строк дії якого продовжено додатковою угодою №28/12-23 від 28.12.2023 року до 31.12.2025 року (т.1 а.с.111-113).

27.03.2025 року сторонами погоджено специфікацію до вказаного договору, згідно якої позивач зобов`язався поставити покупцю будівельні матеріали в асортименті, зокрема: Aygips Izo Start (мішок 25 кг), емалі різних видів (алкідна, корабельна, Фарбекс, Фазенда), клейові суміші, плівку, прокладки та інші товари (т.1 а.с.114-115).

На виконання умов договору 27.03.2025 року позивачем здійснено поставку товару на загальну суму 100 365,44 грн, що підтверджується видатковою накладною №113 від 27.03.2025 року і товарно-транспортною накладною №Р113 від 27.03.2025 року (т.1 а.с.116-119).

У зв`язку із здійсненням господарської операції позивачем, як платником податку на додану вартість, відповідно до вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України складено податкову накладну №119 від 27.03.2025 року, яку направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних (т.1 а.с.38-39).

Згідно з квитанцією, реєстраційний № , реєстрацію податкової накладної зупинено у зв`язку з відповідністю операції п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, а саме у зв`язку з перевищенням обсягу постачання товару за кодом УКТ ЗЕД 3208 над залишком обсягу його придбання (т.1 а.с.40).

23.05.2025 року позивачем було подано повідомлення № 2 від 23.05.2025 року про подання пояснень та копій документів щодо податкової накладної №119 від 27.03.2025, яке прийнято контролюючим органом у день його подання. До зазначеного повідомлення додано, зокрема: пояснення, податкову накладну № 119 від 27.03.2025 року та квитанцію до неї, оборотно-сальдову відомість по рахунку 361, а також документи щодо (1) придбання товару у ТОВ "СОЮЗ БУД" та ТОВ ВКФ "СПЛІТ", зокрема договори, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні інструкції та податкові накладні; (2) документи щодо реалізації товару ПП "КАБЕКСЛАЙН", зокрема договір поставки № 11/01-23 від 11.01.2023 року, специфікацію від 27.03.2025 року, видаткову накладну та товарно-транспортну накладну від 27.03.2025 року (т.1 а.с.42-85).

27.05.2025 року комісією регіонального рівня сформовано та направлено позивачу повідомлення №12907438/43557379 про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, у якому зазначено про відсутність документів щодо пролонгації договору поставки, документів на підтвердження місць провадження господарської діяльності (наявності складських приміщень), платіжних документів щодо оплати комунальних послуг та оренди, а також вказано на недоліки у товарно-транспортних накладних, зокрема відсутність інформації щодо місць навантаження/розвантаження товару (т.1 а.с.86-88).

29.05.2025 року позивачем подано повідомлення № 2 від 29.05.2025 року про надання додаткових пояснень та документів, до якого долучено, зокрема: договір про надання послуг відповідального зберігання № 01-24 від 01.01.2023 року з ПП "КАБЕКСЛАЙН", акти приймання-передачі матеріальних цінностей, договір про надання послуг №02/01-24 від 02.01.2024 року з ПП "БМК КОМПЛЕКТ", акт надання послуг № 22 від 31.03.2025 року та платіжну інструкцію № 1338 від 03.04.2025 року (т.1 а.с.89-108).

Однак, за результатами розгляду поданих документів комісією з питань зупинення реєстрації податкових накладних ГУ ДПС у Кіровоградській області прийнято рішення від 03.06.2025 року № 12936613/43557379, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №119 від 27.03.2025 року (т.1 а.с.109-110).

Як підстави для відмови у реєстрації податкової накладної контролюючий орган зазначив, що на додаткове повідомлення платником надано договір на послуги перевезення з ПП "БМК КОМПЛЕКТ" за № 02/01-24 від 02.01.2024 р., термін дії якого до 31.12.2024 р., також в наданій платіжній інструкції № 1338 від 03.04.2025 р. оплата проведена за ТМЦ. Крім того, згідно наданих товарно-транспортних накладних відсутня інформація щодо місць навантаження/розвантаження товару, що є обов`язковим реквізитом до заповнення відповідно до ст.48 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ.

Незгода позивача з таким рішенням зумовила його звернення до суду.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Податковий кодекс України (далі ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Порядок адміністрування податку на додану вартість унормований розділом V ПК України.

Відповідно до вимог пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу / орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками-суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно до абзацу 1 пункту 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів, послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно до абзацом 1 пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до абзацу 5 пункту 201.10 статті 201 ПК України підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні / розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин (абзац 10 пункту 201.10 статті 201 ПК України).

Згідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми та підпункту 56.23.2 пункту 56.23 статті 56 ПК України Кабінет Міністрів України 11 грудня 2019 року прийняв постанову № 1165, якою затвердив Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яка набрала чинності 01 лютого 2020 року (далі Порядок №1165).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1165 у разі коли за результатами перевірки податкової накладної / розрахунку коригування визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пунктах 3 або 3-1 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.

Згідно до пункту 5 Порядку №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Абзацом 1 пункту 6 Порядку №1165 передбачено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, який склав та/або подав податкову накладну/розрахунок коригування для реєстрації в Реєстрі, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (крім розрахунку коригування, складеного відповідно до вимог підпунктів б і в підпункту 97.4 пункту 97 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Кодексу).

У відповідності до пунктів 10-11 Порядку № 1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів відповідно до Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Мінфіну від 12 грудня 2019 р. № 520.

Як встановлено судом, позивачем у березні 2025 року складено та у квітні 2025 року направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних податкову накладну від 27.03.2025 року №119 (а.с.38-39).

Відповідно до квитанції реєстрацію податкової накладної зупинено, оскільки обсяг постачання товару/послуги 3208, перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Додатково повідомляємо: показник "D" - "Р" та запропоновано позивачу надати пояснення та копії документів (договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання / придбання товарів / послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі), достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (а.с.40-41).

Наказом Міністерства фінансів України № 520 від 12.12.2019 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 року за № 1245/34216, затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України (далі Порядок № 520).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Пунктом 5 Порядку № 520 визначено перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством;

інші документи, що підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 520, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання / часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Отже рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування.

Слід зазначив, що висновки Верховного Суду у питанні застосування норм Порядку №520 та Порядку №1165 є сформованими і усталеними.

У постанові від 03.11.2021 року у справі № 360/2460/20 Верховний Суд за наслідками аналізу положень Порядку №520 зазначив, що можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

Верховний Суд у постанові від 07.12.2022 року у справі №500/2237/20 вказав, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкових накладних, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Суд зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення контролюючим органом конкретних фактичних і юридичних підстав його прийняття, а також переконливих і зрозумілих мотивів такого рішення. Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.

Аналогічна правова позиція вже неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.05.2019 року у справі №0940/1240/18, від 10.04.2020 року у справі №819/330/18 та від 18.06.2020 року у справі №824/245/19-а. При цьому, Верховний Суд у постанові від 05.01.2021 року у справі №640/11321/20 зазначив, що незважаючи на те, що затверджена Порядком № 1165 форма рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1-8 критеріїв ризиковості платника податку, не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною другою статті 77 КАС України.

В даному випадку, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, підставою для відмови у реєстрації податкової накладної зазначено ненадання / часткове надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку.

У графі "Додаткова інформація" рішення зазначено, що на додаткове повідомлення платником надано договір на послуги перевезення з ПП "БМК КОМПЛЕКТ" за № 02/01-24 від 02.01.2024 р., термін дії якого до 31.12.2024 р., також в наданій платіжній інструкції № 1338 від 03.04.2025 р. оплата проведена за ТМЦ. Крім того, згідно наданих товарно-транспортних накладних відсутня інформація щодо місць навантаження/розвантаження товару, що є обов`язковим реквізитом до заповнення відповідно до ст.48 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (т.1 а.с.109-110).

Оцінюючи наведені вище доводи, суд зазначає, що вони самі по собі не свідчать про відсутність підстав для реєстрації податкової накладної.

Так, щодо посилання контролюючого органу на строк дії договору перевезення, то суд зазначає, що сама по собі обставина закінчення строку дії договору не свідчить про відсутність факту надання послуг перевезення, якщо такі послуги фактично були надані та підтверджені відповідними первинними документами. При цьому, контролюючим органом не наведено жодних доводів чи доказів того, що перевезення товару фактично не здійснювалося або ж що надані документи є недостовірними.

Щодо зауваження про те, що у платіжній інструкції зазначено оплату за ТМЦ, то суд зазначає, що саме по собі формулювання призначення платежу не може бути вирішальним критерієм для оцінки реальності господарської операції, оскільки зміст господарських відносин встановлюється на підставі сукупності наданих первинних документів. При цьому відповідачем не обґрунтовано, яким чином зазначене формулювання у платіжному документі впливає на можливість підтвердження факту перевезення або постачання товару.

Стосовно ж зауважень контролюючого органу щодо недоліків у товарно-транспортних накладних, зокрема відсутності відомостей про пункти навантаження та розвантаження, суд зазначає, що такі недоліки, навіть за їх наявності, не є безумовною підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо її здійснення підтверджується іншими належними первинними документами.

Слід також вказати, що товарно-транспортна накладна це не первинний документ, який підтверджує здійснення господарської операції з поставки товарів, та відповідно набуття права власності на нього, оскільки не відображає відомості про господарську операцію з поставки товару, а відображає відомості про господарську операцію перевезення для договорів поставки. Відтак, наявність або відсутність товарно-транспортних накладних, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 06.02.2018 у справі № 816/166/15-а, від 11.09.2018 у справі №804/4787/16, від 17.01.2024 у справі № 320/2332/19 та від 15.07.2024 у справі № 820/5088/16.

Таким чином, наведені у рішенні контролюючого органу обставини є формальними, не містять належного обґрунтування їх впливу на можливість підтвердження господарської операції та не можуть вважатися достатніми правовими підставами для відмови у реєстрації податкової накладної.

Водночас, як встановлено судом, позивачем подано як первинне повідомлення № 2 від 23.05.2025 року, так і додаткове повідомлення № 2 від 29.05.2025 року з відповідними поясненнями та копіями документів, що свідчить про виконання ним вимог Порядку № 520. В свою чергу, відповідачами не наведено переконливих аргументів, чому подані документи є недостатніми.

Щодо віднесення позивача з 28.08.2025 року до ризикових платників податку, то суд зазначає, що такі обставини виникли після прийняття оскаржуваного рішення та не можуть бути покладені в основу його правомірності.

Суд також бере до уваги доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, про те, що відзив відповідача має формальний характер та не містить належного спростування доводів позовної заяви, що фактично підтверджується змістом поданого відзиву.

Отже, наведені відповідачем обставини не свідчать про наявність правових підстав для відмови у реєстрації податкової накладної.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем надано достатній та належний пакет документів, який підтверджує здійснення господарської операції та відповідає вимогам податкового законодавства, тоді як оскаржуване рішення прийняте без належного обґрунтування, із посиланням на формальні підстави та без урахування всіх обставин справи.

Суд наголошує, що сама по собі відсутність окремого документа або наявність незначних недоліків у його оформленні не може бути підставою для відмови у реєстрації податкової накладної без належного обґрунтування того, яким чином такі недоліки впливають на можливість підтвердження господарської операції. При цьому, як вже зазначалось, оцінка реальності господарської операції може здійснюватися виключно в межах податкової перевірки, а не процедури зупинення реєстрації податкових накладних, яка передбачає лише формальний моніторинг.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що рішення №12936613/43557379 від 03.06.2025 року про відмову у реєстрації податкової накладної №119 від 27.03.2025 року не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та пропорційності, оскільки прийняте без належного дослідження поданих документів, з порушенням принципу правової визначеності та із проявом надмірного формалізму, у зв`язку з чим підлягає скасуванню як протиправне.

Вирішуючи похідну вимогу про зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну №119 від 27.03.2025 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання на реєстрацію, суд дійшов до таких висновків.

Частиною 3 статті 245 КАС України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 341) затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі Порядок № 1246).

Згідно з пунктами 19, 20 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.

Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Отже, за правилами Порядку № 1246 реєстрація податкової накладної та/або розрахунку коригування в ЄРПН за відповідним рішенням суду належить до повноважень ДПС України, якою ведеться цей реєстр, та здійснюється з дотриманням пункту 12 цього Порядку. При цьому перевірка наявності підстав для зупинення реєстрації податкової накладної не проводиться.

Враховуючи той факт, що рішення про відмову в реєстрації податкової накладної від 03.06.2025 року №12936613/43557379 визнане судом протиправним, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 27.03.2025 року №119 датою її фактичного отримання.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 3028,00 грн (т.1 а.с.21).

Оскільки передумовою виникнення цього спору стало протиправне рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Кіровоградській області, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат позивача зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань саме ГУ ДПС у Кіровоградській області.

Також, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Відповідно до статті 134 КАС України ("Витрати на професійну правничу допомогу") витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України", заява №19336/04).

Верховний Суд у постановах від 24.11.2021 року у справі № 420/1109/20, від 29.11.2021 року у справі №420/13285/20, від 03.12.2021 року у справі № 1.380.2019.000502 вказав, що, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження розміру понесених позивачем судових витрат на професійну правову допомогу в сумі 4000,00 грн до суду надано копії таких документів: договору №31-08-20/3 від 31.08.2020 року про надання правової допомоги та юридичне обслуговування; специфікації (замовлення) від 03.06.2025 року до договору №31-08-20/3 від 31.08.2020 року; акту №40 від 18.11.2025 року приймання-передачі наданих послуг; довідки-рахунку №40 від 18.11.2025 року; платіжної інструкції №3068 від 29.12.2025 року (т.1 а.с.22-32, т.2 а.с.60).

Згідно з актом №40 від 18.11.2025 року адвокатське бюро в особі адвоката надало, а клієнт прийняв правничу допомогу, що полягала, зокрема: в ознайомленні з рішенням №12936613/43557379 від 03.06.2025 (1 год.); формуванні доказової бази на підтвердження правомірності складення податкової накладної та спростування доводів контролюючого органу (2 год.); дослідженні судової практики та підборі нормативної бази (1 год.); виробленні правової позиції та стратегії захисту з її узгодженням із клієнтом (1 год.); складанні позовної заяви (2 год.); підготовці додатків до позову, виготовленні копій документів та їх посвідченні (3 год.). Загальний час, витрачений на надання правничої допомоги, становить 10 годин, при цьому всі послуги охоплені узгодженим гонораром у розмірі 4000,00 грн (т.1 а.с.30-31).

Представник відповідача-1 подав до суду заяву, у якій заперечив проти задоволення вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на їх недоведеність та необґрунтованість, а також вказав, що зі змісту наданих документів неможливо встановити конкретний обсяг наданих послуг. Крім того, на його думку, дана справа не є складною, не потребувала значних витрат часу на формування правової позиції та доказової бази, у зв`язку з чим заявлена сума витрат є завищеною (т.2 а.с.68-70).

Однак, на переконання суду, заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема договором, актом приймання-передачі наданих послуг, платіжним документом, а також деталізованим описом наданих послуг і витраченого часу.

Суд враховує, що надані адвокатом послуги безпосередньо пов`язані з підготовкою та поданням позовної заяви, формуванням правової позиції у справі, аналізом доказів та судової практики, а їх обсяг є співмірним із характером спірних правовідносин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що витрати у розмірі 4000,00 грн є співмірними зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову. При цьому викладені представником відповідача у заяві-запереченні доводи про недоведеність, необґрунтованість та завищення витрат на правничу допомогу не спростовують висновків суду, оскільки зводяться до загальних тверджень та не підтверджені належними доказами.

Відтак, оскільки передумовою виникнення цього спору стали протиправні рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Кіровоградській області, суд дійшов висновку про стягнення вказаних судових витрат в сумі 4000,00 грн на користь позивача також за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов приватного підприємства "ППРОМБУД-ЦЕНТР" (вул. Майстерюка Романа, 10, м. Кропивницький, 25009, ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. Велика, Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006, ЄДРПОУ ВП 43995486), Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Кіровоградській області № 12936613/43557379 від 03.06.2025 року.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 119 від 27.03.2025 року, складену приватним підприємством "ППРОМБУД-ЦЕНТР" (), датою її подання на реєстрацію.

Стягнути на користь приватного підприємства "ППРОМБУД-ЦЕНТР" () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (ЄДРПОУ ВП 43995486) судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Стягнути на користь приватного підприємства "ППРОМБУД-ЦЕНТР" () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (ЄДРПОУ ВП 43995486) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. САГУН