Справа № 520/31639/25
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 р. № 520/31639/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Золочівської селищної ради Харківської області (Золочівської селищної військової адміністрації Богодухівського району Харківської області) (вул. Центральна, буд. 13-А, смт. Золочів, Харківська область, 62203) про визнання протиправним і скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Золочівської селищної ради Харківської області, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним і скасувати розпорядження начальника Золочівської селищної військової адміністрації Богодухівського району Харківської області Коваленка В. М. «Про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки» № 1717-од від 26.11.2025.

2. Зобов`язати Золочівську селищну раду Харківської області прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), земельної частки (паю) № 555 (рілля) реформованого ВАТ «Промінь», згідно договору дарування права на земельну частку (пай) ВАТ «Промінь» від 01.12.2021 та сертифікату на право на земельну частку (пай) ВАТ «Промінь» серії ХР № 004279.

В обґрунтування позову зазначено, що розпорядження начальника Золочівської селищної військової адміністрації Богодухівського району Харківської області Коваленка В. М. «Про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки» № 1717-од від 26.11.2025 є протиправним та таким, що порушує права позивача.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, місто Харків у період з 24.02.2022 по 15.09.2022 належало до території активних бойових дій, а з 15.09.2022 по теперішній час є територією можливих бойових дій, розгляд справи було відтерміновано.

Крім того, на тривалість виготовлення процесуального документу вплинула обставина знаходження судді у щорічній відпустці.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 8 ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи військові адміністрації. Рішення про утворення військових адміністрацій приймається Президентом України за поданням обласних державних адміністрацій або військового командування.

Військові адміністрації населених пунктів утворюються в межах територій територіальних громад, у яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи, та/або сільські, селищні, міські голови не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, а також в інших випадках, передбачених цим Законом.

Військову адміністрацію населеного пункту (населених пунктів) очолює начальник, який призначається на посаду та звільняється з посади Президентом України за пропозицією Генерального штабу Збройних Сил України або відповідної обласної державної адміністрації.

Начальником військової адміністрації населеного пункту (населених пунктів) може бути призначений відповідний сільський, селищний, міський голова.

Військові адміністрації населених пунктів, районні, обласні військові адміністрації здійснюють свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування.

Так, Указом Президента України № 680/2022 від 01 жовтня 2022 року «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Харківській області» на виконання Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було утворено Золочівську селищну військову адміністрацію Богодухівського району Харківської області.

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі утворення військової адміністрації населеного пункту (населених пунктів) Верховна Рада України за поданням Президента України може прийняти рішення про те, що у період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування: 1) начальник військової адміністрації, крім повноважень, віднесених до його компетенції цим Законом, здійснює повноваження сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського голови; може затвердити тимчасову структуру виконавчих органів сільської, селищної, міської ради (для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду), 2) апарат сільської, селищної, міської ради та її виконавчого комітету, інші виконавчі органи (з урахуванням абзацу третього пункту 1 цієї частини), комунальні підприємства, установи та організації відповідної територіальної громади підпорядковуються начальнику відповідної військової адміністрації.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 16 листопада 2022 року № 2777-IX «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Харківській області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що у період дії воєнного стану в Україні та 30 днів після його припинення чи скасування, начальник Чугуївської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області, крім повноважень, віднесених до їх компетенції Законом України «Про правовий режим воєнного стану», здійснює повноваження відповідної міської ради, її виконавчих комітетів, відповідного міського голови; може затвердити тимчасову структуру виконавчих органів відповідної міської ради (для працівників, посади яких не включені до тимчасових штатних розписів, оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду); 2) апарати відповідної ради, у тому числі апарат Чугуївської міської ради та її виконавчих комітетів, інші виконавчі органи (з урахуванням абзацу третього пункту 1 частини другої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»), комунальні підприємства, установи та організації відповідної територіальної громади підпорядковуються начальнику відповідної військової адміністрації населеного пункту у Харківській області.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час.

Отже, встановлено, що на час пред`явлення позову у цій справі і до теперішнього часу Золочівська селищна військова адміністрація Богодухівського району Харківської області здійснює повноваження Золочівської селищної ради Харківської області, яка такі повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування не здійснює.

Ухвалою суду від 08.12.2025 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та отримана відповідачем через електронний кабінет, що підтверджується матеріалами справи.

Від відповідача, Золочівської селищної ради Харківської області, відзив на адміністративний позов не надходив, отже, своїм правом на подання відзиву по адміністративній справі відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ухвалою суду від 09.02.2026 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 03.03.2026 року поновлено провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 12.05.1996 головою Золочівської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_2 , на підставі рішення від 21.03.1996 № 125, громадянину України - члену акціонерного товариства «Промінь» ОСОБА_3 було видано сертифікат серії ХР № 004279 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності акціонерного товариства «Промінь», розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості).

Станом на теперішній час, ОСОБА_3 не отримав державний акт на право власності на земельну ділянку та належну йому частку (пай) ВАТ «Промінь» не було виділено у натурі (на місцевості).

01.12.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , представником за довіреністю Тагірова Зейфудіна Агамурадовича, укладено письмовий договір дарування права на земельну частку (пай) АТ «Промінь». Згідно пункту 2.1. цього договору Шумейко Д. Р. передає ОСОБА_1 безоплатно у власність право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності АТ «Промінь», розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до сертифіката серії ХР № 004279 на право на земельну частку (пай) АТ «Промінь», виданого на підставі рішення Золочівської районної державної адміністрації Харківської області від 21.03.1996 № 125.

Сертифікат на право на земельну частку (пай) АТ «Промінь» серії ХР № 004279 є невід`ємною частиною цього договору. Після підписання Сторонами договору, ОСОБА_4 передає у власність ОСОБА_1 даний сертифікат (пункт 4.1. договору).

Суд зазначає, що зазначені в сертифікаті ім`я « ОСОБА_5 » та ім`я по батькові « ОСОБА_6 » є ідентичними в порівнянні із « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_8 », що чітко встановлено висновком експертизи ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України» № 056/164 від 05.12.2022.

З листа Головного управління Держгеокадастру в Харківській області за № ПІ-113-/0-121/0/63-22 від 05.12.2022 вбачається, що у додатку 1 «Список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства» до державного акта на право колективної власності на землю серія ХР 13-49-000262, який видано сільськогосподарському акціонерному товариству «Промінь», ім`я ОСОБА_3 зазначене за № 247. Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів САТ «Промінь», обліковується запис про реєстрацію сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 004279, який видано на підставі розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації Харківської області від 21.03.1996 за № 125 на ім`я ОСОБА_3 та зареєстровано 25.04.1994 за № 526. Вказаний сертифікат було отримано, про що свідчить відповідний запис».

Згідно листа Відділу № 3 архівного управління Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області № 01-53/61 від 02.12.2022 ОСОБА_3 значиться в списках акціонерів (учасників) акціонерного товариства «Промінь», що приймали участь в установчих та загальних зборах цього товариства (протоколи від 18.07.1992, від 04.02.1995, від 06.03.2000).

В архівних довідках Золочівської селищної ради Харківської області № 02-07-19/1188 від 05.08.2024, № 02-07-19/1187 від 05.08.2024 вказано, що в архівному фонді «Колгосп ім. Кірова» Золочівського району Харківської області у книгах обліку розрахунків по оплаті праці колгоспників колгоспу ім. Кірова за 1987-1992 роки та акціонерного товариства «Промінь» за 1992-1996 роки значиться ОСОБА_3 .

Пунктом 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 № 666/94 передбачено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом, є майновим правом, а не земельною ділянкою, що відноситься до об`єктів нерухомості. За юридичною природою це різні об`єкти цивільних (земельних) відносин. Підтвердженням цих доводів є правові висновки Великої Палати Верховного Суду, зроблені у постанові від 09.11.2021 по справі № 542/1403/17 (пункти 8.9, 8.12, 8.14) та постанові Верховного Суду від 05.07.2023 по справі № 127/6627/22, від 20.09.2024 по справі № 622/137/22, лист Державної реєстраційної служби України від 15.01.2013 за № 10-06-15-13.

Згідно укладеного договору дарування права на земельну частку (пай) АТ «Промінь» від 01.12.2021 до позивача - ОСОБА_1 перейшло право на земельну частку (пай) АТ «Промінь», посвідчене сертифікатом серії НОМЕР_1 .

21.10.2025 начальником Богодухівської районної військової адміністрації Харківської області ОСОБА_9 до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 004279 були внесені відповідні зміни про перехід до позивача права на земельну частку (пай) у зв`язку з передачею даного майнового права.

27.10.2025 позивач звернувся до Золочівської селищної ради Харківської області, в особі начальника Золочівської селищної військової адміністрації Богодухівського району Харківської області Коваленка В. М., із заявою про прийняття у встановлений законом строк розпорядження про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) сільськогосподарських угідь (рілля), ділянка № НОМЕР_2 , з кадастровим номером :06:005:1718, загальною площею 4,4497 га, із земель сільськогосподарського призначення реформованого ВАТ «Промінь», розташованої за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Харківської області, з метою передачі її у приватну власність ОСОБА_1 згідно сертифікату на право на земельну частку серії ХР № 004279 та договору дарування права на земельну частку (пай) від 01.12.2021.

До вказаної заяви позивачем було долучено оригінал сертифікату серії ХР № 004279, копію листа Богодухівської районної (військової) державної адміністрації Харківської області про внесення змін до сертифікату серії ХР № 004279 від 21.10.2025 № 01-44/4210, а також копію договору дарування права на земельну частку (пай) від 01.12.2021.

Розпорядженням начальника Золочівської селищної військової адміністрації Харківської області Коваленка В. М. від 26.11.2025 № 1717-од позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує дані жеребкування проведеного з попереднім власником сертифіката ОСОБА_3 .

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами виключно відповідно до закону (частина 2 статті 14 Конституції України).

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (пункт ґ частини 1 статті 81 Земельного кодексу України).

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України).

Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV є спеціальним законодавчим актом, який визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв).

Відповідно до вимог статті 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) є також посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай).

Статтею 3 Закону України № 899-IV від 05.06.2003 проголошено, що підставою для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища).

Згідно статті 11 Закону України № 899-IV від 05.06.2003 встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Як вже було встановлено судом вище, керуючись положеннями Закону України № 899-IV від 05.06.2003, позивач звернувся до уповноваженого суб`єкта з заявою про виділення земельної частки (паю) ВАТ «Промінь» в натурі (на місцевості) шляхом прийняття відповідного адміністративного акта (розпорядження про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)).

Враховуючи положення пунктів 3.1-3.4 договору дарування права на земельну частку (пай) ВАТ «Промінь» від 01.12.2021, який станом на даний час є дійсним, у поданій заяві від 27.10.2025 позивач вказав про витребування ділянки (земельної частки (паю)) ВАТ «Промінь» за № 555.

Суд зазначає, що невитребуваною є земельна частка (пай) право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості), ст. 13 Закону України № 899-IV від 05.06.2003.

Суд наголошує, що оскільки право ОСОБА_3 на земельну частку (пай) ВАТ «Промінь» було посвідчено сертифікатом серії ХР № 004279, але її не було виділено в натурі (на місцевості), то належна йому земельна частка (пай) на даний час є невитребуваною.

Після проведення інвентаризації невитребуваних земельних часток (паїв) ВАТ «Промінь», площею 398,2694 га, невитребувану земельну частку (пай) № 555 було сформовано в земельну ділянку з кадастровим номером :06:005:1718, загальною площею 4,4497 га, та передано Золочівською районною державною адміністрацією Харківської області згідно договору оренди від 04.12.2015 ПП «Карат Агро» (розпорядження Золочівської РДА Харківської області № 80 від 24.02.2015 та № 408 від 02.11.2015).

Умовами пунктів 1, 2, 8 цього договору передбачено, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (невитребувана земельна частка пай 555) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області. В оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером :06:005:1718, загальною площею 4,4497 га, у тому числі ріллі 4,4497 га. Договір укладено строком на 49 років або до моменту витребування земельної ділянки її власником.

Обставини, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:005:1718, яка сформована з невитребуваної земельної частки (паю) ВАТ «Промінь» № 555 відноситься до невитребуваних паїв підтверджується листом першого заступника Золочівського селищного голови пана ОСОБА_10 від 17.05.2021 № 02-21/2544.

З письмових пояснень свідка від 02.12.2025, колишнього голови профспілки ВАТ «Промінь» ОСОБА_11 , яка входила до членів комісії з розпаювання земель ВАТ «Промінь», вбачається, що всі землі цього товариства, у тому числі рілля, були розподілені серед його учасників згідно діючого законодавства. Обрані в результаті жеребкування номери земельних ділянок (часток, паїв) ВАТ «Промінь», які підлягали розподілу, були доведені до всіх учасників товариства, у тому числі ОСОБА_3 . Виданий сертифікат про право на земельну частку (пай) підтверджував, що особа приймала участь у розпаюванні і мала гарантоване право отримати належну йому земельну частку, виділену в натурі. Більшість громадян впродовж 90-х та 2000-х років скористалися цим правом. Проте, деякі особи, з різних причин не витребували належні їм земельні частки (паї). Оскільки ВАТ «Промінь» до часу своєї ліквідації було зацікавлено у збереженні та обробітку земель колишньої колективної власності, то товариство вело облік всіх пайщиків (власників земельних часток (паїв)) на належних їм ділянок. Враховуючи відомості, що збереглися в свідка ОСОБА_11 за часів роботи у ВАТ «Промінь», можна достовірно вважати, що за колишнім акціонером та власником сертифіката на право на земельну частку (пай) ВАТ «Промінь» ОСОБА_3 закріплено земельну частку (пай) ВАТ «Промінь» за № 555. До пояснень додано відомості про пайщиків товариства, де під номером 601 зазначений ОСОБА_3 , з номером земельної частки (паю) 555.

Достовірність пояснень свідка ОСОБА_11 знаходить своє підтвердження у розпорядженні Золочівської районної державної адміністрації Харківської області від 21.03.1996 № 125 (пункт 3 додатку розрахунок вартості земельної частки (паю) та її розміри в умовних кадастрових гектарах).

Суд зазначає, що нормами спеціального Закону України № 899-IV від 05.06.2003, як і будь-якого іншого законодавчого акта, не передбачено обов`язку для власника земельної частки (паю) при поданні заяви до селищної ради про витребування земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) додатково подавати дані жеребкування. Не передбачено даним Законом і повноважень (прав) для відповідача вимагати від власника сертифіката, яким посвідчено його право на земельну частку (пай), даних жеребкування чи будь яких інших документів, окрім тих, що підтверджують його право на земельну частку (пай), що виплаває з системного, буквального і логічного тлумачення ст.ст. 1, 2, 3 Закону України № 899-IV від 05.06.2003.

Отже, вимога відповідача щодо подання разом із заявою про витребування земельної частки (паю) даних жеребкування ВАТ «Промінь» є протиправною, а отже підстава для відмови у виділенні позивачу земельної частки (паю) є протиправною.

Згідно положень статті 5 Закону України № 899-IV від 05.06.2003 саме селищні ради розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточнюють списків осіб, які мають право на земельну частку (пай); надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточнюють місця розташування, меж і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); розглядають та погоджують проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно ст.ст. 7, 9 Закону України № 899-IV від 05.06.2003 проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та у Державному фонді документації із землеустрою та оцінки земель.

В листі ГУ Держгеокадастру у Харківській області № ПІ-415/0-387/0/63-21 від 08.11.2021 зазначено, що проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) ВАТ «Промінь» не надходив до місцевого фонду документації із землеустрою та оцінки земель Відділу № 3 Управління у Богодухівському району ГУ Держгеокадастру у Харківській області від розробника документації із землеустрою.

Господарська діяльність ВАТ «Промінь» (, 622203, Харківська область, смт Золочів, вул. Піонерська, 40) офіційно припинена. Постановою господарського суду Харківської області від 17.08.2009 по справі № Б-48/53-09 ВАТ «Промінь» визнано банкрутом. До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань уповноваженими особами внесено запис про припинення ВАТ «Промінь».

Згідно статті 5-1 Закону № 899-IV від 05.06.2003 вчинення процедурних дій, прийняття процедурних рішень щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) здійснюється у порядку, встановленому Законом України «Про адміністративну процедуру» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом та статтею 17-2 Земельного кодексу України.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 15 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 № 2073-IX встановлено, що дії та вимоги особи є правомірними, доки інше не буде доведено під час розгляду та/або вирішення справи. Сумніви щодо правомірності дій та вимог особи, що виникають внаслідок неоднозначного (множинного) трактування норми права, повинні тлумачитися адміністративним органом на користь їх правомірності.

Жеребкування є складовою процесу розподілу земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), що проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

В той же час, відповідно до вимог частини 4 статті 3 Закону України № 899-IV від 05.06.2003 сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) лише у випадку подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства.

Рішенням Золочівської районної ради народних депутатів Харківської області 11 травня 1995 року САТ «Промінь» було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР 13-49-000262 з передачею у колективну власність 4978,9 га землі.

Розпорядженням Золочівської районної державної адміністрації Харківської області від 21.03.1996 № 125 було затверджено площу сільськогосподарських угідь, що підлягала паюванню серед учасників ВАТ «Промінь» : рілля 4095,6 га, багаторічні насадження 61,9 га, сіножатей 153,3 га, пасовищ 288,1 га. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах на одну особу становить 5, 06 га, в умовних кадастрових гектарах.

Проте, в 2015 році під час інвентаризації невитребуваних земельних часток (паїв) ВАТ «Промінь» було виявлено земель (ріллі), площею лише 398,2694 га (розпорядження Золочівської РДА Харківської області № 80 від 24.02.2015 та № 408 від 02.11.2015).

Відтак, оскільки заяву про витребування земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), як власник земельної частки (паю) ВАТ «Промінь», позивач подав одноосібно, то не має підстав розробляти проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) ВАТ «Промінь» та проводити в подальшому новий розподіл земельних ділянок у межах цього товариства згідно вказаного проекту, у тому числі шляхом жеребкування.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що оскаржуване позивачем розпорядження начальника Золочівської селищної військової адміністрації Богодухівського району Харківської області Коваленка В. М. «Про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки» № 1717-од від 26.11.2025 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Продовжуючи розгляд справи суд зазначає, що згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У даній справі, повноваження щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), земельної частки (паю) № 555 (рілля) реформованого ВАТ «Промінь», згідно договору дарування права на земельну частку (пай) ВАТ «Промінь» від 01.12.2021 та сертифікату на право на земельну частку (пай) ВАТ «Промінь» серії ХР № 004279 чи надання мотивованої відмови у його наданні, регламентовані Земельним кодексом України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.03.2019 по справі № 2040/6320/18.

Слід зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Оскільки суди не наділені повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством та оскільки в даному випадку зобов`язання надати дозвіл на розробку технічної документації є втручанням суду у дискреційні повноваження Золочівської селищної ради Харківської області (Золочівської селищної військової адміністрації Богодухівського району Харківської області), то вимоги позивача в частині зобов`язання Золочівської селищної ради Харківської області (Золочівської селищної військової адміністрації Богодухівського району Харківської області) прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), земельної частки (паю) № 555 (рілля) реформованого ВАТ «Промінь», згідно договору дарування права на земельну частку (пай) ВАТ «Промінь» від 01.12.2021 та сертифікату на право на земельну частку (пай) ВАТ «Промінь» серії ХР № 004279 є такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта, суд вважає за необхідне для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Золочівської селищної ради Харківської області (Золочівської селищної військової адміністрації Богодухівського району Харківської області) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.10.2025 року щодо надання або відмову в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) сільськогосподарських угідь (рілля), ділянка № 555, з кадастровим номером :06:005:1718, загальною площею 4,4497 га, із земель сільськогосподарського призначення реформованого ВАТ «Промінь», розташованої за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Харківської області, з метою передачі її у приватну власність ОСОБА_1 згідно сертифікату на право на земельну частку серії ХР № 004279 та договору дарування права на земельну частку (пай) від 01.12.2021, з урахуванням висновків суду по даній справі.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Золочівської селищної ради Харківської області (Золочівської селищної військової адміністрації Богодухівського району Харківської області) (вул. Центральна, буд. 13-А, смт. Золочів, Харківська область, 62203) про визнання протиправним і скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати розпорядження начальника Золочівської селищної військової адміністрації Богодухівського району Харківської області (Золочівської селищної ради Харківської області) Коваленка В. М. «Про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки» № 1717-од від 26.11.2025.

Зобов`язати Золочівську селищну раду Харківської області (Золочівську селищну військову адміністрація Богодухівського району Харківської області) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.10.2025 року щодо надання або відмову в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) сільськогосподарських угідь (рілля), ділянка № 555, з кадастровим номером :06:005:1718, загальною площею 4,4497 га, із земель сільськогосподарського призначення реформованого ВАТ «Промінь», розташованої за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Харківської області, з метою передачі її у приватну власність ОСОБА_1 згідно сертифікату на право на земельну частку серії ХР № 004279 та договору дарування права на земельну частку (пай) від 01.12.2021, з урахуванням висновків суду по даній справі.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Золочівської селищної військової адміністрації Богодухівського району Харківської області судовий збір в частині задоволення позовних вимог у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотри) грн. 48 коп. в дохід держави на рахунок UA0026001, отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 2203010.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в частині відмови в задоволенні позовних вимог у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотри) грн. 48 коп. в дохід Державного бюджету України через Державну судову адміністрацію України (м. Київ, вул. Липська, 18/5, )

Стягувачем визначити Державну судову адміністрацію України (м. Київ, вул. Липська, 18/5, ), боржником - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.