Справа № 420/6361/26
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6361/26
УХВАЛА

31 березня 2026 року Суддя Одеського окружного адміністративного суду, Бжассо Н.В., дослідив матеріали адміністративного позову суддя Одеського окружного адміністративного суду, Бжассо Н.В., дослідив адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

05.03.2026 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому позивачка просила суд:

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні десятирічного періоду з 01 липня 1982 року по 23 листопада 1992 року до страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком;

Зобов`язати Головне правління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати десятирічний період, з 01 липня 1982 року по 23 листопада 1992 року, до страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 16.03.2026 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачці 10-денний строк для усунення недоліків шляхом: надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, доказів в обґрунтування позовних вимог, виправленої позовної заяви із приведення у відповідність до змісту позову його прохальної частини.

26.03.2026 року від позивачки надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви згідно з якою суду надано уточнену позовну заяву та заяву про поновлення строку звернення до суду із вказаним позовом.

Згідно з уточненою позовною заявою ОСОБА_1 просить суд:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 17.05.2023 року про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні десятирічного періоду з 01 липня 1982 року по 23 листопада 1992 року до страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком;

Зобов`язати Головне правління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати десятирічний період, з 01 липня 1982 року по 23 листопада 1992 року, до страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 та вирішити питання про призначення пенсії за віком з урахуванням зазначеного страхового стажу.

У заяві про поновлення строку звернення до суду із вказаним позовом позивачка вказує, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин, оскільки після звернення до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії, у позивачки виникла необхідність отримання додаткових доказів що підтверджується листами від 18.07.2025 року № 5103/06-21, № 1684-Ж-111-21 від 08.07.2025 року, та в подальшому позивачка зверталася із позовом до суду цивільної юрисдикції з метою поновлення порушених прав та після отримання роз`яснення про те, що спір підсудний Одеському окружному адміністративному суду невідкладно звернулася до суду із вказаним позовом.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 КАС України.

Частиною першою вказаної статті визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Верховний Суд у справі №240/12017/19 зазначив, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою у межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого.

Таким чином, законодавством регламентовано чіткі строки звернення до суду з адміністративним позовом, перебіг яких починається з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права або законного інтересу, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

Законодавством передбачено, що у разі, якщо особа не знала про порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.

При цьому, повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 року у справі №809/1087/17, від 22.11.2018 року у справі №815/91/18 та від 12.04.2023 року у справі №380/14933/22.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суддя зазначає, що вважає наведені позивачкою підстави для поновлення строку звернення до суду неповажними, оскільки спірне рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області прийняло 17.05.2023 року та ОСОБА_1 мала знати про вказане рішення ще у 2023 році, оскільки пенсія їй призначена не була. Неотримання пенсійних виплат за результатом поданої заяви про призначення пенсії для позивачки мало бути однозначним підтвердженням того, що за результатом розгляду заяви позитивне рішення не прийнято.

Вчинення Жолковською дій з метою отримання додаткових доказів у 2025 році відбулося поза межами строку звернення до суду та не перешкоджало зверненню до суду із позовом, а тому не є поважною підставою щодо пропуску звернення строку для звернення до суду із вказаним позовом.

Безпідставним, також, є посилання позивачки на звернення до суду загальної юрисдикції з позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, оскільки таке звернення відбулося поза межами строку звернення до суду та дата отримання ухвали суду від 09.02.2026 року не може слугувати датою, з якої суд має відраховувати строк звернення до суду із вказаним позовом.

Суд наголошує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду.

Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивачки.

Таким чином, суддя вважає наведені позивачкою підстави для поновлення строку звернення до суду із вказаним позовом неповажними, а тому позов ОСОБА_1 має бути повернутий позиваці.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання позивачки про поновлення строку звернення до суду із вказаним позовом.

Повернути позивачеві адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.В.Бжассо