Справа № 360/274/26
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2026-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року справа №360/274/26

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гайдара А.В., Компанієць І.Д., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Дашка Юрія Івановича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі № 360/274/26 (головуючий І інстанції Кисіль С.В.) за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Кремінської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Дашко Юрій Іванович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Кремінської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (далі - відповідач), третя особа: ОСОБА_3 , в якій просив:

- визнати протиправними дії Кремінської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області щодо відмови, викладеної у листі від 19.01.2026 №М-01.01-03/04, змінити адресу домоволодінню, що належить спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку на право особистої власності від 15.08.1975 року, посвідченого нотаріусом Кремінської державної нотаріальної контори Нечипорук Н.М. 02.12.1975 року (реєстр 2047), та яке складається з житлового будинку - А, загальною площею 81,6 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м., та господарських будівель і споруд: Б-сарай, В-сарай, Г-сарай, Д-вбиральня, Е-душ, Пг-погріб, огорожа, водопровід, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0623 га кадастровий номер :02:196:0209, та земельної ділянки номер :02:196:0209, що належить спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ №499393;

- зобов`язати Кремінську міську військову адміністрацію Сіверськодонецького району Луганської області прийняти рішення про зміну адреси домоволодінню, що належить спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку на право особистої власності від 15.08.1975 року, посвідченого нотаріусом Кремінської державної нотаріальної контори Нечипорук Н.М. 02.12.1975 року (реєстр 2047), та яке складається з житлового будинку - А, загальною площею 81,6 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м., та господарських будівель і споруд: Б-сарай, В-сарай, Г-сарай, Д-вбиральня, Е-душ, Пг-погріб, огорожа, водопровід, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0623 га кадастровий номер :02:196:0209, та земельної ділянки номер :02:196:0209, що належить спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ №499393, змінивши адресу з: АДРЕСА_1 - на іншу адресу, відмінну від існуючої (зокрема, на АДРЕСА_2 ).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Представник позивача не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апелянт просив врахувати правові позиції Великої Палати Верховного Суду щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції в постановах від 29.05.2019 (справа № 826/9341/17), від 19.06.2019 (справа №802/385/18-а), від 06.11.2019 (справа №826/3731/18), від 19.02.2020 (справа №1340/3580/18).

На думку апелянта, предмет спірних правовідносин по справі за позовом ОСОБА_1 до Кремінської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області не пов`язаний із вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю Кремінської міської військової адміністрації, яка є суб`єктом владних повноважень та реалізовувала у спірних правовідносинах надані їй чинним законодавством владні управлінські функції щодо зміни адреси нерухомого майна.

Предметом перевірки в цій справі є виключно дії (рішення) суб`єкта владних повноважень за критеріями, визначеними ч.2 ст. 2 КАС України про відмову в прийнятті рішення щодо зміни адреси нерухомому майну з метою усунення дублювання поштових адрес об`єктів нерухомого майна. Таким чином цьому спору притаманні усі ознаки справи адміністративної юрисдикції.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №620/4688/21 від 09 грудня 2021 року.

Предметом спору по зазначеній справі був наказ Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 385 від 24.03.2021, яким об`єкту нерухомості (адміністративному-житловому будинку на вул. Саксаганського, 80 у Голосіївському p-ні м. Києва) присвоєно іншу поштову адресу (м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 78-80).

Колегія судів по зазначеній справі дійшла висновку, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до компетенції адміністративного суду з огляду на наявність у ньому таких критеріїв адміністративної юрисдикції: між учасниками справи виникли публічно-правові відносини; присутність у спірних правовідносинах суб`єкта владних повноважень; дії вчинені суб`єктом владних повноважень; суб`єкт владних повноважень здійснює адміністративні повноваження у сфері публічного адміністрування; спірні законодавством. правовідносини врегульовані адміністративним

Зазначені висновки щодо розгляду аналогічних справ саме за правилами адміністративної юрисдикції також узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 4 квітня 2025 року у справі №160/10118/24.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, який надіслав матеріали справи, які сформовані в електронній формі та частково в паперовій формі.

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи у змішаній формі (електронно-паперовій) і дійшов висновку про наявність підстав для скасування ухвали, виходячи з наступного.

За ч. 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

За пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Тобто, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Отже, рішення суб`єктів владних повноважень, до яких належать органи державної влади, органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За ст. 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої).

За ч. 1 статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Тобто, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 26-3 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI Про регулювання містобудівної діяльності (далі Закон № 3038-VI), адресою об`єкта нерухомого майна (далі адреса) є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовуються для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості.

Присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Тобто, порядком, є Порядок присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 07 липня 2021 року (далі Порядок № 690).

Адреса (крім реквізиту, визначеного пунктом 10 частини четвертої цієї статті 26-3 Закону № 3038-VІ) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється, в тому числі, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради (частина п`ята статті 26-3 Закону № 3038-VІ).

За частинами восьмою, дев`ятою статті 26-3 Закону № 3038-VI у разі якщо після присвоєння адреси відбулося коригування проектної документації, що може вплинути на визначення адреси об`єкта нового будівництва (зміна місця розташування об`єкта, головного входу, зміна кількості об`єктів тощо), замовник у повідомленні про такі зміни зазначає про необхідність коригування (зміни, присвоєння, анулювання) адреси згідно з частиною шостою статті 36 та частиною сьомою статті 37 цього Закону.

Орган з присвоєння адреси протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення, визначеного частиною шостою статті 36 та частиною сьомою статті 37 цього Закону: 1) приймає рішення про коригування адреси, що повинно містити відомості про раніше присвоєну адресу та ідентифікатор об`єкта будівництва; 2) оприлюднює рішення про коригування адреси на своєму офіційному веб-сайті (у разі наявності); 3) вносить інформацію про коригування адреси (у тому числі копію рішення про коригування адреси) до Реєстру будівельної діяльності.

Адреса вважається зміненою, присвоєною, анульованою з дня внесення до Реєстру будівельної діяльності інформації про її коригування.

Рішення про коригування адреси доводиться до відома заявника в порядку, визначеному статтею 26-1 цього Закону, у день внесення інформації про коригування адреси до Реєстру будівельної діяльності.

За ч. 11 статті 26-3 Закону № 3038-VI підставами для зміни адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта є: 1) зміни в адміністративно-територіальному устрої (у тому числі зміна назви області, району, населеного пункту); 2) зміна назви вулиці, її об`єднання та поділ; 3) зміна назви гідрографічного, соціально-економічного, природно-заповідного або іншого подібного об`єкта; 4) об`єднання, поділ закінчених будівництвом об`єктів, виділення частки із закінченого будівництвом об`єкта (з урахуванням вимог пункту 2 частини третьої цієї статті); 5) упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна у визначених цим Законом випадках та в інших випадках, встановлених Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес.

Рішення про зміну назви адміністративно-територіальної одиниці, вулиці або назви гідрографічного, соціально-економічного, природно-заповідного або іншого подібного об`єкта є одночасно рішенням про зміну адреси.

За ч. 12 статті 26-3 Закону № 3038-VI для зміни адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта у разі його об`єднання, поділу або виділення частки (крім квартири, житлового або нежитлового приміщення тощо) подаються документи, передбачені цією частиною документи.

За частинами чотирнадцятою-двадцятою статті 26-3 Закону №3038-VI орган з присвоєння адреси протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви про зміну адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта: 1) приймає рішення про зміну адреси/відмову у зміні адреси, що повинно містити відомості про ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до подання заяви); 2) оприлюднює рішення про зміну адреси/відмову у зміні адреси об`єкта нерухомого майна на своєму офіційному веб-сайті (у разі наявності); 3) вносить інформацію про зміну адреси/відмову у зміні адреси (у тому числі копію рішення про зміну адреси/відмову у зміні адреси) до Реєстру будівельної діяльності.

Рішення про зміну адреси повинно додатково містити відомості про попередню адресу щодо закінченого будівництвом об`єкта.

Рішення про відмову у зміні адреси повинно додатково містити посилання на відповідну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням, що саме порушено під час оформлення та подання документів, а також відомості про те, яке саме положення поданого заявником документа не відповідає вимогам законодавства.

Відомості про зміну адреси/відмову у зміні адреси об`єкта нерухомого майна доводяться до відома заявника в порядку, визначеному статтею 26-1 цього Закону, у день внесення інформації про зміну адреси/відмову у зміні адреси об`єкта нерухомого майна до Реєстру будівельної діяльності.

Підставами для відмови у зміні адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта за заявою власника (співвласника) закінченого будівництвом об`єкта (його представника) про зміну адреси є: 1) подання неповного пакета документів; 2) виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах, що підтверджено документально; 3) подання заяви особою, яка не є власником (співвласником) об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву про зміну адреси, або його (їх) представником; 4) подання заяви до органу з присвоєння адреси, який не має повноважень приймати рішення про присвоєння адреси на відповідній території.

Відмова у зміні адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта з підстав, не передбачених цією частиною, не допускається.

Після усунення причин, що були підставою для відмови у зміні адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта, заявник може повторно подати документи для зміни адреси.

Орган з присвоєння адреси при виконанні повноважень, визначених цією статтею, має право доступу до інформаційних ресурсів та баз даних в обсязі та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України в Порядку визначення адрес.

За абзацом другим пункту 1 Порядку № 690 органи, уповноважені на присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів будівництва, об`єктів нерухомого майна, визначаються відповідно до частини п`ятої статті 26-3 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності (далі уповноважені органи з присвоєння адрес).

Згідно з пунктом 1-1 частини першої статті 37 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР Про місцеве самоврядування (далі Закон № 280/97-ВР) до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради щодо вирішення питань адміністративно-територіального устрою, серед інших, належить прийняття рішень про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів нерухомого майна у випадках та порядку, встановлених Законом України Про регулювання містобудівної діяльності.

За пунктом 52 Порядку № 690 у разі виявлення дублювання номерів об`єктів нерухомого майна, один чи більше з яких не є об`єктами державної чи комунальної власності та не підпадають під випадки, зазначені у пункті 50 цього Порядку, зміна, коригування адреси здійснюються на підставі рішення суду.

Суд враховує, що присвоєння, зміна та коригування адреси об`єкта нерухомого майна є рішеннями суб`єкта владних повноважень, зокрема, виконавчого органу відповідної ради, яке приймається за наявності для того підстав.

У цьому ж випадку, позивач зазначає, що право на інший житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за іншої особою, наголошує на відсутності спору про право.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 448793101 від 22 жовтня 2025 року право власності на домоволодіння (будинок з будівлями) адресою АДРЕСА_1 зареєстроване 22 квітня 2003 року за ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Кремінської міської Ради 22 квітня 2003 року. Зазначене домолодіння на земельній ділянці площею 600 кв. м, загальна площа: 106,5 кв. м, житлова площа 54,5 кв. м.

Суд першої інстанції, аналізуючи вищезазначені норми та відмовляючи у відкритті провадження у справі, дійшов висновку, що спір щодо прийняття рішення про зміну адреси домоволодіння, що належить спадкодавцю ОСОБА_4 на іншу адресу, відмінну від існуючої (зокрема, на АДРЕСА_1 ), стосується приватноправових відносин і з огляду на суб`єктний склад сторін спору підлягає розгляду загальними судами у порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Такий висновок суду першої інстанції не погоджує апеляційний суд та застосовує правову позицію Верховного Суду в постанові від 9 грудня 2021 року у справі № 620/4688/21.

Предметом спору у цій справі є протиправність дій Кремінської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області щодо відмови, викладеної у листі від 19.01.2026 №М-01.01-03/04, змінити адресу домоволодінню, що належить спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку на право особистої власності від 15.08.1975 року, посвідченого нотаріусом Кремінської державної нотаріальної контори Нечипорук Н.М. 02.12.1975 року (реєстр 2047), та яке складається з житлового будинку - А, загальною площею 81,6 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м., та господарських будівель і споруд: Б-сарай, В-сарай, Г-сарай, Д-вбиральня, Е-душ, Пг-погріб, огорожа, водопровід, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0623 га кадастровий номер :02:196:0209, та земельної ділянки номер :02:196:0209, що належить спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ №499393;

Частиною третьою статті 9 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, саме позивач у позовній заяві визначає порушене право та спосіб його захисту.

Позов у цій справі обумовлений незаконністю рішення відповідача, викладеного у листі від 19.01.2026 №М-01.01-03/04, змінити адресу домоволодіння.

Отже, оцінюючи вид цього правового спору, слід враховувати наступні критерії адміністративної юрисдикції:

- присутність у спірних публічно-правових відносинах суб`єкта владних повноважень- у спорі суб`єктом владних повноважень є Кремінська міська військова адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області);

- спірні відносини мають саме адміністративно-правову природу - у цій справі існують відносини з приводу присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомості, які є адміністративно-правовими відносинами;

- суб`єкт владних повноважень у спірних публічно-правових відносинах, здійснює адміністративні повноваження - відповідачем було ухвалено адміністративний акт;

- спірні публічно-правові відносини регулюються нормами адміністративного права, зокрема, - Законом України від 17.02.2011 №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності»,

Отже, усі ознаки справи адміністративної юрисдикції притаманні цьому спору.

Крім того, суд першої інстанції не посилався на докази, які свідчать про наявність між позивачем та третьою особою спору про право.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до компетенції адміністративного суду з огляду на наявність у ньому таких критеріїв адміністративної юрисдикції: між учасниками справи виникли публічно-правові відносини; присутність у спірних правовідносинах суб`єкта владних повноважень; дії вчинені суб`єктом владних повноважень; суб`єкт владних повноважень здійснює адміністративні повноваження у сфері публічного адміністрування; спірні правовідносини врегульовані адміністративним законодавством.

Стосовно посилання апелянта на правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції в постановах від 29.05.2019 (справа № 826/9341/17), від 19.06.2019 (справа №802/385/18-а), від 06.11.2019 (справа №826/3731/18), від 19.02.2020 (справа №1340/3580/18) та у постановах Верховного Суду від 4 квітня 2025 року у справі №160/10118/24, то колегією суддів не можуть бути прийняті посилання на ці висновки, оскільки обставини цієї справи виникли за різних фактичних обставин, ніж у справах, на які посилається апелянт.

Суд наголошує, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, їхніх повноважень, об`єкта, предмета правового регулювання відносин, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їхньої подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

З огляду на викладене, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до необґрунтованої відмови у відкриті провадження у справі, внаслідок чого ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи зі стадії відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 170, 241, 242, 250, 311, 315, 321, 325 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Дашка Юрія Івановича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року у справі № 360/274/26 за позовом Дашка Юрія Івановича в інтересах ОСОБА_1 до Кремінської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії- скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Повний текст постанови складений 1 квітня 2026 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.В. Геращенко

Судді А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць