Справа № 307/1156/26
Суддя: Чопик В. В.
Дата ухвалення: 2026-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/1156/26 Провадження № 2-а/307/24/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Рішко О.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом та просить визнати незаконною і скасувати постанову серії БАА № 276407 від 19 грудня 2025 року, винесену дільничним офіцером поліції ВПД Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, лейтенантом поліції ОСОБА_2 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 510 грн., за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121 та п.п. 2.1.а, п.п. 2.1.г ч. 1 ст. 126 КУпАП, із закриттям провадження у справі.

В обґрунтування позову посилається на те, що 19 грудня 2025 року року, о 22 год.35 хв., в с. Терново по вул. Центральній Тячівського району він не керував автомобілем «ВА3-2170», державний номерний знак НОМЕР_1 , а за кермом автомобіля був ОСОБА_3 .

При цьому, зазначає, що про наявність оскаржуваної постанови винесеної дільничним офіцером поліції ВПД Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, лейтенантом поліції Поп Василем Івановичем про притягнення його до адміністративної відповідальності за керування з не пристебнутим паском безпеки, не пред`явлення посвідчення водія і полісу страхування він вперше дізнався 13.03.2026 року, коли уклав договір із адвокатом який знайомився з матеріалами справи за ч.1 ст. 130 КупАП. Тоді він отримав копію оскаржуваної постанову. В інший спосіб така йому не вручалась.

Із тексту оскарженої постанови вбачається, що у пункті 8 про права, передбачені ст. 268 та роз`яснення строку оскарженні постанови відповідно до ст. 289 КУпАП міститься напис поліцейського «відмовився», як і в наступній графі 9 про отримання копії постанови. Зазначає, що такий факт не підтверджено не те що понятими, а навіть і підписом поліцейського ОСОБА_2 , яким складено постанову.

Вважає, що вищевказана постанова винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням норм КУпАП, при відсутності події та складу цих правопорушень, відсутності належних та допустимих доказів про вчинення ним правопорушень, надумано, що призвело до його незаконного притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Вказану постанову винесено без його присутності і роз`яснення будь-яких його прав, без надання йому як права на самозахист, так і на правову допомогу, навіть не забезпечено можливості надати особисте пояснення, а тому є очевидно незаконною і підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив на позов обґрунтований тим, позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а доводи щодо скасування постанови про вчинення адміністративного правопорушення серії серії ББА № 276407 від 19.12.2025 не відповідають вимогам чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що 19.12.2025р. о 22 год 40 хв в с. Терново,вул. Центральна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВА3-2170.обладнаним засобами пасивної та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3.в ПДР, та не мав при собі посвідчення водія, чим порушив п. 2.1.а ПДР, та не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1.г та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. Постановою серії БАА № 276407 від 19.12.2025 громадянина ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Отже, поліцейським Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Поп В.І. було виявлено правопорушення, вчинене позивачем, внаслідок чого було складено постанову серії БАА № 276407 від 19.12.2025 та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.121 КУпАП.

Зазначають, що позивач був присутній під час складання постанови, а відтак слід вважати, що позивач знав про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також повідомляють суд, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії БАА № 276407 була направлена на адресу позивача рекомендованим листом вих. № 167410 від 20.12.2025.

В оскаржуваній постанові також міститься відповідна відмітка. Факт керування позивачем транспортним засобом був встановлений під час розгляду справи № 307/4955/25. Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.02.2026 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вказана постанова суду набула законної сили 02.03.2026.

На місці вчинення адміністративного правопорушення,поліцейським Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Поп В.I., було здійснено відеофіксацію події, що в розумінні ст. 251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Стверджують, що оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними; необґрунтованими, а позовні вимоги не підлягають задоволенню. Тому просять суд у задоволенні позову та стягнення судових витрат необхідно відмовити.

Також 30.03.2026 від відповідача надійшла заява про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду із позовом.

Ухвалою 20.03.2026 суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Частиною 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на викладене справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що згідно з Постановою БАА № 276407 по справі про адміністративне правопорушення винесеною 19.12.2025 року, 19.12.2025р. о 22 год 40 хв в с. Терново,вул. Центральна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВА3-2170.обладнаним засобами пасивної та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3.в ПДР, та не мав при собі посвідчення водія, чим порушив п. 2.1.а ПДР, та не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1.г та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Приписами ч.2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Строк звернення до адміністративного суду- це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом встановлено, що підставою для звернення до суду із даним позовом є незгода позивача ОСОБА_1 з постановою БАА № 276407 від 19.12.2025 про притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи зміст заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку, що для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду із даним позовом необхідно встановити факт, коли позивачу стало відомо про існування оскаржуваних постанов про накладення адміністративного стягнення відносно нього.

Статтею 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Строк оскарження протиправної постанови закінчується 29.12.2025 року, тобто на час подання позову строк Позивачем порушений. Проте позивач звернувся до суду 19.03.2026. Відповідно до позову вказано, що ОСОБА_1 про існування постанов дізнався коли уклав договір із адвокатом, і адвокат знайомився з матеріалами справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП 13.03.2026 року, а тому не мав можливості для вирішення питання оскарження вищезазначеної постанови у зазначений 10-ти денний термін, що на думку позивача є поважною причиною пропущення строку на звернення до суду для оскарження цієї постанови.

З наданих відповідачем доказів, оскаржувана постанова серії БАА № 276407 від 19.12.2025 була направлена на адресу позивача рекомендованим листом вих. №167410 від 20.12.2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до рішення від 29.06.2010 №17-рп/2010 Конституційного Суду України одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 подав поза межами строку звернення до суду за захистом свого порушеного права і при цьому доказів щодо поважності причин його пропуску, які об`єктивно та істотно перешкоджали зверненню до суду протягом більш як трьох місяців, і не залежали від волевиявлення позивача, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, з огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом, та не доведено, що причини для поновлення строку звернення до суду з даним позовом є поважними та існували протягом всього часу від винесення оскаржуваних постанов до звернення його до суду, суд дійшов висновку про неможливість розгляду даної справи по суті та вважає за необхідне залишити даний адміністративний позов без розгляду.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-76, 122, 123, 240,243,248, 286, 294 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя: В.В. Чопик