Справа № 140/987/26
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року ЛуцькСправа № 140/987/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області та просить:

- визнати протиправними дії в частині видання наказу від 13.01.2026 №79/в «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Володимирського РВП ГУНП у Волинській області та вжиття заходів, запропонованих дисциплінарною комісією», яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправними дії в частині видання наказу від 14.01.2026 №27 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції на підставі пункту 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію»;

- зобов`язати скасувати наказ від 13.01.2026 №79/в «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Володимирського РВП ГУНП у Волинській області та вжиття заходів, запропонованих дисциплінарною комісією», яким притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- зобов`язати скасувати наказ від 14.01.2026 №27 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції на підставі пункту 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію»;

- зобов`язати поновити на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до наказу ГУНП у Волинській області №90 о/с від 15.03.2022 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника сектору реагування патрульної поліції Володимирського районного відділу поліції, де проходив службу в органах внутрішніх справ України.

06.01.2026р. начальником ГУНП у Волинській області було видано наказ № 13 «Про призначення та проведення службового розслідування та відсторонення поліцейського від виконання посадових обов`язків (посади)». Результатами службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 порушив Присягу працівника поліції, вчинив дії, які містять ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 368 КК України, що не відповідає вимогам, які пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського та дискредитує звання поліцейського, підриває рівень довіри громадян до Національної поліції України та, зокрема, й авторитет поліцейського як уповноваженої особи центрального органу виконавчої влади, яка служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей, чим вчинив дисциплінарний проступок, який є несумісним із подальшим проходженням служби.

За наслідками проведення службового розслідування Дисциплінарною комісією рекомендовано, за вчинення дисциплінарного проступку, вимог пунктів 1,2 частини 1 статті 18, Присяги працівника поліції, текст якої визначений у статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статті 22, частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 3-6, 13 частини 3, статті 1, Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1,2 розділу II пункту 3 розділу IV, пунктів 2,3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерством внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, пунктів 72 та 75 розділу II посадової інструкції начальника сектору реагування патрульної поліції Володимирського РВП ГУНП у Волинській області № 1555/52/01-2024 від 22.01.2024, керуючись частиною восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (наказ № 79/в від 13.01.2026р.)

З метою реалізації накладеного дисциплінарного стягнення ГУНП у Волинській області був виданий наказ від 14.01.2026 № 27 о/с «По особовому складу» про звільнення капітана поліції ОСОБА_1 , начальника сектору реагування патрульної поліції Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області зі служби в поліції на підставі пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України, «Про Національну поліцію» з 16.01.2026р.

Позивач вважає, що службове розслідування проведено неналежно, висновки зроблено неправильно та неповно і як наслідок було видано незаконний наказ про звільнення.

Визначальною підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є доведеність у встановленому законом порядку вини у вчиненні дисциплінарного проступку.

З наказом від 13.01.2026 № 79/в застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказом від 14.01.2026 № 27 о/с про звільнення зі служби в поліції позивач не згідний та вважає оскаржувані накази протиправними, передчасними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вина у причетності до вчинення кримінально караного діяння не доведена, моє звільнення є передчасним.

У відповідності з статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач пред`явлені позовні вимоги заперечив та просив відмовити у їх задоволенні мотивуючи тим, що 05.01.2026 до управління головної інспекції ГУНП у Волинській області надійшла інформація про факт затримання 05.01.2026 працівниками УСБУ у Волинській області та Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, начальника сектору реагування патрульної поліції Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1 , під час отримання неправомірної вигоди, що мало місце близько 16.30 ум. Володимир, Волинської області.

Відомості про дану подію зареєстровані в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі ЄО) ГУНП у Волинській області за № 09 від 05.01.2026.

Окрім цього, 06.01.2026 за вх. № 833-2026 до ГУНП у Волинській області з Волинського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України по вищевказаному факту надійшло подання про вжиття заходів реагування (вих. № 788-2026 від 06.01.2026), згідно якого висловлюється прохання організувати проведення службового розслідування та до складу дисциплінарної комісії, яка буде проводити службове розслідування включити оперуповноваженого Волинського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 .

Наказом ГУНП у Волинській області від 06.01.2026 №13 призначено службове розслідування по вказаному факту.

Відповідно до листа Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові від 12.01.2026 № 12-31-1595 вих-26, встановлено, що ОСОБА_1 05.01.2026 о 16.40 затриманий у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину. 06.01.2026 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

На розгляд дисциплінарної комісії надано витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000125 від 27.10.2025 та копії ухвал про застосування запобіжного заходу і відсторонення від посади. Згідно із витягом з ЄРДР № 0000125 від 27.10.2025, службова посадова особа одного з правоохоронних органів Волинської області Ш., діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленою посадовою особою ТЦК та СП, вимагає та має намір одержати неправомірну вигоду з військовозобов`язаного громадянина за зняття з розшуку, як особи яка порушує правила військового обліку, та внесення відповідних відомостей до АІС «Армор» та «Оберіг».

Також, встановлено, що 23.10.2025 гр. ОСОБА_3 при особистій зустрічі із начальником сектору реагування патрульної поліції Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_1 , повідомив, що перебуває у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_1 , як порушник військового обліку та звернувся за консультацією щодо порядку зняття з розшуку в електронному кабінеті для призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Резерв+».

ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, як пособник за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , 24.10.2025 о 10 годині 48 хвилин перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , під час особистої зустрічі з ОСОБА_3 , запевнив останнього, що за надання обумовленої неправомірної вигоди, вони допоможуть позитивно вирішити його питання щодо зняття з розшуку як порушника військового обліку, а також внесуть відповідні відомості до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».

ОСОБА_3 , на виконання вказівок ОСОБА_1 , 05.01.2025 приблизно о 15 годині 20 хвилин, перебуваючи на території АЗС «UPC», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , передав ОСОБА_4 (особа не обізнана з протиправними діями ОСОБА_1 ) квитанцію про сплату штрафу та неправомірну вигоду у сумі 1500 доларів США (станом на 05.01.2026 згідно курсу Національного банку України складає 63 441 грн. 30 коп.) упаковані у картонну коробі зазначивши, що її забере ОСОБА_1 .

Після чого, ОСОБА_3 у телефонному режимі повідомим ОСОБА_1 , про те, що залишив неправомірну вигоду у сумі 1500 доларів США у ОСОБА_4 , на що останній вказав, що він буде знятий службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 з розшуку як порушник військового обліку, а також внесено відповідні відомості до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».

Того ж дня, 05.01.2026 о 16 годині 40 хвилин правоохоронними органами була припинена протиправна діяльність ОСОБА_1 , а неправомірну вигоду грошові кошти в сумі 1500 доларів США, вилучено.

Таким чином, ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні пособництва в одержанні службовою особою, неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Крім цього, службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 , з приводу пропозиції та надання йому грошових коштів за сприяння у внесенні відомостей у АІКС «Оберіг» щодо військовозобов`язаного гр. ОСОБА_5 в правоохоронні органи не звертався та керівництву ГУНП у Волинській області про даний факт не повідомляв. Вказане підтверджується листами старшого інспектора начальника приймальні сектору документального забезпечення ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Ольги Павлюк від 12.01.2026 № 5024-2026 та начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП у Волинській області підполковника поліції Василя Антонюка від 08.01.2026 № 3696-2026.

Відповідач також зазначає, що подія, яка мала місце 06.01.2026 за фактом отримання неправомірної вигоди начальника Володимирського ГРПП набула розголосу суспільно резонансу, негативний чинник, який підриває авторитет не тільки одного поліцейського, а й авторитет Національної поліції України, як центрального органу виконавчої влади, який відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, відповідно такий факт підтверджується моніторингом публікації в засобах масової інформації, офіційних інтернет-сторінках державних органів, Телеграм каналах про затримання капітана поліції ОСОБА_1 , зокрема: Офіційна сторінка Державного бюро розслідувань https://dbr.gov.ua/news/navolini-dbr-zatrimalo-pravoohoroncya-na-habari-za-znyattya-z-rozshukuvijskovozobovyazanogo «На Волині ДБР затримало правоохоронця на хабарі за зняття з розшуку військовозобов`язаного»; телеграм-канал Газета «пальоний ОСОБА_6 » із написом «Сьогодні СБУ та ДБР було затримано начальника Володимирського ГРПП, бородатого здорованя ОСОБА_1 »; фейсбук сторінка « ОСОБА_7 » із написом «Вчора ввечері у Володимирі працювали ДБР та СБУ. Здійснювалися відповідні заходи щодо одного з правоохоронців» від 06.01.2025 та «ДБР спільно з СБУ на Волині затримали посадовця одного з правоохоронних органів області, якого підозрюють у отримані коштів 1,5 тис. доларів США за зняття військовозобов`язаного з розшуку. Затримання відбулося під час отримання неправомірної вигоди. Суд обрав фігуранту домашній арешт та відсторонив його від посади».

Матеріали службового розслідування, на думку відповідача, підтверджують факт порушення позивачем службової дисципліни, шо стало підставою для застосування дисциплінарного стягнення звільнення зі служби в поліції.

За наведених обставин просить відмовити в задоволенні позову.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач проходив службу у поліції на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції Володимирського районного управління поліції ГУНП у Волинській області.

Наказом ГУНП у Волинській області від 06.01.2026 №13 «Про призначення та проведення службового розслідування, а також відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади)» призначено службове розслідування у формі письмового провадження, створено дисциплінарну комісію та відсторонено позивача від виконання службових обов`язків (посади) на період проведення службового розслідування.

Підставою для прийняття вказаного наказу стало надходження 05.01.2026 до ГУНП у Волинській області рапорту начальника управління головної інспекції ГУНП у Волинській області з приводу отримання інформації про факт затримання 05.01.2026 працівниками СБУ у Волинській області спільно з ДБР начальника СРПП Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1 , під час отримання неправомірної вимоги.

Відповідно до рапорту, ОСОБА_1 діючи із невстановленим на цей час співробітником ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимагав та отримав неправомірну вигоду у розмірі 1500 доларів США від військовозобов`язаного громадянина за зняття його з розшуку, як особи, яка порушує правила військового обліку, та внесення відповідних відомостей до АІС «Армор» та «Оберіг». Поліцейський ОСОБА_1 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

За результатами проведеного службового розслідування, дисциплінарною комісією складено висновок від 12.01.2026. У висновку дисциплінарна комісія ГУНП вказала, що відомості, що стали підставою для проведення службового розслідування, знайшли своє підтвердження.

Наказом Головного управління Національної поліції у Волинській області від 13.01.2026 №79/в «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Володимирського РВП ГУНП у Волинській області та вжиття заходів, запропонованих дисциплінарною комісією» за грубе вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, Присяги працівника поліції, текст якої визначений у статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статті 22, частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 3-6, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 розділу ІІ, пункту 3 розділу IV, пунктів 2, 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пунктів 72 та 75 розділу ІІ посадової інструкції начальника сектору реагування патрульної поліції Володимирського РВП ГУНП у Волинській області №1555/52/01-2024 від 22.01.2024, керуючись частиною восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до начальника сектору реагування патрульної поліції Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у Волинській області від 14.01.2026 №27 о/с «По особовому складу» відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Вважаючи протиправними оскаржувані накази відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний, зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Статтею 64 Закону № 580-VIII визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки». Порядок складання Присяги працівника поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Згідно частин першої-другої статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктами 6, 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно частин першої-другої статті 1 Дисциплінарного статуту дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до частини третьої статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Статтею 13 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

При цьому черговість накладення зазначених стягнень Дисциплінарним статутом не визначена, а тому, рішення про застосування того чи іншого дисциплінарного стягнення на порушника приймається керівником на підставі рекомендацій викладених дисциплінарною комісією у висновку службового розслідування за умови його проведення.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування (частина друга статті 14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини першої цієї статті Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Частиною третьою статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Згідно частини четвертої статті 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (частина шоста статті 14 Дисциплінарного статуту).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено у статті 19 Дисциплінарного статуту НПУ.

Частиною сьомою статті 19 Дисциплінарного статут передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (частиною восьма статті 19 Дисциплінарного статуту).

Частинами 9, 10 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що за кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

Водночас Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2123-IX, який набрав чинності 01.05.2022, Дисциплінарний статут Національної поліції України, доповнено розділом V «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».

Статтею 26 Дисциплінарного статуту встановлено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі уповноважена особа).

Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях (частина третя статті 26 Дисциплінарного статуту).

За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку (частина п`ята статті 26 Дисциплінарного статуту).

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції (частина 6 статті 26 Дисциплінарного статуту).

Частиною першою статті 27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

- поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

- у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

- неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «;Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України;

- виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку;

- поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

- контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

- мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу;

- дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики;

- зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 р. за № 1355/32807) (далі Порядок №893).

Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування (п. 1 розділу І Порядку №893).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

За змістом пункту 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Пунктом 13 розділу V Порядку №893 передбачено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

За змістом пункту 1 розділу VІІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Отже, дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, який зафіксовано в матеріалах службового розслідування. Висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та встановлення наявності (або відсутності) вини порушника.

У справі, що розглядається, спірні правовідносини виникли у зв`язку зі застосуванням до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за недотримання ним вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, Присяги працівника поліції, текст якої визначений у статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статті 22, частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», пунктів 1, 3-6, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 розділу ІІ, пункту 3 розділу IV, пунктів 2, 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пунктів 72 та 75 розділу ІІ посадової інструкції начальника сектору реагування патрульної поліції Володимирського РВП ГУНП у Волинській області №1555/52/01-2024 від 22.01.2024.

З висновку службового розслідування від 12.01.2026, проведеного за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, затвердженого начальником ГУНП у Волинській області 12.01.2026, суд вбачає, що 05.01.2026 працівниками УСБУ у Волинській області та Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000125 від 27.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України затримано начальника сектору реагування патрульної поліції Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1 , який діючи із невстановленим співробітником ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимагав та отримав неправомірну вигоду у розмірі 1500 доларів США від військовозобов`язаного громадянина за зняття його з розшуку, як особи, яка порушує правила військового обліку, та внесення відповідних відомостей до АІС «Армор» та «Оберіг».

Притягнення особи до кримінальної відповідальності згідно з обвинувальним вироком суду є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції, тоді як для звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення недостатньо одного факту відкриття кримінального провадження, а необхідним є підтвердження службовим розслідуванням відповідних обставин.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №817/1218/16.

Крім цього, відповідно до службової характеристики на позивача, складеної начальником сектору кадрового забезпечення Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області 06.01.2026, ОСОБА_1 за час служби на вказаній посаді зарекомендував себе позитивно; відповідально ставиться до кожного поставленого перед ним завдання; як керівник забезпечував ефективну координацію діяльності сектору реагування патрульної поліції, вживаючи усіх заходів для досягнення високих результатів оперативно-службової діяльності та підвищував професійний рівень підлеглих працівників.

Суд також бере до уваги, що позивач з 01.10.2023 по 01.12.2023 залучався до виконання бойових завдань в складі зведеного батальйону Національної поліції України «Захід» та нагороджувався відомчою відзнакою Національної поліції України від ОСОБА_8 .

Таким чином, суд робить висновок, що відповідач не довів правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення позивачем вимог Законів України «Про Національну поліцію» та «Про запобіганню корупції», Правил етичної поведінки поліцейського. Дисциплінарного статуту Національної поліції в частині дотримання основоположних принципів, які закріплені в Конституції України.

Висновок службового розслідування ґрунтуються лише на описі скоєного позивачем діяння, яке було предметом кримінального провадження (отримання неправомірної вигоди). Відомостей щодо вчинення позивачем будь-якого іншого діяння, яке б підпадало під ознаки саме дисциплінарного проступку, та мало б наслідком настання дисциплінарної відповідальності, висновок службового розслідування не містить.

Як зазначалась вище, п. 6 та п. 10 статті 77 Закону № 580-VIII передбачає дві самостійні підстави для звільнення зі служби в поліції: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України та у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Аналіз приведених вище норм дає підстави для висновку, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Верховний Суд у постанові від 16.11.2023 по справі №600/1876/22-а вказав, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Ці комісії за наслідком службового розслідування складають висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також стосовно його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону. У висновку вказується вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку. На підставі цього висновку уповноважений керівник особи, яка вчинила правопорушення, вирішує питання про накладення дисциплінарного стягнення.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління Національної поліції у Волинській області №27 о/с від 14.01.2026, відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», позивача звільнено зі служби в поліції (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Суд зазначає, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності внаслідок затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення за фактом отримання неправомірної вигоди без встановлення порушення пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 18 Закону №580-VІІІ, статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пунктів 1, 2 частини 1 розділу II, пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, що могло б свідчити про вчинення дисциплінарного проступку, є необґрунтованим, а його звільнення в зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до дисциплінарного статуту здійснено без достатніх підстав.

Також, відповідно до статті 62 Конституції України та частини другої статті 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07.11.2002 по справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

При цьому, судом має враховуватися принцип співмірності наслідків заходу тим порушенням, які виявлені та ризиків, які вони утворюють, а також дотримання справедливого балансу між інтересами працівника/роботодавця і публічними інтересами.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, з огляду на зміст спірних правовідносин, суд робить висновок, що оскаржувані накази №79/в від 13.01.2026 та №27 о/с від 14.01.2026 не ґрунтуються на самостійних підставах недотримання вимог Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту Національної поліції України, є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Частиною першою статті 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При цьому закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 КЗпП України, а тому встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Таким чином, ОСОБА_1 має бути поновлений на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області.

Вирішуючи питання щодо визначення дати, з якої позивача має бути поновлено на посаді, суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Відповідно до пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110), днем звільнення вважається останній день роботи.

Суд зазначає, що день звільнення є останнім робочим днем, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 по справі №821/1226/16).

У зв`язку із визнанням протиправними та скасуванням оскаржуваних наказів, зокрема наказу №27 о/с від 14.01.2026, суд робить висновок, що позивача необхідно поновити на посаді з наступного дня після звільнення з 17.01.2026.

Частиною третьою статті 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95-ВР визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Водночас, виплата грошового забезпечення поліцейському під час вимушеного прогулу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.20015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з наступними змінами та доповненнями.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, встановлено, що при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту вищевказаного Порядку, який є спеціальним для вирішення спірних правовідносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Отже, обрахування середньоденного грошового забезпечення позивача на момент звільнення повинно здійснюватися відповідно до кількості календарних днів за два останніх повних місяці служби.

Згідно довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції у Волинській області №14 від 02.02.2026 про доходи ОСОБА_1 за листопад-грудень 2025 року, грошове забезпечення позивача у листопаді 2025 року становило 27 255,03 грн, у грудня 2025 року 27254,97 грн.

Разом грошове забезпечення позивача, з врахуванням усіх його видів відповідно до п. 6 розділу III Порядку, за 2 останні повних місяці служби становить 54 510 грн.

Для визначення середньоденного заробітку позивача належить врахувати, що у листопаді-грудні 2025 року - 61 календарний день.

Таким чином, середньоденний заробіток ОСОБА_1 складає 893,61 грн. (54510 грн. / 61 к.д.).

Час вимушеного прогулу за період з 17.01.2026 (наступний день після звільнення) по 01.04.2026 (день ухвалення рішення у справі) становить 74 календарних днів.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 66127,14 грн. (893,91 грн. х 74 календарних днів).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 лютого 2019 року у справі №826/6583/14, суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Отже, на користь позивача належить стягнути 66127,14 грн, з яких відповідач відрахує загальнообов`язкові податки та збори.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Крім цього, у справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про Національну поліцію», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Волинській області від 13 січня 2026 року №79/в «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського Володимирського РВП ГУНП у Волинській області та вжиття заходів, запропонованих дисциплінарною комісією» в частині застосування дисциплінарного стягнення стосовно начальника сектору реагування патрульної поліції Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Волинській області від 14 січня 2026 року №27 о/с «По особовому складу».

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Волинській області поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції Володимирського РВП ГУНП у Волинській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 66127 (шістдесят шість тисяч сто двадцять сім) гривень 14 копійок

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Волинській області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 11, )

Суддя А.Я. Ксензюк