Справа № 420/28847/25
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просить суд:

1.Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 24.07.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 року у справі №420/23514/24,

2.Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 24.07.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 року у справі №420/23514/24, за період з 03.07.2017 року по 24.07.2025 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що у період з 03 липня 2017 року по 22 березня 2023 року, на підставі наказу Міністра оборони України від 30 червня 2017 року №445 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2017 року №134, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . З 22.03.2023 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Однак, за період служби у Військовій частині НОМЕР_1 індексацію грошового забезпечення в повному обсязі виплачено не було. Лише 24.07.2025 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року у справі №420/23514/24, військовою частиною НОМЕР_1 перераховано на рахунок позивача індексацію грошового забезпечення у сумі 31 210,77 грн.

Відтак оскільки виплату індексації грошового забезпечення позивача за період з 03.07.2017 по 28.02.2018 відповідач здійснив несвоєчасно, наявні на думку позивача підстави для зобов`язання відповідача провести виплату компенсації втрати частини доходів, визначеної Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Ухвалою суду від 28.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову, та зазначає, що позивачем застосовується період з січня 2016 року. В зазначений період діяв Закон України Про компенсацію втрати частини доходів громадян у зв`язку з порушенням строків їх виплати в редакції від 11.02.2003 року. Відповідно до вимог ст.ст.1,2 Закону України Про компенсацію втрати частини доходів громадян у зв`язку з порушенням строків їх виплати в редакції від 11.02.2003 встановлено, що під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. В свою чергу, індексацію грошового забезпечення включено до складу доходів лише 04.02.2021 (частину другу статті 2 доповнено абзацом шостим згідно із законом №1214-IX від 04.02.2021). Зазначене свідчить про те, що на момент виникнення спірних правовідносин індексація грошового забезпечення взагалі не входила до складу доходів громадян на які поширюється дія Закону України Про компенсацію втрати частини доходів громадян у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Дія нової редакції Закону України Про компенсацію втрати частини доходів громадян у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 26.02.2021 не може поширюватись на спірні правовідносини.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 у період з 03.07.2017 по 22.03.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується наданими до матеріалів справи письмовими докази.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.03.2023 року № 83 (по стройовій частині) капітана юстиції ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 14.03.2023 року №13 на посаду помічника командира з правової роботи військової частини, вважати таким, що справи та посаду здав та вибув до нового місця служби та з 22.03.2023 року виключити із списків особового складу частини.

Судом з`ясовано, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/23514/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 по вказаній справі №420/23514/24 позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 30.01.2020 року по 22.03.2023 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату нарахованих основних та додаткових видів грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 року по 22.03.2023 року включно, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний календарний рік (на 01.01.2020 року - 2102 гривні, на 01.01.2021 року - 2270 грн, на 01.01.2022 року - 2481 грн., на 01.01.2023 року - 2684 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт, що відповідав у цей період займаній посаді та військовому званню ОСОБА_1 згідно з додатками постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням здійснених виплат.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 03.07.2017 по 28.02.2018 включно з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців січень 2008 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 03.07.2017 по 28.02.2018 року включно індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення («базового місяця») січень 2008 року, з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог, - відмовлено.

Вказане судове рішення було залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025, та набрало законної сили.

З матеріалів справи суд також встановив, що 24.07.2025 на виконання указаного вище судового рішення по справі №420/23514/24, відповідач здійснив виплату на картковий рахунок позивача індексацію грошового забезпечення за період з 03.07.2017 по 28.02.2018 у сумі 5703,49 грн та 25507,28 грн.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення за період з 03.07.2017 по 24.07.2025, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок №159).

Як визначено ст.1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

У відповідності до приписів ст.3, 4 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Норми Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.

Вимогами пункту 7 Порядку №159 визначено, що компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Отже, дія Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Зі змісту норм Закону №2050-III та Порядку №159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії, індексації грошових доходів громадян; 2) доходи не повинні носити разового характеру; 3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи та послуги.

Тобто основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону №2050-III, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі індексації грошових доходів громадян) і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Таким чином, за наявності визначених Законом №2050-III умов, присуджена за рішенням суду сума підлягає компенсації у тому ж самому порядку, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

Коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. Отже визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону №2050-III, є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

Така правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 15.05.2025 у справі № 440/2166/23.

В ході розгляду справи суд встановив, що на виконання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2024, постановленого у справі №420/23514/24, яке набрало законної сили 10.06.2025, відповідач лише 24.07.2025 здійснив виплату на картковий рахунок позивача індексацію грошового забезпечення за період з 03.07.2017 по 28.02.2018 у сумі 5703,49 грн та 25507,28 грн.

Відтак, враховуючи правову позицію Верховного Суду про те, що коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду, суд виснує, що на отриману позивачем, за результатом виконання рішення суду, суму індексації грошового забезпечення у розмірі 31210,77 грн має бути нарахована компенсація передбачена Законом №2050-III, водночас лише за період з 11.06.2025 по 23.07.2025 (дату що передує фактичній виплаті індексації), а не як заявляв у позовній заяві позивач (з 03.07.2017 по 24.07.2025).

Суд також вбачає доцільним зазначити, що за висновками Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладеними у постанові від 02.04.2024 року у справі №560/8194/20, умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). Судова палата вважає, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом №2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

Отже з огляду на викладене вище, суд вважає, що відповідач в порушення приписів Закону №2050-ІІІ, Порядку №159 у зв`язку із несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення позивача за період з 03.07.2017 по 28.02.2018 не здійснив виплату компенсації втрати частини доходів, що є його протиправною бездіяльністю.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву не спростовано доводів позивача щодо протиправної бездіяльності, яка виразилась у не здійсненні нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення позивача за період служби з 03.07.2017 по 28.02.2018.

Доводи відповідача про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню редакція Закону №2050, чинна станом на 2016 року (тобто редакція від 2003 року, а не від 2021) суд вважає хибними, оскільки виплата простроченої індексації грошового забезпечення відбулась у липні 2025 році.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, дослідивши встановлені спірні обставини справи, надані сторонами до справи документами у сукупності із нормами чинного законодавства у сфері регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка виразилася у невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 11.06.2025 по 23.07.2025 у зв`язку з порушенням термінів виплати на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 року у справі №420/23514/24 індексації грошового забезпечення за період з 03.07.2017 по 28.02.2018.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 11.06.2025 по 23.07.2025 у зв`язку з порушенням термінів виплати на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 року у справі №420/23514/24 індексації грошового забезпечення за період з 03.07.2017 по 28.02.2018.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА