Справа № 640/15687/20
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року Справа №640/15687/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХИТАЛ ГРУП» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХИТАЛ ГРУП» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 28.04.2020 №2;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 28.04.2020 №2.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що контролюючим органом зроблено помилкові висновки про нереальність здійснення господарських операцій між ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» та ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ», ТОВ «ФАСТ ТРЕЙДІНГ», що стало підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Позивач не погоджується з висновками податкового органу та зазначає, що документи, які було досліджено відповідачем під час проведення перевірки, відповідають усім вимогам законодавства щодо наявності необхідних у них реквізитів, а тому в повній мірі є первинними документами, які відображають реальність здійснення господарських операції між позивачем та контрагентами ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ» та ТОВ «ФАСТ ТРЕЙДІНГ», відносно яких контролюючим органом зазначено про відсутність їх реального здійснення.

Також зазначає, що лише наявність протоколу допиту свідків - директора ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ» та директора ТОВ «ФАСТ ТРЕЙДІНГ» не є підставою для визнання контролюючим органом неправомірності складання первинних документів відносно господарської операції та, відповідно, нереальність здійснення такої.

Позивач вважає податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що не відповідають нормам законодавства, просить задовольнити позов та скасувати оскаржувані рішення контролюючого органу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.07.2020 (суддя Шрамко Ю.Т.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

17.08.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, а також клопотання про виклик свідка.

06.04.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20.05.2022 справу розподілено судді Іщук І.О.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2022 прийнято адміністративну справу №640/15687/20 до провадження, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У задоволенні клопотання відповідача про виклик свідка відмовлено.

13.12.2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» №2825-IX, статтею 1 якого ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Пунктом 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті «Голос України» №254 та набрав чинності 15.12.2022.

16.11.2023 вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 16.11.2023 справа розподілена судді Войтовичу І.І.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.11.2023 прийнято адміністративну справу №640/15687/20 до провадження та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечуючи проти вимог позивача контролюючий орган зазначає, що спірні податкові повідомлення-рішення є обґрунтованими, оскільки перевіркою встановлено порушення спеціальних норм Податкового кодексу України внаслідок заниження податку на прибуток в періоді, що перевірявся, а також завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду.

Відповідач також вказує про обґрунтованість висновків акту перевірки, доведеність заниження податку на прибуток та заниження податку на додану вартість за наслідками документальних господарських операцій з контрагентами ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ», ТОВ «ФАСТ ТРЕЙДІНГ». Також вказує на нереальність придбання ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» товарів у своїх контрагентів, оскільки документально отримані позивачем товари від цих контрагентів є нереальними через відсутність законного джерела їх походження за ланцюгами постачання.

Як на одну із підстав визнання господарських операцій нереальними, відповідач посилається на протоколи допитів свідків у кримінальних провадженнях, а саме громадянина ОСОБА_1 та громадянина ОСОБА_2, які у періоді взаємовідносин з ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» зазначались директорами контрагентів позивача, та які надали свідчення щодо непричетності до реєстрації та здійснення фінансово-господарської діяльності підприємств.

Відповідач зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, контролюючий орган діяв у межах повноважень передбачених законами та просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 31.03.2026 у справі замінено відповідача його правонаступником - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві () на - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС (код ЄДРПОУ ВП: 44116011, місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, відзив відповідача, відповідь на відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХИТАЛ ГРУП» () зареєстроване Головним територіальним управління юстиції в місті Києві 26.12.2013 №0010203.

Відповідальним за фінансово-господарську діяльність суб?єкта господарювання є директор - Хитрук Олександр Анатолійович (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 17.12.2015 №200247415- позивач є платником ПДВ, ІПН 24.

Платник податків зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Основним видом діяльності позивача є КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля

Інші види діяльності ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» є: 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення, 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням, 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього, 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах, 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами.

На підставі наказу від 26.02.2020 №2262 виданого Головним управлінням ДПС у м. Києві, контролюючим органом було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» () з питань дотримання вимог податкового законодавства України при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ» () за вересень, жовтень 2017 року, та з ТОВ «ФАСТ ТРЕЙДІНГ» () за грудень 2017 року показників декларацій з податку на додану вартість та за 2017 рік показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємства.

Перевірка проводилась у період з 28.02.2020 по 02.03.2020.

Копію наказу від 26.02.2020 №2262 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» та повідомлення від 26.02.2020 №35952/10/26-15-05-02-04 направлено засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення та вручено 03.03.2020.

10.03.2020, за результатами проведення документальної позапланової невиїзної перевірки товариства, ГУ ДПС у м. Києві складено акт №179/26-15-05-02-04/39039758, в якому зафіксовано порушення товариством вимог:

1) пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), в результаті чого занижено податок на прибуток за 2017 рік у загальній сумі 21 788 грн.

2) пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.3 та пункту 198.6 статті 198 ПК України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 24 208 грн, у тому числі за вересень 2017 року - 6 400 грн, за жовтень 2017 року - 9 464 грн, за грудень 2017 року - 8 344 грн.

Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» від 10.03.2020 №179/26-15-05-02-04/39039758 отримано посадовими особами позивача 10.04.2020.

Перевіркою повноти визначення ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» податку на прибуток за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 встановлено його заниження у загальній сумі 21 788 грн.

Перевіркою правомірності визначення податкового кредиту ТОВ «ХИТАЛ ГРУП», встановлено його завищення всього у сумі 24 208 грн., в тому числі за вересень 2017 року - 6 400 грн, за жовтень 2017 року - 9 464 грн, за грудень 2017 року - 8 344 грн.

Податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту ТОВ «ХИТАЛ ГРУП», складені від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності підприємства, зокрема у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість, встановлено завищення суми від?ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 24 208 грн, у тому числі за вересень 2017 року - 6 400 грн., за жовтень 2017 року - 9 464 грн., за грудень 2017 року - 8 344 грн.

За результатами перевірки ГУ ДПС у м. Києві складено податкові повідомлення- рішення від 28.04.2020 №2 (форми «В4») яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість у розмірі 24 208 грн та від 28.04.2020 №2 (форма «Р») яким донараховано грошове зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 27 235 грн (основний платіж 21 788 грн, штрафні (фінансові) санкції - 5 447 грн.).

Позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою на вказані податкові повідомлення-рішення.

Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 02.07.2020 №20750/6/99-00-06-08-02-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення контролюючого органу залишено без змін.

Не погодившись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач, за захистом порушених прав, звернуся до суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до статті 62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Приписами пункту 63.1 статті 63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У розумінні підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити, зокрема документальні позапланові невиїзні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України обумовлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України, на підставі якого відповідач призначив перевірку у цій справі, документальна позапланова перевірка здійснюється в разі, якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податку надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Так, як встановлено судом із наданих сторонами документів, документальна позапланова невиїзна перевірка позивача була проведена на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 26.02.2020 №2262.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

На підставі акту перевірки відповідачем було прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 28.04.2020 №2 та №2, оскільки при проведенні перевірки контролюючий орган дійшов висновку про нереальність придбання ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» товарів у своїх контрагентів.

Так, вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України.

Згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - №996-ХIV).

Відповідно до статті 1 Закону №996-ХIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону №996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Таким чином, господарські операції мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Тому витрати підприємства для цілей оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість повинні бути підтверджений первинними документами, що відображають реальність господарської операції, та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об?єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за і межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- зменшення від?ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- збільшення від?ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Базою оподаткування є грошове вираження об?єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135 1 статті 135 ПК України).

Відповідно до пунктів 137.1 та 137.2 статті 137 ПК України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу. Податок, що підлягає сплаті до бюджету платниками податку, які провадять страхову діяльність, визначається в порядку, передбаченому пунктом 141.1 статті 141 цього Кодекс

Підпунктом 14.1.181 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Як вбачається з положень пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктами 201.1, 201.4 статті 201 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товару (послуг).

Згідно пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що 18.09.2017 відповідно до укладеного Договору поставки №18/09-2017, ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» (покупець) здійснювало купівлю (придбання) товарів у ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ» (постачальник).

Згідно положень вказаного Договору (пункт 1.1.), кількість та асортименти товарів сторонами узгоджувалось і зазначалось в рахунках-фактурах та товарних накладних, що є невід`ємними частинами даного Договору.

Товар продається на умовах відстрочення платежу. У разі продажу товару на умовах відстрочення платежу, термін відстрочення платежу становить 60 (шістдесят) днів (п.2.1 Договору).

Вид, асортимент, ціна за одиницю товару, кількість, загальна вартість товару - зазначаються у видатковій накладній на кожну партію товару (п.2.2 Договору).

Відповідно до пункту 4.1 Договору оплата здійснюється покупцем безготівковим розрахунком у національній валюті України, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на підставі рахунку-фактури та за умов зазначених в пункті 2.1 даного Договору.

На виконання умов Договору поставки №18/09-2017, ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ» як продавцем-постачальником було поставлено товар ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» на загальну суму 95 186,10 грн з ПДВ, а саме:

- 20.09.2017 на суму 26 400,00 грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №0000002 та товарно-транспортною накладною від 20.09.2017 №12;

- 25.09.2017 на суму 12 000,00 грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №PH-0000013 та товарно-транспортною накладною від 25.09.217 №13;

- 16.10.2017 на суму 8 411,10 грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №0000112 та товарно-транспортною накладною від 16.10.2017 №112;

- 19.10.2017 на суму 26 160,00 грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №0000113 та товарно-транспортною накладною від 19.10.2017 №113;

- 23.10.2017 на суму 22 215,00 грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №0000122 та товарно-транспортною накладною від 23.10.2017 №122.

Перевезення придбаного товару ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» здійснювало самостійно, за допомогою автомобілю FIAT DOBLO, реєстраційний державний номер НОМЕР_2 , який зазначений у товарно-транспортних накладних.

Товар за перерахованими вище видатковими накладними приймався безпосередньо директором Товариства, який представляє Товариство на підставі положень Статуту, а тому окремі довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей не складалися.

Оплата товару здійснювалась шляхом сплати грошових коштів на поточний рахунок постачальника (ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ») у відповідності до п.2.1 та п.4.1. Договору №18/09-2017 від 18.09.2017 в сумі 38 400,00 грн та в сумі 56 786,10 грн, що підтверджується випискою по рахунках ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» за період 01.01.2017 по 13.04.2020, де вказані платіжні доручення №1173 від 17.11.2017 та №1094 від 11.10.2017.

19.12.2017 між ТОВ «ФАСТ ТРЕЙДІНГ» як постачальником та ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» як покупцем було укладено Договір поставки №19/12-2017, відповідно до пункту 1.1. якого постачальник продає, а покупець купує товар, кількість та асортимент яких узгоджується сторонами та зазначаються в рахунках-фактурах і товарних накладних.

Згідно положень вказаного Договору (пункт 1.1.), кількість та асортименти товарів сторонами узгоджувалось і зазначалось в рахунках-фактурах та товарних накладних, що є невід`ємними частинами даного Договору.

Товар продається на умовах відстрочення платежу. У разі продажу товару на умовах відстрочення платежу, термін відстрочення платежу становить 60 (шістдесят) днів (п.2.1 Договору).

Вид, асортимент, ціна за одиницю товару, кількість, загальна вартість товару - зазначаються у видатковій накладній на кожну партію товару (п.2.2 Договору).

Відповідно до пункту 4.1 Договору оплата здійснюється покупцем безготівковим розрахунком у національній валюті України, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на підставі рахунку-фактури та за умов зазначених в пункті 2.1 даного Договору.

На виконання умов Договору поставки №19/12-2017, ТОВ «ФАСТ ТРЕЙДІНГ» як продавцем-постачальником було поставлено товар ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» на загальну суму 50 062,80 грн з ПДВ, а саме:

- 22.12.2017 на суму 26 662,80 грн з ПДВ, що підтверджується рахунком-фактурою №СФ-0000024 від 22.12.2017, видатковою накладною від 22.12.2017 №PH-0000024 та товарно-транспортною накладною від 22.12.2017 №24;

- 28.12.2017 на суму 23 400,00 грн з ПДВ, що підтверджується рахунком-фактурою №СФ-0000027 від 28.12.2017, видатковою накладною від 28.12.2017 №PH-0000027 та товарно-транспортною накладною від 28.12.2017 №27.

Перевезення придбаного товару ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» здійснювало самостійно, за допомогою автомобілю FIAT DOBLO, реєстраційний державний номер НОМЕР_2 , який зазначений у товарно-транспортних накладних.

Товар за перерахованими вище видатковими накладними приймався безпосередньо директором Товариства, який представляє Товариство на підставі положень Статуту, а тому окремі довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей не складалися.

Оскільки пунктом 2.1. Договору поставки передбачалась поставка із відстроченням платежу, товар було сплачено ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» 16.01.2018, що підтверджується випискою по рахунках ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» за період 01.01.2017 по 13.04.2020, де вказане платіжне доручення №1267 від 16.01.2018 на суму 50 062,80 грн.

В подальшому, товар придбаний ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» у ТОВ «ФАСТ ТРЕЙДІНГ» та ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ», було відчужено шляхом продажу даного товару.

Разом з тим, як вбачається з акту перевірки, ГУ ДПС у м. Києві вищезазначені операції вважає нереальним та такими, що здійсненні з метою формування штучного кредиту з огляду на узагальнену податкову інформацію, щодо контрагентів позивача ТОВ «ФАСТ ТРЕЙДІНГ» та ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ».

Так щодо контрагентів позивача під час проведення перевірки встановлено наступне.

Директором та засновником ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ» () у періоді взаємовідносин з ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» був ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Реєстрація ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ» як платника ПДВ, (свідоцтво №200325428 від 01.03.2017), анульована 28.03.2019 року (ненадання декларацій протягом року).

Основним видом діяльності товариства є КВЕД 46.52 оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткованням, деталями до нього

За даними звітності ІС «Податковий блок» щодо ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ» встановлено неподання звітності про власність або користування будь-яких об?єктів оподаткування (адміністративних і виробничих об?єктів), які б дозволяли провадити господарську діяльність, що свідчить про відсутність об?єктів оподаткування, встановлено відсутність придбання будь-яких послуг, необхідних для провадження господарської діяльності, у тому числі оренди офісного та складського приміщень, комунальних послуг тощо (враховуючи характер/спеціалізацію декларованої «діяльності»).

За даними ЄРПН встановлено купівлю ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ» промтоварів (дитячі іграшки, батарейки, акумулятор, гвинт тощо) у постачальників та продаж ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ» промтоварів (болт, гайка, гвинт, рукавички, підшипник тощо), продтоварів (дитяче печиво, фрукти тощо).

Крім того, згідно з отриманою інформацією від ОУ ГУ ДФС у м. Києві від 19.02.2018 995/8/26-59-21-05 (вх. №8994/7) у досудовому розслідуванні допитано громадянина ОСОБА_1 , який згідно показань до фінансово - господарської діяльності ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ» непричетний, підприємство не реєстрував.

Директором та засновником ТОВ «ФАСТ ТРЕЙДІНГ» () у періоді взаємовідносин з ТОВ «ХИТАЛ ГРУП» був ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

Основним видом діяльності товариства є КВЕД 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення.

За даними звітності ІС «Податковий блок» щодо ТОВ «ФАСТ ТРЕЙДІНГ» встановлено неподання звітності про власність або користування будь-яких об?єктів оподаткування (адміністративних і виробничих об?єктів), які б дозволяли провадити господарську діяльність, свідчить про відсутність об?єктів оподаткування.

Також встановлено відсутність придбання будь-яких послуг, необхідних для провадження господарської діяльності, у тому числі оренди офісного та складського приміщень, комунальних послуг тощо (враховуючи характер/спеціалізацію декларованої «діяльності»).

За даними ЄРПН встановлено купівлю ТОВ «ФАСТ ТРЕЙДІНГ» промтоварів (акумулятор, автомобіль, двигун, датчик, кабель, модуль тощо) у постачальників та продаж ТОВ «ФАСТ ТРЕЙДІНГ» промтоварів (болт, гайка, дюбель тощо), надання монтажних робіт, консультаційних послуг, консультування з питань комерційної діяльності тощо.

Згідно з отриманою інформацією від ОУ ГУ ДФС у м. Києві від 19.02.2018 №990/8/26-59-21-05 (вх. №8995/7) у рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР від 09.10.2017 №0000090, опитаний у якості свідка керівник ТОВ «ФАСТ ТРЕЙДІНГ» - громадянин ОСОБА_2 , який повідомив про непричетність до реєстрації та здійснення фінансово-господарської діяльності зазначеного підприємства.

З урахуванням вищезазначеного податковим органом, було встановлено безпідставне формування показників податкової звітності за вересень, жовтень, грудень 2017 року по взаємовідносинах з ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ» та ТОВ «ФАСТ ТРЕЙДІНГ».

Однак, суд зазначає, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, матеріально-технічної бази, тощо.

Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди, оскільки залучення інших субпідрядників (працівників чи організацій) є можливим за умовами укладених між вказаними вище контрагентами та третіми особами відповідних договорів.

Окрім того, в законодавстві відсутня норма, яка б зобов`язувала підприємство перевіряти наявність таких ресурсів у контрагента та формувати податковий кредит лише за їх наявності.

Так, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням/продажем товарів (робіт, послуг). Порушення певним продавцем товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Аналогічний правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16.04.2019 у справі №804/6909/17 та від 21.02.2020 у справі №815/253/16.

Верховний Суд у постанові від 04.06.2020 у справі №340/422/19 зазначив, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства або недостатньою кількістю у контрагента трудового ресурсу для самостійного виконання договірних зобов`язань. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено. А недостатня кількість трудового ресурсу не свідчить про неможливість виконати роботи або надати послуги та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих робіт/послуг, у тому числі й по ПДВ. Адже судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність продавця про зазначення покупцем недостовірних відомостей.

В свою чергу, відповідачем, на якого покладено тягар доказування в адміністративному процесі, не надано жодних доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагентів.

При цьому, жодною нормою законодавства України не передбачається обов`язку платників податків-покупців товарів вимагати від контрагентів-продавців будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (покупців у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.

Посилання відповідача в акті перевірки на інформацію щодо неподання означеними контрагентами-покупцями фінансової звітності, відсутності трудових ресурсів для проведення господарських операцій, на думку суду, не є доказами порушення саме позивачем норм податкового законодавства.

Суд наголошує, що жодна норма податкового законодавства не вимагає від платника податків контролювати законність державної реєстрації, видачі свідоцтва платника ПДВ, сплату до бюджету податків та ведення бухгалтерського та податкового обліку своїх контрагентів. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

Також, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

При цьому суд звертає увагу, що відповідач зробив висновки про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами-покупцями виходячи з наявної податкової інформації.

В свою чергу, жодних доказів проведення податкових перевірок контрагентів позивача ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ» та ТОВ «ФАСТ ТРЕЙДІНГ» матеріали справи не містять.

На переконання суду, будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні положень законодавства.

У свою чергу, податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі №813/1497/17, у постанові від 02.04.2019 року у справі №826/6245/18.

Доводи відповідача про наявність кримінальних проваджень та свідчень, наданих в межах таких кримінальних проваджень, оформлених протоколами допитів свідків, не беруться судом до уваги, оскільки факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень осіб в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази, лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Відповідно до правової позиції, викладеної Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №822/551/18, суд дійшов висновку, що до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування не може вважатися належним доказом в адміністративному судочинстві. Тобто, доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 16.01.2018 у справі №2а-7075/12/2670, від 26.06.2018 у справі №808/2360/17, та Верховним Судом України у постановах від 12.04.2016 у справі №826/17617/13, від 05.03.2012 у справі №21-421а11 та від 22.09.2015 у справі №810/5645/14.

Факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11.12.2018 у справі №822/787/18.

Окрім того суд зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), грошові кошти, незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства. Наявність кримінального провадження може свідчити лише про можливі порушення законодавства контрагентом позивача, але, в будь-якому випадку, така кримінальна справа не може стосуватися податкових зобов`язань позивача і тим більше слугувати доказом фіктивності господарських операцій.

З урахуванням наведеного, суд звертає увагу на те, що Акт перевірки не містить доказів постановлення судами вироків, рішень тощо про «фіктивність» підприємств, про визнання удаваними спірних господарських операцій, стягнення в дохід держави незаконно отриманого майна та коштів на підставі таких договорів тощо.

Правову позицію з аналогічного питання Верховний Суд висловив у постанові від 26.06.2018 року у справі № 808/2360/17 та у постанові від 05.06.2018 року у справі № 809/1139/17. Сам факт наявності кримінального провадження, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій.

Суд зазначає, що підставою для донарахування платнику податку грошових зобов`язань може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (контрагентами) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов`язань. Однак, Акт перевірки таких доказів не містять.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як установлено судом під час розгляду справи на підтвердження правомірності господарських операцій позивач надав до перевірки належним чином оформлені первинні документи (податкові та видаткові накладні, рахунки-фактури, договори, товарно-транспортні накладні тощо), а також виписку з банківського рахунку щодо оплати товарів.

Поставка товарів, яка підтверджується первинними документами, з контрагентами ТОВ «ДЖЕКСІ ГЛОБАЛ» та ТОВ «ФАСТ ТРЕЙДІНГ» безпосередньо пов`язана з основним видом господарської діяльності позивача.

В свою чергу, статтею 61 Конституції України встановлено індивідуальний характер відповідальності, що виявляється і у персональній відповідальності кожного платника податку за ведення податкового обліку.

Крім того, неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб`єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 23 рішення у справі Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Згідно зі статями 46-49 ПК України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку, при цьому такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення ведення податкового обліку.

Принцип індивідуальної відповідальності платника податків також застосував ЄСПЛ у рішеннях у справах «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії», «Булвес АД проти Болгарії», «Інтерсплав проти України», визначивши, що платник податків не може нести відповідальність за зловживання свого контрагента, якщо не буде доведено залученість цього платника до таких зловживань.

Платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

Сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 №160/3364/19.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зокрема, в силу ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини 1 та 2 статті 76 КАС України).

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Контролюючий орган на порушення вимог статті 77 КАС України не довів та не надав належні докази, які б свідчили про наявність фактів протиправної поведінки позивача та про обізнаність платника податків щодо протиправної поведінки його контрагентів і злагодженості дій між ними, що встановлені судами

Відповідно судом встановлено протиправність податкових повідомлень-рішень від 28.04.2020 №2 та №2, останні не відповідають вимогам частини 2 статті 2 КАС України та підлягають скасуванню судом.

Протилежного відповідачем належними та достатніми доказами не наведено та не спростовано.

Відповідно до частин 1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Долученим до матеріалів справи платіжним дорученням від 09.07.2020 №3230 підтверджується понесення позивачем судового збору у сумі 2 102 грн, які підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Інших витрат до розподілу судом не заявлено, відповідних доказів не надано.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 72-77, 90, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ХИТАЛ ГРУП» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 28.04.2020 №2.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 28.04.2020 №2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХИТАЛ ГРУП» (, місцезнаходження: 02094, місто Київ, вулиця Червоногвардійська, будинок 12, квартира 178) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.