Справа № 520/17686/25
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

30 березня 2026 року Справа № 520/17686/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Садової М. І.,

за участю секретаря судових засідань Гурець Ю. Д.,

представника стягувача Острицького А. О.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні суду в залі суду у відкритому судовому засіданні заяву Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

Харківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України звернулось до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 у справі № 520/17686/25 на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 нараховану, але невиплачену пенсію з 01.03.2025 по 31.01.2026 у розмірі 16500 гривень.

Свою заяву мотивує тим, що рішення суду від 30.10.2025, яке набрало законної сили, не виконано боржником у повному обсязі без поважних причин. Виконавче провадження № 79908842 відкрито 05.01.2026. Боржник повідомив, що перерахунку пенсії ОСОБА_2 знаходиться на опрацюванні та буде виконано відповідно до Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 821 від 14.07.2025 року.

У судовому засіданні представник стягувача підтримав заяву про зміну способу та порядку виконання рішення суду та просив їх задовольнити.

Представником заявника подано до суду клопотання про розгляд заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду без їх участі.

Суд з урахування думки представника стягувача вважає за можливе розглянути заяву у відсутності осіб, що не заявились, адже їх неявка не перешкоджає розгляду справи у відповідності до ст. 378 КАС України.

Дослідивши подану заяву та додані до неї докази, суд прийшов наступного з огляду на таке.

Харківський окружний адміністративний суд своїм рішення від 30.10.2025 у справі № 520/17686/25, зокрема, зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.03.2025 без обмеження граничним (максимальним) розміром, з урахуванням виплачених сум.

На виконання судового рішення видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання до органу державної виконавчої служби.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Барановою Яною, прийнято постанову від 05.01.2026 про відкриття виконавчого провадження №79908842, з примусового виконання виконавчого документа № 520/17686/25.

До відділу органу державної виконавчої служби надійшов лист від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.01.2026, яким повідомлено: …За результатом перерахунку нараховано різницю в пенсії за період з 01.03.2025 по 31.01.2026 у розмірі 16500 гривень.... Боржник повідомив, що перерахунку пенсії ОСОБА_1 знаходиться на опрацюванні та буде виконано відповідно до Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 821 від 14.07.2025.

Тож, суд відмічає, що у межах спірних правовідносин рішення суду було виконано суб`єктом владних повноважень в частині нарахування коштів, а матеріали справи не містять доказів наявності у суб`єкта владних повноважень свавільного наміру на уникнення виконання рішення суду в цілому, позаяк суб`єкт владних повноважень звернувся до розпорядника бюджетних коштів вищого рівня з метою отримання додаткових асигнувань.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

В силу приписів статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ Про виконавче провадження (далі Закон 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частини 1 статті 5 Закону №1404-VIIІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

У частинах 1 та 2 статті 5 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів від 02.06.2016 № 1403-VIII (далі Закон № 1403-VIII) визначено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону. Забороняється втручання державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, політичних партій, громадських об`єднань, інших осіб у діяльність державного виконавця, приватного виконавця з примусового виконання рішень.

Частиною 2 статті 7 Закону № 1403-VIII передбачено, що державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Водночас, положеннями статті 18 Закону №1404-VIIІ встановлені обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців, згідно з положеннями частини 1 якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 10 частини 3 означеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення (ч.3 ст.33 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що з заявою про встановлення чи зміну способу або порядку виконання судового рішення має право звернутися стягувач у справі або виконавець.

Розглянувши надані боржником документи, орган державної виконавчої служби, а не державний виконавець у провадження якого перебуває виконавче провадження, дійшов висновку, що на теперішній час рішення суду боржником не виконано в повному обсязі, а саме кошти стягувачу не виплачені, що стало підставою для звернення до суду із заявою про встановлення або зміну порядку та способу виконання судового рішення.

Окрім цього суд відмічає, що представником суб`єкта владних повноважень, який подав заяву у порядку ст. 378 КАС України виступає ОСОБА_3 , що підтверджено довіреність у порядку передоручення від 02.01.2026.

Разом із тим у межах виконавчого провадження № 79908842 ОСОБА_4 є державним виконавцем, яка прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження, однак із заявою у порядку ст. 378 КАС України не звернулась як державний виконавець.

Отже заява про встановлення чи зміну способу і порядку виконання судового рішення подана до суду від імені Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, тоді як законом передбачене право на подання такої заяви виключно державним виконавцем.

При цьому, втручання державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, політичних партій, громадських об`єднань, інших осіб у діяльність державного виконавця з примусового виконання рішень забороняється.

З огляду на викладене та виходячи з приписів ч. 3 ст. 378 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення суду у даній справі, адже таку подану неуповноваженою особою.

Разом із тим суд вважає за необхідне зазначити, що відмова у заяві суб`єкта владних повноважень щодо змінити способу та порядку виконання судового рішення, не перешкоджає уповноваженим особам передбачених ч. 2 ст. 378 КАС України (державному виконавцю, стягувачу) звернутись з аналогічною заявою для вирішення заявленого питання.

Керуючись ст. 241-243, 248, 256, 294, 295, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвала проголошена суддею 30.03.2026.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 31.03.2026.

Суддя М. І. Садова