Справа № 380/10991/25
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

30 березня 2026 рокуЛьвівСправа №380/10991/25 пров. №А/857/6014/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Курильця А. Р.
суддів -Кузьмича С. М.
Мікули О. І.

перевіривши в електронній формі апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року у справі №380/10991/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України (військової частини НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України (військової частини НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

З обсягу встановлених обставин стверджується, що оскаржене судове рішення постановлено 09 жовтня 2025 року, копію якого отримано скаржником 10 жовтня 2025 року (о 15:40 год.) до електронного кабінету в ЄСІКС, тобто вручено саме 10 жовтня 2025 року.

Останнім днем на подання апеляційної скаргу було - 10 листопада 2025 року (оскільки 09.11.2025 - неділя, вихідний день).

Не погодившись із прийнятим рішенням, військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Державної прикордонної служби України 02 грудня 2025 року подала апеляційну скаргу.

Однак ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику, у зв`язку з несплатою судового збору. Копію ухвали вручено скаржнику 30 грудня 2025 року (29.12.25 року о 21:50 год).

Повторно до суду апеляційної інстанції військова частина НОМЕР_1 звернулася 21 січня 2026 року.

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з порушеннями строків встановлених ст.295 КАС України, та надано десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення виявленого недоліку.

На виконання умов вказаної ухвали військова частина НОМЕР_1 подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка мотивована тим, що в відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, ратифікованою Україною 17.07.1997 (набрала чинності 11.09.1997) передбачено право особи на справедливий суд. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право на справедливий суд має низку аспектів, одним з яких є доступ до суду. У справі Bellet vs France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Статтею 13 зазначеної вище конвенції передбачено право на ефективний засіб правового захисту. У рішенні від 06.09.2005 р. у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine) Суд зазначив, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується. У рішенні від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі» сказано, що ефективний правовий захист повинен бути спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце. Згідно із зобов`язаннями, які взято відповідно до статей 4, 6 та 14 Угоди про Асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, яка ратифікована згідно із Законом України No1678-VII від 16 вересня 2014 року, Україна прагне зміцнення поваги до демократичних принципів, верховенства права та доброго врядування; забезпечує стабільність і дієвість демократичних інституцій; гарантує права людини і основоположні свободи, а також дбає про зміцнення судової влади та підвищення її ефективності. Колегія суддів у постанові ВС у справі №50/1912/22 від 29 вересня 2022 року зазначила, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд також зауважив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду з позовними заявами, апеляційними та касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 зазначеної Конвенції. На сьогодні в Україні введено воєнний стан, військова частина НОМЕР_1 , як сторона у справі переведена на воєнний стан і здійснює заходи необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, реагування на сигнали повітряної тривоги, яких стає дедалі більше, що значною мірою впливає на дотримання встановлених процесуальних строків, у зв`язку з чим просить суд поновити строк на подання апеляційної скарги у справі.

Вирішуючи питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Судова колегія зауважує, що хоч повернення апеляційної скарги не позбавляє особу права повторно звернутися з апеляційною скаргою, проте строки на апеляційне оскарження автоматично не можуть бути поновленими.

Строк на апеляційне оскарження передбачений статтею 295 КАС України, і цей строк не зупиняється у зв`язку із залишенням без руху, поверненням апеляційної скарги, а також його відлік не підлягає обрахуванню від дати вручення копій ухвал про залишення без руху та повернення первинної апеляційної скарги.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 18 січня 2023 року у справі №560/10231/21, від 22 лютого 2023 року у справі №560/1608/22.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії", справа "Креуз проти Польщі").

Апелянт, як суб`єкт владних повноважень, повинен бути обізнаний з порядком та строками апеляційного оскарження, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

Не заперечуючи проти права на повторне звернення з апеляційною скаргою після її повернення, суд зазначає, що таке право не є абсолютним.

Процесуальний строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

1) первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

2) повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

3) скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою.

4) доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

5) наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

З обсягу встановлених обставин суд підкреслює про те, що оскаржене судове рішення постановлено 09 жовтня 2025 року, копію якого отримано скаржником 10 жовтня 2025 року (о 15:40 год.) до електронного кабінету в ЄСІКС, тобто вручено саме 10 жовтня 2025 року. Останнім днем на подання апеляційної скаргу було - 10 листопада 2025 року (оскільки 09.11.2025 - неділя, вихідний день).

Однак первісна скарга на рішення суду була подана 02 грудня 2025 року.

Тобто скаржником не дотримано обов`язку з первісного вчасного звернення до суду.

В матеріалах справи відсутнє клопотання про первинне поновлення строків звернення та рішень апеляційного суду з цього питання.

При цьому обґрунтування апелянта щодо поновлення строків засновані на хибному тлумаченні процесуального закону, адже строк на апеляційне оскарження не зупиняється у зв`язку із залишенням без руху, поверненням апеляційної скарги, а також його відлік не підлягає обрахуванню від дати вручення копій ухвал про залишення без руху та повернення первинної апеляційної скарги.

Скаржник не зазначає обставин, які перешкодили можливість звернення в межах 30-денного строку оскарження.

Більше того, апелянт не наводить жодних підстав зволікання з подання апеляційної скарги з 10 листопада 2025 року до 02 грудня 2025 року, що становить ще більше 20 днів.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги (до 10 листопада 2025 року).

Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Також суд зауважує про те, що первинна апеляційна скарга повернута 29 грудня 2025 року, а повторне звернення відбулося через 24 дні лише 21 січня 2026 року, при цьому платіжна інструкція (відсутність якої спричинило повернення первинної скарги) датується 16 січня 2026 року. Причин неможливості негайного (невідкладного) звернення до апеляційного суду, а не через 6 днів після оплати судового збору апелянт також не зазначає.

Загалом колегія суддів не може визнати таку поведінку апелянта добросовісною, та вважає таку спрямованою на безпідставне поновлення строку на апеляційне оскарження, яку скаржник пропонує обраховувати виключно з повернення апеляційної скарги 29 грудня 2025 року, при цьому ігноруючи факт пропуску строку подання первинної апеляційної скарги.

Сукупність обставин у цій справі вказує на те, що апелянтом у спірний період не було вчинено усіх залежних та можливих від нього дій, які б свідчили про бажання та дійсний намір реалізації наданих законом процесуальних прав з метою здійснення апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції.

Особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо її своєчасної подачі.

Крім того, у п.74 рішення Європейського Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звернув увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

Відповідно до положень частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи те, що особою, яка подала апеляційну скаргу, у встановлений суддею-доповідачем строк подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, однак вказані підстави пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, а тому у відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 298, 299, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження та відмовити у задоволенні заяви про поновлення строку апеляційного оскарження ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ).

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року у справі №380/10991/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України (військової частини НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалу разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула