Справа № 380/13940/25
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 рокуЛьвівСправа № 380/13940/25 пров. № А/857/50517/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Носа С.П.,

суддів Кухтея Р.В., Шевчук С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року у справі №380/13940/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

суддя у І інстанції Кухар Н.А.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в якому позивач просить суд:

- скасувати та визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії по інвалідності з 13.06.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 13.06.2024 із врахуванням раніше виплачених сум.

Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що йому відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності з 13.06.2024 року та призначено пенсію з 14.10.2024. Вважає, що пенсію слід призначити з дати виникнення права на неї, тобто з дати звільнення з військової служби.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Зазначає, що пенсія призначена та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.10.2024 року до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшло подання з ІНФОРМАЦІЯ_1 № 38748/8 про призначення пенсії ОСОБА_1 з документами.

Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 23.05.2024 позивач визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби з 01.04.2024 р.

14.10.2024 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності у розмірі 40% сум грошового забезпечення відповідно до ст.21 закону №2262 з 14.10.2024 по 31.03.2025 р.

На звернення позивача від 23.01.2025 відповідач скерував відповідь №8630-8602/Б-52/8-1300/25 від 21.04.2025, у якій зазначив, що переведенням з одного виду пенсії на інший вважається день прийняття органом, що призначає пенсію заяви з усіма необхідними документами. Відповідно до довідки-атестат від 04.11.2024 №43 позивач отримував пенсію по інвалідності по 30.11.2024, призначену відповідно до Закону №1058. Пенсія призначена та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані Законом України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до частини другої статті 1 Закону №2262-ХІІ військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

За приписами статті 7 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Частиною першою статті 18 Закону №2262-ХІІ встановлено, що пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Відповідно до пункту б частини першої статті 50 Закону №2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів а, в статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Згідно із частиною третьою статті 50 Закону №2262-ХІІ пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Аналіз наведених норм Закону №2262-ХІІ дає суду підстави дійти висновку про те, що пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються з наступного дня після звільнення їх зі служби (але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення), при цьому, пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Встановлено, що згідно виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 23.05.2024 позивач визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби з 01.04.2024 р., подання про призначення пенсії ОСОБА_1 надійшло до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 14.10.2024 року.

Отже, виходячи із приписів пункту б частини першої, частини третьої статті 50 Закону №2262-ХІІ, позивачу пенсію по інвалідності на підставі Закону №2262-ХІІ необхідно було призначити не з дати надходження документів, а з дня виникнення права на пенсію, який охоплюється часовим проміжком 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Відтак, оскільки позивач має право саме на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ (при цьому, право на отримання пенсії за Законом №2262-ХІІ відповідачем не заперечується) з 13.06.2024 (наступний день після звільнення з військової служби), позивач має також право на отримання різниці між пенсіями за період з 13.06.2024 по 13.10.2024.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції, яким задоволено позов, законне та обґрунтоване, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування.

Згідно статі 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року у справі № 380/13940/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук