Справа № 600/4944/25-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2026-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м. Чернівці Справа № 600/4944/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю:

секретаря судового засідання Арічук В.В.

представника позивача Бобика Й.Б.

представників відповідача Проскурняк Л.В., Тутунару В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю Офсетдрук

до Головного управління ДПС у Чернівецькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Офсетдрук (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить: визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області податкові повідомлення-рішення від 02.07.2025 № 00000/17143/Ж10/24-13-09-02, № 00000/17148/Ж10/24-13-09-02, № 00000/17150/Ж10/24-13-09-02.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачем на підставі наказу проведено перевірку господарської діяльності товариства з обмеженою діяльністю Офсетдрук та складено акт фактичної перевірки. На підставі висновків акту фактичної перевірки 02.07.2025 винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення: № 00000/17143/Ж10/24-13-09-02 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 498469,28 грн; №00000/17148/10/24-13-09-02 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 500,00 грн; № 00000/17150/Ж10/24-13-09-02 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 360000,00 грн.

З винесеним податковими повідомленнями-рішеннями позивач не погоджуюсь та вважає їх протиправним, оскільки єдиною підставою для проведення фактичної перевірки є лист ДПС України № 13578/7/99-00-09-03-01-07 від 23.05.2025.

Аналізуючи зміст листа Державної податкової служби України, позивач прийшов до висновку, що він створений з метою активізації роботи підпорядкованих головних управлінь в областях та м. Києві на підставі сумнівної інформації, отриманої від недержавного об`єднання, учасники якого не зацікавлені в існуванні на ринку нафтопродуктів дрібних конкурентів. Жодна інша інформація, яка наявна та/або отримана від державних органів, органів місцевого самоврядування, суб`єктів приватного права не використовувалась.

Лише наявність листа Державної податкової служби України про ймовірні порушення, є достатньою підставою, в розумінні п.п 80.2.2 п.п 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, для призначення та проведення фактичних перевірок. Проте, в даному випадку такий лист відсутній.

Позивач також звертав увагу суду на те, що від визначеного у п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України кола суб`єктів до ГУ ДПС будь-яка інформація щодо можливого порушення ним законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, не надходила.

За відсутності такої інформації, фактична перевірка не проводиться.

За таких умов, позивач вважає, що наказ ГУ ДПС від 10.06.2025 № 1288-п Про проведення фактичної перевірки є неправомірним, оскільки він не відповідає вимогам Податкового кодексу України, а результати перевірки, є такими, що отримані з порушенням вимог діючого законодавства.

Щодо акту перевірки, яким встановлено факт реалізації пального за відсутності відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі, позивач зазначав, що встановлення реалізації пального (бензину А 95) на загальну суму 500,00 грн не відповідає дійсності та не доводиться матеріалами перевірки. Додане до акту фактичної перевірки пояснення ОСОБА_1 написане ним під диктовку осіб, які проводили перевірку.

Враховуючи наведене, позивач просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Головне управління ДПС у Чернівецькій області подало до суду відзив, в якому зазначало, що у наказі № 1288-п від 10.06.2025 Про проведення фактичної перевірки міститься посилання на підстави проведення перевірки, а саме: пп.80.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК України.

Відповідач вважає, що ним дотримано вимоги п.81.1 ст. 81 Податкового кодексу України та зазначено у наказі, зокрема, підстави проведення перевірки, відтак посилання позивача на недотримання процедури її призначення є безпідставними.

У відзиві відповідач наполягав, що до початку перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Чернівецькій області були пред`явлені директору ТОВ Офсетдру ОСОБА_2 документи, зокрема: копію наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області Про проведення фактичної перевірки від 10.06.2025 № 1288-п Про проведення фактичної перевірки та направлення № № 2135, 2136, 2137, 2138 від 10.06.2025; службові посвідчення.

У ході перевірки встановлено роздрібну торгівлю позивачем пальним за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: здійснено реалізацію пального А-95 в кількості 8,93 л за ціною 56,00 грн на загальну суму 500,08 грн.

Під час реалізації пального чек не видавався та реєстратор розрахункової операції не застосовувався, що зафіксовано у відео.

Відповідач у відзиві також звертав увагу, що у ході перевірки також проведено зняття залишків товарних запасів (пального) за місцем їх зберігання та встановлено надлишок пального, а саме: ДП в кількості 4443,12 л за ціною 54,00 грн на загальну суму 239928,48 грн; бензин А-95 в кількості 4616,8 л за ціною 56,00 грн на загальну суму 258540,80 грн. Загальна сума надлишку пального становить 49849,28 грн. Жодних документів, що б підтверджували облік товарних запасів за місцем зберігання пального до перевірки позивачем не було надано.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що факти порушення вимог Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в ході перевірки позивача було належним чином зафіксовано, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято у відповідності до норм чинного законодавства.

Заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, провівши демонстрацію відеозапису, а також допитавши свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Офсетдрук зареєстроване як юридична особа 30.06.2000 та взяте на облік як платник податків.

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності позивача є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

10.06.2025 Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області видано наказ № 1288-п Про проведення фактичної перевірки, яким наказано провести фактичну перевірку суб`єкта господарювання юридичної особи ТОВ Офсетдрук (), місце зберігання пального за адресою: Чернівецька область, Чернівецький район, с. Ржавинці, вул. Кобилянської, буд. 47, з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, порядку проведення розрахункових операцій, дотримання роботодавцем законодавства з питань укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, за період з 08.09.2024 по дату закінчення фактичної перевірки, тривалістю 10 діб з 11.06.2025 по 20.06.2025 (а.с. 39).

Копію вказаного наказу вручено під розписку 12.06.2025 директору Офсетдрук Білоусу І.Г., що не заперечувалося сторонами під час розгляду справи по суті, а також підтверджується підписами в направленнях на перевірку (а.с. 39 - 40).

На підставі направлень від 10.06.2025 № № 2135, 2136, 2137, 2138, 12.06.2025 уповноваженими особами Головного управління ДПС у Чернівецькій області проведено фактичну перевірку суб`єкта господарювання ТОВ Офсетдрук з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, порядку проведення розрахункових операцій, дотримання роботодавцем законодавства з питань укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, про що складено акт фактичної перевірки № 21777/Ж5/24-13-09-02-07/31009768 від 12.06.2025 (а.с. 41 на звороті - 43).

За результатами проведеної перевірки відповідачем зроблено висновок про те, що позивачем порушено:

- п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг;

- ч. 2 ст. 29 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Згідно п. 4.5 акту фактичної перевірки до акту перевірки додано наступні додатки: пояснення оператора заправної станції ОСОБА_1 ; додаток № 3 Відомість про результати перевірки повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) станом на 12.06.2025; фото та відео матеріали (а.с. 43 на звороті 48 на звороті).

Судом встановлено, що з актом фактичної перевірки ознайомлено директора Офсетдрук Білоуса І.Г. та вручено йому копію акту, що підтверджується його підписами проставленими в акті фактичної перевірки.

Із змісту акту фактичної перевірки видно, що в п. 4.1 директор Офсетдрук Білоус І.Г. власноручно зробив запис про те, що не погоджується з актом перевірки, акт перевірки буде оскаржувати.

Під час розгляду справи по суті сторони не надали до суду належні та допустимі докази на підтвердження подання позивачем в порядку ст. 86 Податкового кодексу України заперечення проти висновків акту фактичної перевірки.

На підставі висновків акту фактичної перевірки, 02.07.2025 Головне управління ДПС у Чернівецькій області прийняло наступні податкові повідомлення - рішення форми С:

№ 00000/17143/Ж10/24-13-09-02, яким застосувало до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 498469,28 грн за порушення п. 12 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (а.с. 51 на звороті - 52);

№ 00000/17148/10/24-13-09-02, яким застосувало до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 500,00 грн за порушення вимог п. 1, 2 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (а.с. 49 на звороті - 50);

№ 00000/17150/Ж10/24-13-09-02, яким застосувало до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 360000,00 грн за порушення вимог ч. 2 ст. 29 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (а.с. 50 на звороті - 51).

Зазначені вище податкові повідомлення рішення, 02.07.2025 надіслано відповідачем на адресу позивача та отримані останнім 14.07.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 49, 54 на звороті).

Не погоджуючись з податковими повідомленнями рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку (досудовому) до Державної податкової служби України, шляхом подання скарги (а.с. 91 - 93).

За результатами розгляду скарги, 17.09.2025 Державна податкова служба України прийняла рішення про результати розгляду скарги, яким податкові повідомлення - рішення залишила без змін, а скаргу - без задоволення (а.с. 94-96).

Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України (далі ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу; обліку та моніторингу діяльності фінансових агентів відповідно до статті 39-3 цього Кодексу.

Контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (п.п. 19-1.1 п. 19-1 ст. 19-1 ПК України).

Згідно з п.п. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Відповідно до п.п. 75.1 ст. 71 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.п. 75.1.3 пункту 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється з місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства що укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений статтею 80 ПК України.

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Пунктом 81.1 ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична) підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, як проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Судом встановлено, що підставою для проведення перевірки відповідно до наказу Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 10.06.2025 №1288-п Про проведення фактичної перевірки є п.п. 80.2.2 та 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Відповідно до п.п. 80.2.2 та 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

Перевіряючи питання наявності обґрунтованої підстави для проведення перевірки на підставі п.п 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, судом встановлено, що інформацією, у зв`язку з якою прийнято наказ від 10.06.2025 №1288-п, є наявні в податкового органу відомості, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства з питань обігу пального, дотримання порядку проведення розрахункових операцій.

Так, матеріалами справи підтверджується, що наказ від 10.06.2025 № 1288-п Про проведення фактичної перевірки видано керівником контролюючого органу на підставі п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2. ст. 80 КП України, керуючись ст. 19-1, п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 69.2, 69.27 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, Законом України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, Законом України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

В матеріалах справи також містяться: лист ДПС України від 23.05.2025 № 13578/7/99-00-09-03-01-07; лист Нафтогазової Асоціації України від 16.05.2025 № 31 (вх. № 22072/6 від 19.05.2025); доповідна записка начальника управління контролю за підакцизними товарами від 10.06.2025 № 843/24-13-09-02.

Згідно листа ДПС України від 23.05.2025 № 13578/7/99-00-09-03-01-07, у зв`язку із надходженням інформації від Нафтогазової Асоціації України (лист від 16.05.2025 № 31), з метою запобігання та виявлення порушень законодавства Головні управління ДПС в областях зобов`язано провести фактичні перевірки суб`єктів господарювання, наведені у Додатку 1, в т.ч.: за адресою: Чернівецька область, Чернівецький район, с. Ржавинці, вул. Кобилянської, буд. 47 (а.с. 38- 38 на звороті).

Дослідженням листа Нафтогазової Асоціації України від 16.05.2025 № 31 (вх. ДПС №22072/6 від 19.05.2025) встановлено, що вказаний лист адресований заступнику Голови ДПС України з проханням доручити відповідним підрозділам проведення перевірок об`єктів роздрібної торгівлі пальним наведеним в додатку, у зв`язку із виявленням продажу пального без реєстрації РРО або наданням фальсифікованих чеків (а.с. 19).

Відповідно до доповідної записки від 10.06.2025 № 843/24-13-09-02, на виконання листа ДПС України від 23.05.2025 № 13578/7/99-00-09-03-01-07, начальник управління контролю за підакцизними товарами клопотав перед в.о. начальника Головного управління ДПС у Чернівецькій області про надання дозволу на проведення фактичної перевірки ТОВ Офсетдрук () на підставі п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України (а.с. 65).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наказ від 10.06.2025 № 1288-п Про проведення фактичної перевірки видано на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, є правомірним, відповідно фактична перевірка проведена відповідачем за наявності фактичних підстав та передумов.

На переконання суду, наявна інформація вказує на можливість вчинення платником податків ймовірних порушень законодавства та могла слугувати підставою та достатнім обґрунтуванням для призначення фактичної перевірки відповідно до п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Таким чином, оцінивши наказ про проведення перевірки, суд приходить до висновку про наявність як правових (посилання на підпункт 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України), так і фактичних підстав для призначення фактичної перевірки.

З огляду на наведене, суд констатує, що обсяг зазначеної у наказі інформації у повному обсязі відповідає вимогам абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України.

Крім того, перед початком перевірки посадовими особами податкового органу пред`явлені документи, визначені п. 81.1 ст. 81 ПК України. Посадові особи відповідача були допущені до проведення перевірки.

Враховуючи викладене, судом не встановлено процедурних порушень при призначенні та проведенні фактичної перевірки позивача.

Беручи до уваги наведене вище, суд приходить до переконання, що доводи позивача про протиправність наказу про проведення фактичної перевірки є безпідставними та необґрунтованими.

Стосовно висновку відповідача про порушення позивачем п. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суд зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР від 06.07.1995 (далі - Закон № 265/95-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Розділ II Закону № 265/95-ВР врегульовує питання порядку проведення розрахунків суб`єктами господарювання. У статті 3, яка міститься у зазначеному розділі, перелічено низку обов`язків, які висуваються законодавцем до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Згідно з п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Отже, закон імперативно визначає обов`язок суб`єкта господарювання видати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі.

Матеріалами справи підтверджується, що у ході проведення фактичної перевірки встановлено роздрібну торгівлю пальним позивачем за адресою Чернівецька область, Чернівецький район, с. Ржавинці, вул. Кобилянської, 47 без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю пальним, а саме: 12.06.2025 о 14 год. 16 хв. реалізовано пальне А-95 в кількості 8,93 л за ціною 56,00 грн на загальну суму 500,08 грн (пальне заправлено в паливний бак автомобіля), чек не видано, РРО не застосовувалося. Зокрема, було заправлено транспортний засіб Mitsubishі Lancer державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується фото та відео фіксацією, що є додатком до акту фактичної перевірки, а також показанням свідка ОСОБА_1 .

На спростування наведеної обставини позивач не надав до суду належні та допустимі докази.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми "С" № 00000/17148/10/24-13-09-02 від 02.07.2025, яким застосувало до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 500,00 грн за порушення вимог п. 1, 2 ст. 3 Закону Закону № 265/95-ВР (невидачу розрахункового документу), прийнято відповідачем правомірно.

Суд також звертає увагу, що за не проведення розрахункових операцій через РРО до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 21372,83 грн за порушення вимог п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР , що підтверджується розрахунком штрафних санкцій (а.с. 54). Водночас, позивач не оскаржив до суду застосовані до нього штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 21372,83 грн.

Стосовно висновку відповідача про порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.

Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Статтею 20 Закону № 265/95 встановлено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

За змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Таким чином, ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі ст. 20 Закону № 265/95-ВР.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 420/12275/22 та від 27.08.2024 у справі № 300/2879/22.

У постановах від 24.02.2020 у справі № 440/4443/18, від 27.04.2022 у справі №420/13197/20 Верховний Суд виснував, що суд не може обмежити право платника податків довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Разом з тим, з огляду на визначені нормами Податкового кодексу України мету й повноваження контролюючого органу під час проведення податкової перевірки, у разі якщо рішення контролюючого органу вмотивоване саме не наданням платником податків на вимогу контролюючого органу первинних документів, адміністративний суд, виходячи з окреслених процесуальним законом меж судового доказування, повинен перевіряти і враховувати такі обставини й винятки з них при вирішенні спору.

Узагальнюючи наведені вище підходи, суд касаційної інстанції у постанові від 14.08.2024 у справі № 560/12984/23 зазначав, що платник податків має право на подання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, після закінчення такої перевірки. Проте реалізація такого права має здійснюватися відповідно до вимог, встановлених Податковим кодексом України, і до прийняття рішення за результатами такої перевірки. Поряд з цим платник податків не позбавлений права довести у судовому процесі, що він вжив всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної перевірки, не ухилявся від її проведення, тобто, його поведінка жодним чином не була спрямована на перешкоджання контролюючому органу у здійсненні податкового контролю.

Враховуючи зазначені вище норми податкового законодавства України, суд вважає, що після початку перевірки, яка в даному випадку була фактичною, саме на позивача було покладено обов`язок надати у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а у податкового органу їх прийняти та оцінити.

Ведення бухгалтерського обліку, який є підставою для податкового обліку, регламентується Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (далі Закон № 996-XIV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Закону № 996-XIV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Враховуючи норми ст. 9 Закону № 996-XIV, будь-який документ щодо ідентифікованого товару має силу первинного документу лише в разі фактичного здійснення господарської операції, що в свою чергу має підтверджуватися, в тому числі, реальним джерелом походження (виробництва) певного товару в обсязі, зазначеному у первинному документі та податковій накладній.

Статтею 4 Закону № 996-XIV визначено, що одним з основних принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є превалювання суттєвості над формою операції враховуються у відповідності з їх суттєвості, а не тільки виходячи із юридичної форми.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2 ст. 3 Закону № 996-XIV фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Завданням обліку товару є забезпечення достовірності даних з надходження та відпуску товару. Не облікований товар, або його нестача розраховуються як різниця між залишками запасів (товарно-матеріальних цінностей), визначених на підставі документів бухгалтерського обліку, та фактичними залишками запасів (товарно-матеріальних цінностей), виявленими під час перевірки.

Крім того вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Таким чином, суб`єкт господарювання зобов`язаний вести облік товарних запасів за місцем їх реалізації та здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно з пунктом 11 розділу II Порядку ведення обліку товарних запасів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496, форма обліку та первинні документи надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки.

Аналіз наведених норм свідчить, що обов`язок платника податків полягає не лише у веденні обліку, а й у забезпеченні його доступності у місці здійснення господарської діяльності на момент перевірки.

Відповідно до п. 85.2, 85.4 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим особам контролюючого органу всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а контролюючий орган має право їх вимагати.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 813/3621/17 доводи позивача щодо підтвердження походження та обліку товарів зважаючи на долучені до матеріалів справи первинні документи є необґрунтованими, оскільки такі документи надані вже після проведення контролюючим органом фактичної перевірки. Посилання судів попередніх інстанцій на пояснення свідка - продавця магазину ОСОБА 2, що всі прихідні документи на алкогольні напої зберігаються у позивача, а не у продавця, є необґрунтованими оскільки позивач не подавав податковому органу доказів щодо ведення ним обліку товарних запасів та зберігання первинних документів на іншій господарській одиниці.

Крім того, суд зазначає, що 01.08.2020 набрав чинності Закон України від 20.09.2019 №128-IX "Про внесення змін до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та інших законів України щодо детінізації розрахунків у сфері торгівлі та послуг, яким ст. 20 Закону № 265/95-ВР викладена у новій редакції, де відповідальність суб`єктів господарювання передбачена не тільки за реалізацію необлікованих товарів, а і за ненадання документів, які підтверджують облік товарів.

Тобто, ненадання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, визначено самостійною підставою для застосування штрафної санкції.

При цьому зазначеним Законом було уведено обов`язок суб`єктів господарювання надавати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів.

Такі висновки щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 280/6422/22.

Отже, ненадання до перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі ст. 20 Закону № 265/95-ВР.

З огляду на вимоги наведених приписів Закону № 265/95-ВР, ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі ст. 20 Закону № 265/95-ВР.

В той же час, диспозиція норми ст. 20 Закону № 265/95-ВР передбачає, що до суб`єкта господарювання застосовується відповідна фінансова санкція за ненадання документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 420/12275/22.

Згідно з п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі ненадання платником податків документів під час перевірки (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків їх вилучення правоохоронними органами) вважається, що такі документи були відсутні.

Як зазначалося вище, у ході проведення фактичної перевірки встановлено роздрібну торгівлю пальним позивачем за адресою Чернівецька область, Чернівецький район, с.Ржавинці, вул. Кобилянської, 47 без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю пальним, а саме: 12.06.2025 о 14 год. 16 хв. реалізовано пальне А-95 в кількості 8,93 л за ціною 56,00 грн на загальну суму 500,08 грн (пальне заправлено в паливний бак автомобіля), чек не видано, РРО не застосовувалося. Зокрема, було заправлено транспортний засіб Mitsubishі Lancer державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується фото та відео фіксацією, що є додатком до акту фактичної перевірки, а також показанням свідка ОСОБА_1 .

У ході проведення фактичної перевірки також проведено зняття залишків товарних запасів (пального) за місцем їх зберігання та встановлено надлишок пального, а саме:

- ДП в кількості 4443,12 л за ціною 54,00 грн на загальну суму 239928,48 грн;

- бензин А-95 в кількості 4616,8 л. за ціною 56,00 грн на загальну суму 258540,80 грн.

Загальна сума надлишку пального становить 49849,28 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що під час проведення фактичної перевірки жодних документів, які б підтверджували облік товарних запасів за місцем зберігання пального позивачем не було надано контролюючому органу.

Під час розгляду справи позивач не надав до суду належні та допустимі докази на підтвердження обліку товарних запасів за місцем зберігання пального, виявленого відповідачем під час фактичної перевірки.

Будучи допитаний як свідок директор ТОВ ОфсетДрук ОСОБА_2 , дав показання, в яких зазначав, що пальне, яке виявлене під час фактичної перевірки, придбано за його власні кошти. Відповідно, в бухгалтерському та податковому обліку не відображено придбання та зберігання ТОВ ОфсетДрук вказаного пального.

Згідно матеріалів справи, за порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону № 265/95 (порушення ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації), на підставі ст. 20 Закону № 265/95 до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 498469,28 грн (100 % вартості необлікованих товарів), що підтверджується розрахунком штрафних санкцій (а.с. 52 на звороті).

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми "С" № 00000/17143/Ж10/24-13-09-02 від 02.07.2025, яким застосувало до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 498469,28 грн за порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону № 265/95, прийнято відповідачем правомірно.

Стосовно висновку відповідача про порушення позивачем ч. 2 ст. 29 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, суд зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.141-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.

Згідно п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України реалізація пального для цілей розділу VI Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального з переходом права власності на таке пальне чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу / акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.

У відповідності до п.п. 14.1.224 п. 14.1 ст. 14 ПК України розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Як зазначалося вище, за приписами ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

У п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.п. 20.1.11 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України регламентовано приписами Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 18.06.2024 № 3817-IX (далі- Закон № 3817-IX, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до визначання термінів, що наведені у ст. 1 Закону № 3817-ІХ:

єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального - складова інформаційно-комунікаційної системи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, що містить перелік суб`єктів господарювання, яким надано ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі наданих ліцензій;

ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності;

місце зберігання пального - об`єкт нерухомого майна, відмінний від земельної ділянки, або єдиний (цілісний) майновий комплекс, на території якого здійснюється приймання, навантаження, розвантаження, розміщення та/або видавання пального (власного або отриманого від інших осіб), який належить суб`єкту господарювання на праві власності або користування;

місце зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або резервуари, ємності, та/або тара (крім споживчої тари, тари споживача та поворотної тари (газові балони) кожна об`ємом до 60 літрів включно), які належать суб`єкту господарювання на праві власності або користування і призначені для зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки таким суб`єктом господарювання;

роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшої реалізації або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з місць роздрібної торгівлі пальним через паливороздавальні колонки, газороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, а також реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів, а також заправлення з бункерувальника у водному просторі морських та річкових суден.

Основні вимоги до оптової та роздрібної торгівлі пальним викладені у ст. 29 Закону №3817-IX.

За приписами ч. 2 ст. 29 Закону № 3817-IX роздрібна торгівля пальним здійснюється суб`єктом господарювання за наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

У відповідності до ч. 3 ст. 29 Закону № 3817-IX суб`єкти господарювання здійснюють оптову або роздрібну торгівлю пальним виключно у споживчій тарі об`ємом до 5 літрів включно без отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, на право роздрібної торгівлі пальним, на право зберігання пального.

Згідно із ч. 5 ст. 29 Закону № 3817-IX суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

За правилами ч. 7 ст. 29 Закону № 3817-IX забороняється роздрібна торгівля пальним, крім реалізації пального у споживчій тарі об`ємом до 5 літрів включно, в інших місцях, ніж автозаправні станції/автогазозаправні станції/автогазозаправні пункти/бункерувальники газонаповнювальних станцій/газонаповнювальних пунктів/проміжні склади балонів із скрапленим вуглеводневим газом/спеціалізовані магазини з продажу газу, крім роздрібної торгівлі скрапленим вуглеводневим газом у балонах для побутових потреб населення та інших споживачів із спеціалізованих транспортних засобів для перевезення балонів із скрапленим вуглеводневим газом.

Відповідно до п. 22 ч. 2 ст. 73 Закону № 3817-IX до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах: роздрібна торгівля пальним без наявності ліцензії - 45 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Судом встановлено, що 08.11.2024 Головне управління ДПС у Чернівецькій області видало позивачу ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) терміном дії з 08.11.2024 до 08.11.2029. Адреса місце зберігання: Чернівецька область, Чернівецький район, с. Ржавинці, вул. Кобилянської, буд, 47 (загальна місткість резервуарів, що використовується для зберігання пального 18000 л) (а.с. 20).

На підставі направлень від 10.06.2025 № № 2135, 2136, 2137, 2138, 12.06.2025 та відповідно наказу Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 10.06.2025 № 1288-п Про проведення фактичної перевірки, уповноваженими особами Головного управління ДПС у Чернівецькій області проведено фактичну перевірку суб`єкта господарювання ТОВ Офсетдрук з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює виробництво та обіг спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, порядку проведення розрахункових операцій, дотримання роботодавцем законодавства з питань укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, про що складено акт фактичної перевірки №21777/Ж5/24-13-09-02-07/31009768 від 12.06.2025 (а.с. 41 на звороті - 43).

Із змісту акту фактичної перевірки видно, що перевірка проводилася за місцем зберігання пального за адресою: Чернівецька область, Чернівецький район, с. Ржавинці, вул. Кобилянської, буд. 47. За вказаною адресою розташований паливний склад, на якому згідно ліцензії ТОВ Офсетдрук фактично здійснюється зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

У ході проведення фактичної перевірки встановлено роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю пальним, а саме: 12.06.2025 о 14 год. 16 хв. реалізовано пальне А-95 в кількості 8,93 л за ціною 56,00 грн на загальну суму 500,08 грн (пальне залито в паливний бак автомобіля), чек не видано, РРО не застосовувалося (фото і відео додається).

У ході проведення фактичної перевірки також проведено зняття залишків товарних запасів (пального) за місцем їх зберігання та встановлено надлишок пального, а саме:

- ДП в кількості 4443,12 л за ціною 54,00 грн на загальну суму 239928,48 грн;

- бензин А-95 в кількості 4616,8 л за ціною 56,00 грн на загальну суму 258540,80 грн.

Загальна сума надлишку пального становить 49849,28 грн.

Фактичні залишки пального встановлено згідно рівномірів лічильників, що знаходяться в приміщенні на АЗС.

Жодних документів, що б підтверджували облік товарних запасів за місцем зберігання пального до перевірки позивачем не було надано.

На підставі наведеного, відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем, серед іншого, ч. 2 ст. 29 Закону № 3817-IX.

Виходячи із матеріалів справи позивач не заперечує зберігання пального, наведеного в акті фактичної перевірки, за адресою: Чернівецька область, Чернівецький район, с. Ржавинці, вул. Кобилянської, буд. 47, однак під час судового розгляду справи позивача стверджував, що вказане пальне ним зберігається для власних потреб для реконструкції АЗС та заправлялися транспортні засоби, які використовуються для проведення такої реконструкції.

Будучи допитаний як свідок директор ТОВ ОфсетДрук ОСОБА_2 , дав показання, в яких зазначав, що пальне, яке виявлене під час фактичної перевірки, придбано за його власні кошти. Відповідно, в бухгалтерському та податковому обліку не відображено придбання та зберігання ТОВ ОфсетДрук вказаного пального.

З цього приводу суд зазначає, що згідно з п. 85.2. ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Під час розгляду справи позивач не надав до суду будь яких належних та допустимих на підтвердження здійснення реконструкції АЗС, яка знаходиться за адресою: Чернівецька область, Чернівецький район, с. Ржавинці, вул. Кобилянської, буд. 47.

Пунктом 63.3 ст. 63 ПК України встановлено, що з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Відповідно до п. 8.1 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за № 1562/20300 (далі Порядок № 1588, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

Згідно п. 8.2 розділу VIII Порядку об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Відокремлені підрозділи юридичної особи подають інформацію про об`єкти оподаткування, що знаходяться на їх балансі.

Юридична особа інформує про всі об`єкти оподаткування крім тих, відомості щодо яких надані до відповідних контролюючих органів відокремленими підрозділами такої юридичної особи.

Якщо у платника податків відбувається реєстрація, створення чи відкриття об`єкта оподаткування на території адміністративно-територіальної одиниці, де він не перебуває на обліку, то такий платник податків зобов`язаний стати на облік за неосновним місцем обліку у контролюючому органі за місцезнаходженням такого об`єкта у порядку, визначеному розділом VII цього Порядку (п. 8.3 розділу VIII Порядку № 1588).

Пунктом 8.4 розділу VIII Порядку № 1588 встановлено, що заява про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

У заяві за формою № 20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.

Під час надання заяв за формою № 20-ОПП застосовується принцип укрупнення інформації, яка надається про об`єкт оподаткування (наприклад, якщо подається інформація про об`єкти оподаткування - офіс, склад, склад-магазин, розташовані в одному офісному центрі за одною адресою, достатньо надати інформацію за одним із типів об`єктів оподаткування, зазначивши у найменуванні: офіс, склад, склад-магазин).

За правилами п. 8.5 розділу VIII Порядку № 1588, у разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування, а саме: зміна типу, найменування, місцезнаходження, виду права або стану об`єкта оподаткування, платник податків надає до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви за формою № 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни, в такому самому порядку та строки, як і при реєстрації, створенні чи відкритті об`єкта оподаткування.

При цьому в разі зміни призначення об`єкта оподаткування або його перепрофілювання інформація щодо такого об`єкта оподаткування надається в заяві двома рядками, а саме: в одному рядку зазначається інформація про закриття об`єкта оподаткування, призначення якого змінюється, у другому - оновлена інформація про об`єкт оподаткування, який створено чи відкрито на основі закритого, при цьому ідентифікатор об`єкта оподаткування змінюється.

Під час розгляду справи по суті позивач не надав до суду належні та допустимі докази на підтвердження подання до контролюючого органу заяви за формою № 20-ОПП про використання в господарській діяльності власних, орендованих або переданих в оренду транспортних засобів, які використовуються для реконструкції АЗС за адресою Чернівецька область, Чернівецький район, с. Ржавинці, вул. Кобилянської, 47.

Більше того, під час судового розгляду справи позивач не спростував належними та допустимими доказами встановлення в ході проведення фактичної перевірки роздрібної торгівлі пальним за адресою Чернівецька область, Чернівецький район, с. Ржавинці, вул.Кобилянської, 47 без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю пальним.

Суд повторює, що згідно матеріалів справи 12.06.2025 о 14 год. 16 хв. позивачем реалізовано пальне А-95 в кількості 8,93 л за ціною 56,00 грн на загальну суму 500,08 грн (пальне заправлено в паливний бак автомобіля), чек не видано, РРО не застосовувалося. Зокрема, було заправлено транспортний засіб Mitsubishі Lancer державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується фото та відео фіксацією, що є додатком до акту фактичної перевірки, а також показанням свідка ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку штрафних санкцій, за порушення вимог ч. 2 ст. 29 Закону №3817-IX (здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії) до позивача на підставі п. 22 ч. 2 ст. 73 вказаного Закону застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 360000,00 грн (45 розмірів мінімальної заробітної плати Х 8000,00 грн).

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми "С" № № 00000/17150/Ж10/24-13-09-02 від 02.07.2025, яким застосувало до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 360000,00 грн за порушення вимог ч. 2 ст. 29 Закону № 3817-IX (роздрібна торгівля пальним без наявності ліцензії), прийнято відповідачем правомірно.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вище встановлені обставини справи та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, будь-яких прав та законних інтересів позивача не порушував, тому відсутні правові підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Згідно ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач під час судового розгляду справи, не довів належними засобами доказування обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, натомість відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Доводи позивача щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень суд відхиляє, оскільки вони не спростовують правомірність та обґрунтованість їх прийняття відповідачем.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 139, 241 - 243, 246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову товариству з обмеженою відповідальністю Офсетдрук до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повний текст судового рішення складено 30.03.2026.

Повне найменування учасників процесу:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю Офсетдрук (вул. Заводська, 12, м. Чернівці, );

відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200 А, м. Чернівці, ).

Суддя В.К. Левицький