Справа № 640/1438/21
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1438/21 Головуючий у 1-й інстанції: Зозуля Д.П.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Полтавської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 у справі за адміністративним позовом акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Дніпровської митниці, Полтавської митниці про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

АТ «Укргазвидобування» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Дніпровської митниці Держмитслужби щодо непідготовки (неформування) за заявою акціонерного товариства «Укргазвидобування» від 27.08.2020 № 30/391 висновку про повернення з державного бюджету на поточний рахунок в установі банку акціонерного товариства «Укргазвидобування» надміру сплачених митних платежів, а саме ввізного мита у сумі 2 520 611,84 грн., акцизного збору у сумі 12 096,30 грн., податку на додану вартість у сумі 506 541,64 грн. та не подачі (ненаправлення) такого висновку для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів;

- зобов`язати Дніпровську митницю Держмитслужби підготувати (сформувати) та подати (направити) для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про повернення з державного бюджету на поточний рахунок в установі банку акціонерного товариства «Укргазвидобування» надміру сплачених митних платежів, а саме ввізного мита у сумі 2 520 611,84 грн., акцизного збору у сумі 12 096,30 грн., податку на додану вартість у сумі 506 541,64 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2021 відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) на підставі п. 10 ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 2 розділу II Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу № 640/1438/21 передано на розгляд Рівненському окружному адміністративному суду.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу № 640/1438/21 за позовом акціонерного товариства "Укргазвидобування" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Допущено заміну відповідача - Дніпровської митниці Держмитслужби на Дніпровську митницю ().

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 позов задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Дніпровської митниці Держмитслужби щодо непідготовки (неформування) за заявою акціонерного товариства «Укргазвидобування» від 27.08.2020 № 30/391 висновку про повернення з державного бюджету на поточний рахунок в установі банку акціонерного товариства «Укргазвидобування» надміру сплачених митних платежів та не подачі (не направлення) такого висновку для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів;

- зобов`язано Полтавську митницю підготувати (сформувати) та подати (направити) для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про повернення з державного бюджету на поточний рахунок в установі банку акціонерного товариства «Укргазвидобування» надміру сплачених митних платежів згідно заяви акціонерного товариства «Укргазвидобування» № 30/391 від 27.08.2020.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Полтавська митниця звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що ухвалене із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з метою митного оформлення товару за договором поставки №UGV9569/30-18 від 14.06.2018, укладеним АТ «Укргазвидобування» та спільним закритим акціонерним товариством «Фідмаш» (республіка білорусь) на поставку товару - установка азотно-насосна АН100 та з метою забезпечення правильності класифікації товару позивач, в порядку ст. 23 Митного кодексу України та положень Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 650 (далі - Порядок № 650), подав до Полтавської митниці ДФС письмове звернення від 27.12.2018 № 30.2-017-10925 про прийняття попереднього рішення про класифікацію та кодування товару із зазначенням коду товару згідно з УКТ ЗЕД - 8705 90 80 90, який, на переконання товариства, відповідав характеристикам даного товару.

28.01.2019 Полтавською митницею ДФС було прийняте попереднє рішення про класифікацію та кодування товару - ПРК-806-0002-19, яким установку азотно-насосну АН100 класифіковано у товарній позиції 8704 та присвоєно код товару згідно з УКТ ЗЕД 8704 23 91 00.

Зважаючи на те, що відповідно до ч. 7 ст. 69 Митного кодексу України, рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковим, на підставі митної декларації №UA806020/2019/205931 від 12.03.2019 позивачем було здійснено митне оформлення двох одиниць товару - установка азотно-насосна АН100 із внесенням відомостей щодо класифікації та кодування товару до митної декларації №UA806020/2019/205931 від 12.03.2019 відповідно до ПРК-806-0002-19 від 28.01.2019 (зазначено код товару 8704 23 91 00 та розмір мита 10%), внаслідок чого, при здійсненні митного оформлення товару, вартість якого за умовами договору поставки становила 1915944,16 доларів США, позивачем було сплачено (шляхом списання митницею з депозитного рахунку митних платежів) за 2 одиниці товару ввізне мито у сумі 5041223,66 грн., акцизний податок у сумі 12096,30 грн. та податок на додану вартість у сумі 11 093 111, 30 грн.

Разом з тим, 19.06.2019 АТ «Укргазвидобування» до ДФС України було подано скаргу № 30.2-022-4428, у якій позивач наполягав на помилковості рішення Полтавської митниці ДФС про класифікацію установки азотно-насосної АН100 у товарній позиції 8704.

За результатами розгляду скарги позивача, листом №36615/6/99-99-19-03-03-15 від 31.07.2019 ДФС України повідомила АТ «Укргазвидобування» та Полтавську митницю ДФС про те, що товар - установка азотно-насосна АН100, слід класифікувати у товарній позиції 8705.

Як наслідок, у зв`язку із невірною класифікацією митним органом установки азотно-насосної АН100 згідно з УКТЗЕД, зазначене ПРК-806-0002-19 від 28.01.2019 було відкликане Полтавською митницею ДФС, про що митний орган повідомив позивача, листом №2402/10/16-70-19-02 від 25.10.2019.

У зв`язку із реорганізацією митних органів, 27.08.2020 АТ «Укргазвидобування» звернулось до Дніпровської митниці Держмитслужби із заявою №30/391 про підготовку та направлення до УДКСУ висновку щодо повернення надміру сплачених митних платежів у сумі 3039249,78 грн.

Листом від 18.09.2020 №7.5-08-02-1/15/13/8841 Дніпровська митниця Держмитслужби повідомила позивача про те, що 15.09.2020 розпочато перевірку з порушених у заяві від 27.08.2020 № 30/391 питань, та що про результати такої перевірки позивача буде повідомлено додатково.

Листом від 30.10.2020 №30.2-022-4777 АТ «Укргазвидобування» звернулося до Дніпровської митниці Держмитслужби з проханням повідомити про результати опрацювання заяви.

У відповідь на вказаний лист позивача Дніпровська митниця Держмитслужби листом від 10.12.2020 №7.5-08-02-2/15/13/12136 повідомила про те, що відповідну перевірку було призупинено через обставини, пов`язані із захворюванням посадових осіб митниці гострою респіраторною хворобою COVID-19.

Станом на момент подання позовної заяви інформацію про результат розгляду заяви від 27.08.2020 № 30/391 позивачу не надано.

Вважаючи бездіяльність Дніпровської митниці Держмитслужби щодо розгляду заяви від 27.08.2020 № 30/391 протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач у встановленому законодавством порядку звернувся до митного органу із заявою про повернення помилково та/або надміру сплачених митних платежів у зв`язку з тим, що попереднє рішення Полтавської митниці ДФС про класифікацію товару було відкликано після розгляду скарги ДФС України, яка визначила інший код товару з меншою ставкою ввізного мита, що призвело до надмірної сплати митних платежів. Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України та Порядку повернення авансових платежів і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 643, у разі отримання належно поданої заяви платника митний орган зобов`язаний у встановлений строк перевірити наведені у ній обставини та підготувати висновок про повернення коштів або надати мотивовану відмову, тоді як відповідач, отримавши заяву позивача, не здійснив передбачених законодавством дій щодо її розгляду та фактично не прийняв жодного рішення, чим допустив протиправну бездіяльність. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для визнання бездіяльності митного органу протиправною та необхідність зобов`язання компетентного митного органу вчинити передбачені законом дії щодо підготовки висновку про повернення надміру сплачених митних платежів.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що суд першої інстанції безпідставно поклав обов`язок щодо підготовки висновку про повернення надміру сплачених митних платежів на Полтавську митницю, яка на момент подання позивачем заяви не існувала як відокремлений підрозділ Держмитслужби та не здійснювала розгляд відповідного звернення. Крім того, апелянт зазначає, що повернення надміру сплачених митних платежів можливе лише після внесення відповідних змін до митної декларації у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №450, тоді як позивач таких змін не ініціював та не подав належних документів для їх внесення, а тому, на думку апелянта, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 24 Митного кодексу України кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси. Митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов`язаної з помилковою та/або надмірною сплатою митних платежів. Визначення того, що належить розуміти як помилково та/або надміру сплачені митні платежі, у МК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відсутнє, але міститься в податковому законодавстві.

Так, згідно з п.п. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правила якого застосовуються до відносин, пов`язаних зі справлянням митних платежів, як надміру сплачені грошові зобов`язання розуміють суму коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Митне та податкове законодавство не містить переліку причин, через які може статись помилкова та/або надмірна сплата сум платежів. Оскільки визначення розміру (суми) митних платежів здійснюється шляхом дій над кількісними числовими показникам (одиницями) виміру, не виключено, що операції з ними з якихось причин можуть призвести до неправильного (хибного) розрахунку чи обчислення сум платежів. Важливо, що в основі таких дій не було умисних протиправних дій суб`єктів правовідносин, діяльність яких пов`язана із визначенням і справлянням митних платежів.

Порядок, умови та процедура повернення помилково та/або надміру сплачених платежів законодавчо врегульовані.

Зокрема, статтею 301 Митного кодексу України визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету.

Згідно з ч. 1-3 ст. 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формуваннями реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім поверненні надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річною оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Відповідно до пунктів 43.4-43.5 Податкового кодексу України, платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових, зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника додатків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцяти денного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Згідно із п. 1 Розділу ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643 (надалі також - Порядок № 643) повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Відповідно до п. 3-5, 8 Розділу ІІІ Порядку № 643, у заяві зазначаються:

1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені;

2) причини виникнення такої суми коштів;

3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

4) напрям(и) перерахування суми коштів:

а) на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів;

б) для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою);

в) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава:

- на депозитний рахунок 3734;

- на депозитний рахунок 3734 іншої митниці;

- на банківський рахунок 2603 (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою);

г) для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету;

5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів.

До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо повернення сум відповідних митних платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Після реєстрації в митниці заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу.

Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу).

Митний орган у строк не пiзнiше нiж за п`ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за відповідними платежами для виконання вiдповiдному органу Державної казначейської служби України.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у разі отримання заяви платника податків на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, оформленої у порядку, встановленому законодавством, митний орган зобов`язаний не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання такої заяви підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. При цьому митний орган наділений правом провести перевірочні заходи у разі потреби з метою перевірки факту перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Відповідно до пп. 23 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч.1 ст.248 Митного кодексу України).

За правилами ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до п. 6 ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Митного кодексу України правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 4.4 статті 4 Податкового кодексу України передбачено, що установлення i скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами та радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом (ч.2 ст.270 Митного кодексу України). Відповідно до пп. 17.1.4 п. 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктами 30.1., 30.3 ст. 30 Податкового кодексу України визначено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Згідно п.30.2 цієї статті - підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Згідно приписів ч.1 ст.281 Митного кодексу України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Відповідно до Закону України «Про митний тариф» (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) товарній позиції 8705 встановлював ставку мита у розмірі 5 %.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у встановленому законодавством порядку звернувся до митниці з відповідною заявою про повернення надмірно сплачених коштів, до яких додав повний пакет документів, визначений Порядком № 643.

Таким чином, позивач підтвердив факт надмірної сплати коштів, у зв`язку з чим у митниці виник обов`язок скласти відповідний висновок з направленням його до органу Держказначейства для виконання.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 14.05.2019 у справі №810/1941/16, адміністративне провадження №К/9901/13902/18.

Однак, митним органом за результатами отриманої заяви позивача не було вжито заходів та вчинено дій, визначених Порядком № 643, як то проведення перевірки, встановлення факту наявності/відсутності надмірної сплати податку, встановлення факту оформлення заяви за встановленими порядком і формою або з порушенням, тобто митницею не виконано процедурних обов`язків щодо алгоритму дій, покладених на неї зазначеним вище Порядком, а тому наявні підстави для зобов`язання останньої їх вчинити.

Посилання митного органу на Порядок внесення змін до митної декларації визначено Положенням про митні декларації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій», в даному випадку не підлягає застосуванню, оскільки він регулює зовсім інші питання митних правовідносин. У своїй заяві до митниці позивач не просив внести зміни до митних декларацій, просив повернути йому надміру/помилково сплачені суми митних платежів.

Отже, з огляду на обставини справи, позивач, за результатами розгляду скарги якого, листом №36615/6/99-99-19-03-03-15 від 31.07.2019 ДФС України повідомила Полтавську митницю ДФС про те, що товар - установка азотно-насосна АН100, слід класифікувати у товарній позиції 8705, а остання в свою чергу, у зв`язку із невірною класифікацією митним органом установки азотно-насосної АН100 згідно з УКТЗЕД, відкликала рішення ПРК-806-0002-19 від 28.01.2019, про що повідомила позивача, листом №2402/10/16-70-19-02 від 25.10.2019, помилково сплатив митні платежі за митне оформлення установок азотно-насосних АН100 у березні 2019 року та вчасно звернувся до Дніпровської митниці Держмитслужби з відповідною заявою.

Відповідно до п. 14.1.182 Податкового кодексу України помилково сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету та/або на єдиний рахунок від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань, та у випадках, передбачених статтею 35-1 цього Кодексу (14.1.1.82).

Тобто, для класифікації грошових зобов`язань як помилково сплачених, треба встановити факт, що платник цих зобов`язань фактично не був їх платником.

Колегія суддів звертає увагу, що листом ДФС України №36615/6/99-99-19-03-03-15 від 31.07.2019 встановлено, що товар - установка азотно-насосна АН100, слід класифікувати у товарній позиції 8705, тобто відповідно до Закону України «Про митний тариф» (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) позивачу слід було сплатити у ході митного оформлення товару ставку мита у розмірі 5 %. Таким чином, податковим органом зазначено, що АТ «Укргазвидобування» сплачені суми митних платежів у розмірі ставки 10 % є надміру сплаченими та можуть бути повернуті за заявою платника, відповідно до Порядку № 643.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що Дніпровська митниця Держмитслужби не виконала процедурних обов`язків щодо алгоритму дій, покладених на неї вищезазначеними нормами законодавства, зокрема Порядком № 643, безпідставно проігнорувавши обов`язок у підготовці відповідного висновку з метою повернення позивачу надмірно сплачених платежів, а відтак вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності підлягають задоволенню.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про те, що повернення надміру сплачених митних платежів можливе виключно після внесення змін до митної декларації у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №450, оскільки спірні правовідносини у цій справі пов`язані не з необхідністю коригування відомостей митної декларації, а з реалізацією платником права на повернення помилково та/або надміру сплачених митних платежів у зв`язку з відкликанням попереднього рішення митного органу про класифікацію товару та визначенням іншим уповноваженим органом правильного коду товару із застосуванням меншої ставки ввізного мита. Відтак, підставою для виникнення у позивача права на повернення відповідних коштів є саме факт їх надмірної сплати, підтверджений рішенням компетентного органу, тоді як вимоги щодо обов`язкового попереднього внесення змін до митної декларації у цьому випадку законодавством не передбачені.

Не беруться колегією суддів до уваги й доводи апелянта про неподання позивачем належних документів для вирішення питання про повернення коштів, оскільки матеріалами справи підтверджується, що позивач подав до митного органу заяву про повернення надміру сплачених митних платежів у межах строку, визначеного пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України, разом із необхідними документами, що підтверджують підстави для такого повернення. Водночас відповідач, отримавши зазначену заяву, у порушення вимог Порядку №643 не здійснив передбаченої законодавством перевірки обґрунтованості заявлених вимог та не прийняв за її результатами жодного рішення, що свідчить про наявність протиправної бездіяльності з боку митного органу.

Щодо зобов`язання Полтавську митницю підготувати (сформувати) та подати (направити) для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про повернення з державного бюджету на поточний рахунок в установі банку акціонерного товариства «Укргазвидобування» надміру сплачених митних платежів згідно заяви акціонерного товариства «Укргазвидобування» № 30/391 від 27.08.2020, колегія суддів зазначає наступне.

Повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, а тому суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

Разом з тим, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Однак, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України», утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком 1, а також реорганізовані територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби за переліком згідно з додатком 2.

За змістом цієї постанови Кабінету Міністрів було утворено Дніпровську митницю Держмитслужби, відповідно реорганізовано шляхом їх приєднання до Дніпровської митниці Держмитслужби Дніпропетровську митницю ДФС, Запорізьку митницю ДФС, Кіровоградську митницю ДФС та Полтавську митницю ДФС.

Таким чином, правонаступником зазначених митниць ДФС стала Дніпровська митниця Держмитслужби (), яка на теперішній час знаходиться у стадії припинення у зв`язку з реорганізацією митних органів шляхом їх приєднання до Державної митної служби відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 895.

У подальшому, Державною митною службою України видано наказ від 19.10.2020 № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів», згідно якого утворено зокрема Дніпровську митницю () та Полтавську митницю (), як відокремлені підрозділи Державної митної служби України.

Відповідно до п.1 наказу Державної митної служби України № 489 від 29.10.2020 «Про затвердження положень про територіальні органи Держмитслужби» (далі - Наказ № 489) затверджені положення територіальних органів Держмитслужби.

Відповідно до п. 1 Положення про Полтавську митницю: Полтавська митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності безпосередньо здійснює митну справу, забезпечує виконання завдань, покладених на митні органи, а також реалізацію делегованих повноважень Державної митної служби України як її відокремлений підрозділ. Зоною діяльності Полтавської митниці є територія Полтавської області, Україна. Полтавська митниця здійснює свої повноваження (у тому числі й окремі делеговані повноваження Держмитслужби) як безпосередньо, так і через митні пости, які є структурними підрозділами Полтавської митниці (відповідно до п.7 Положення). В зоні діяльності Полтавської митниці функціонують такі митні пости: «Полтава», «Кременчук».

Крім того, на виконання постанови КМ України від 30.09.2020 № 895 та після проведення відповідних заходів Державною митною службою України видано наказ від 30.06.2021 № 472 «Про початок здійснення митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи», яким наказано митницям як відокремленим структурним підрозділам Держмитслужби розпочати з 01.07.2021 здійснювати покладені на них Митним кодексом України, законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, Положеннями про митницю функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи.

Повноваження Дніпровської митниці Держмитслужби перейшли до новоутворених митниць як відокремлених підрозділів Держмитслужби, а саме: до Дніпровської митниці, Полтавської митниці, Запорізької митниці та Кропивницької митниці, які діють кожна в зоні своєї діяльності, визначеної межами області, про що зазначено у відповідних положеннях про митниці.

Факт переходу повноважень від Дніпровської митниці Держмитслужби до новостворених митниць визначається наказом Держмитслужби від 30.06.2021 № 472, який визначає початок здійснення повноважень новоутвореними територіальними органами відповідно до Положення про митниці, затверджених наказом Держмитслужби від 29.10.2020 № 489.

Так, відповідно до ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 позивач звернувся до суду з вимогою визнати протиправною бездіяльність Дніпровської митниці Держмитслужби щодо не підготовки (не формування) за заявою акціонерного товариства «Укргазвидобування» від 27.08.2020 № 30/391 висновку про повернення з державного бюджету на поточний рахунок в установі банку акціонерного товариства «Укргазвидобування» надміру сплачених митних платежів, а саме ввізного мита у сумі 2 520 611, 84 грн., акцизного збору у сумі 12 096,30 грн., податку на додану вартість у сумі 506 541, 64 грн. та не подачі (не направлення) такого висновку для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до тексу заяви АТ «Укргазвидобування» від 27.08.2020 № 30/391 оскаржуване питання пов`язане з оформленням митної декларації № UA806020/2019/205931. Вказаному номеру митниці «UA806» відповідає Полтавська митниця (відповідно до Класифікатора Державної митної служби України, її територіальних органів та їх структурних підрозділів затвердженого наказом Міністерства фінансів України 26.11.2019 року № 495).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що здійснення митного оформлення відбувалось на митному посту Полтавської митниці, тобто в Полтавській області, яка на теперішній час є зоною діяльності Полтавської митниці як відокремленого підрозділу, відповідно до цієї митниці перейшли повноваження Дніпровської митниці Держмитслужби.

Пунктом 4 Порядку оформлення аркуша коригування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06.11.2012 № 1145, зазначено, що у разі припинення митного органу, яким здійснювався випуск товарів за МД, аркуш коригування складається митним органом, що є правонаступником припиненого органу (за наявності), або митним органом, до зони діяльності якого належить питання здійснення митного оформлення товарів, відносно яких складається аркуш коригування.

Питання щодо повернення авансових платежів (переплати) і помилково та/ або надміру сплачених сум митних платежів, в частині визначення митного органу, який повинен розглядати заяву суб`єкта ЗЕД, формувати висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів та оформлювати аркуш коригування, пов`язано з питанням визначення митного органу, до зони діяльності якого належить питання здійснення митного оформлення товарів.

Розгляд заяв суб`єктів ЗЕД, щодо повернення авансових платежів (переплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, формування висновків та оформлення аркушів коригування здійснює та митниця, в зоні діяльності якої здійснювалось митне оформлення, після якого виникли причини та підстави повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність зобов`язати Полтавську митницю прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України на користь позивача надмірно сплачених митних платежів та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 28.01.2020 у справі №815/4804/16, від 28.02.2019 у справі №826/4987/16.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно поклав обов`язок щодо підготовки висновку про повернення надміру сплачених митних платежів на Полтавську митницю, яка на момент подання заяви позивача не існувала як відокремлений підрозділ Держмитслужби, колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки зі змісту статті 301 Митного кодексу України та Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №643, убачається, що саме митний орган, яким здійснювалося митне оформлення товару та до бюджету через який були сплачені відповідні митні платежі, зобов`язаний здійснити перевірку обґрунтованості заявлених вимог та підготувати висновок про повернення таких коштів або надати мотивовану відмову. При цьому, реорганізація митних органів або зміна їх організаційної структури не звільняє відповідний орган державної влади від обов`язку виконати передбачені законом повноваження, пов`язані з розглядом заяв платників та поверненням помилково або надміру сплачених митних платежів.

Отже, з огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.