Справа № 520/3186/26
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

31.03.2026р. справа №520/3186/26

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом

Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі за текстом - позивач, заявник)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчальний виробничо-дослідний центр "Агротех" (далі за текстом - відповідач)
пронадання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків,

встановив:

Суб`єкт владних повноважень, Головне управління ДПС у Харківській області (далі за текстом - владний суб`єкт, позивач, контролюючий орган, адміністративний орган, Управління), у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про надання дозволу на погашення суми податкового боргу у розмірі 791.713,64 гривень перед бюджетом України за рахунок майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» (), що перебуває у податковій заставі.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що платник податків у добровільному порядку не виконав податкового обов`язку з оплати самостійно визначених податкових зобов`язань у податковій звітності. Вказане спричинило утворення спірної суми заборгованості. Контролюючим органом було вжито всі передбачені чинним податковим законодавством необхідні заходи щодо стягнення вказаного боргу, а саме: направлено податкову вимогу, прийнято рішення про стягнення коштів з рахунків у банках, направлено платіжні інструкції на примусове списання коштів до банківських установ, описано майно в податкову заставу згідно акту опису майна, однак це не призвело до погашення податкового боргу.

Відповідач правом надати відзив на позов не скористався, у встановлений судом строк документи до суду не надходили, клопотання про продовження строку на подання відзиву на позов до суду також не подавалось.

Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» зареєстровано в якості суб`єкта господарювання - юридичної особи, перебуває в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з ідентифікаційним кодом 24342900.

Податковою адресою відповідача є: вул. Агрошкільна, буд. 14, с. Лозова, Богодухівський район, Харківська область, 62103.

До заявленої владним суб`єктом вимоги про стягнення коштів структурно входять такі платежі: 1) єдиний податок з сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків (четверта група), у розмірі 705.035,11 гривень, що виник на підставі податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи № від 21.03.2025 р. з терміном сплати 30.04.2025 р. на суму 982.613,81 грн. (сплачено - 277.578,70 грн., залишок боргу складає 705.035,11 грн.); 2) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, у сумі 86.678,53 грн., що виник на підставі податкових декларацій платника: № від 16.02.2024 р. з терміном сплати 29.01.2025 р. на суму 40.243,68 грн. (сплачено - 13.654,37 грн., залишок боргу складає 26.589,31 грн.); № від 07.10.2024 р. з терміном сплати 29.01.2025 р. на суму 23.933,22 грн.; № від 19.02.2025 р. з терміном сплати 29.04.2025 р. на суму 36.156,00 грн.

Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували як достовірність самостійно задекларованих та узгоджених платником грошових зобов`язань, так і факт добровільної подачі платником цих документів обов`язкової податкової звітності. Відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягають оскарженню грошові зобов`язання, самостійно визначені платником податків.

Сума боргу з виконання податкового обов`язку підтверджується відомостями інтегрованих карток платника за відповідними платежами.

06.11.2024 р. контролюючим органом було сформовано податкову вимогу № 0-2040, котра була вручена уповноваженій особі боржника 16.11.2024 р. (а.с. 30 зворот).

Отже, за правилами ст.ст. 42, 45, 59 Податкового кодексу України дану податкову вимогу належить кваліфікувати у якості врученої платнику податків - боржнику.

З моменту вручення зазначеної податкової вимоги податковий борг платника податків існував не припиняючись, податкова вимога не скасовувалась, не оскаржувалась та на теперішній час є діючою.

13.11.2024 р. ГУ ДПС у Харківській області було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу № 1812/20-40-13-05-21 (а.с. 66).

Податковий керуючий на підставі рішення уповноваженої особи Головного управління ДПС у Харківській області від 13.11.2024 р. № 1812/20-40-13-05-21 та на підставі наказу від 13.02.2025 р. № 93 склав Акт опису майна ТОВ «НВДЦ «Агротех» у податкову заставу № 430/20-40-13-05-18 від 27.02.2025 р. (а.с. 70 зворот-71).

Згідно із складеним актом опису у податкову заставу було описано рухоме майно відповідача (сільськогосподарська техніка), а саме: екскаватор марки ЕО 262 ІВ 1989 р.в., свідоцтво НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ; трактор колісний марки БЕЛАРУС-920 2007 р.в., свідоцтво НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 ; причіп марки ІПТС-9 1980 р.в., свідоцтво НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 ; трактор колісний марки МТЗ-80 1986 р.в., свідоцтво НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_8 ; причіп марки 2ПТС-4 1990 р.в., свідоцтво НОМЕР_9 , номерний знак НОМЕР_10 ; причіп марки 2ПТС-6М 1980 р.в.; трактор колісний марки БЕЛАРУС-920 2007 р.в., свідоцтво НОМЕР_11 , номерний знак НОМЕР_12 ; навантажувач фронтальний марки І-156 1993 р.в., свідоцтво НОМЕР_13 , номерний знак НОМЕР_14 ; причіп марки ІКБ 819 1988 р.в., свідоцтво НОМЕР_11 , номерний знак НОМЕР_12 ; трактор гусеничний марки Т-150 1989 р.в., свідоцтво НОМЕР_15 , номерний знак НОМЕР_16 ; трактор колісний марки Т-150К 1982 р.в., свідоцтво НОМЕР_17 , номерний знак НОМЕР_18 ; трактор гусеничний марки ДТ-75ПТС-77 1987 р.в., свідоцтво НОМЕР_19 , номерний знак НОМЕР_20 ; трактор колісний марки Т-150К 1989 р.в., свідоцтво НОМЕР_21 , номерний знак НОМЕР_22 ; трактор колісний марки МТЗ-80Л 1981 р.в., свідоцтво НОМЕР_23 , номерний знак НОМЕР_24 ; трактор колісний марки ЮМЗ-6АКЛ 1992 р.в., свідоцтво НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_25 ; комбайн зернозбиральний марки ДОН-1500 1987 р.в., свідоцтво НОМЕР_26 , номерний знак НОМЕР_27 ; самохідне шасі марки Т-16МІ-У1 1988 р.в., свідоцтво НОМЕР_28 , номерний знак НОМЕР_29 ; трактор колісний марки БЕЛАРУС-1025 2007 р.в., свідоцтво НОМЕР_30 , номерний знак НОМЕР_31 ; трактор колісний марки Т-150К 1983 р.в., свідоцтво НОМЕР_32 , номерний знак НОМЕР_33 - усього 19 одиниць.

Згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 07.03.2025 за №31832668 зареєстровано податкову заставу за Актом №430/20-40-13-05-18 (а.с. 72).

Відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України контролюючим органом було винесено рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу від 21.08.2025 р. № 842/4-2040 на суму 1.282.318,52 гривень. (а.с. 42 зворот).

Доказів втрати юридичної сили цим правовим актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень матеріали справи не містять.

На виконання вищезазначеного рішення контролюючим органом проводилося направлення платіжних інструкцій до установ банків щодо списання коштів в рахунок погашення податкового боргу, а з листопада 2025 року здійснювалось формування електронних платіжних інструкцій відповідно до Порядку інформаційної взаємодії Державної податкової служби України, Казначейства та надавачів платіжних послуг, затвердженого наказом Мінфіну від 30.12.2024 № 669. Зокрема:

АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок НОМЕР_34 - платіжні інструкції: № 776/20-40-13-05-29 від 19.03.2025, № 904/20-40-13-05-29 від 11.04.2025, № 1171/20-40-13-05-29 від 09.05.2025, № 1370/20-40-13-05-29 від 10.06.2025, № 1363/20-40-13-05-29 від 10.06.2025, № 1677/20-40-13-05-29 від 09.07.2025, № 1684/20-40-13-05-29 від 09.07.2025. Згідно Реєстру направлених електронних платіжних інструкцій, електронні платіжні інструкції направлялися: 22.10.2025, 23.10.2025, 24.10.2025, 12.11.2025, 19.11.2025. Повернуті через відсутність коштів на рахунку;

АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок НОМЕР_35 - платіжні інструкції: № 906/20-40-13-05-29 від 11.04.2025, № 1169/20-40-13-05-29 від 09.05.2025, № 1368/20-40-13-05-29 від 10.06.2025, № 1365/20-40-13-05-29 від 10.06.2025, № 1679/20-40-13-05-29 від 09.07.2025. Згідно Реєстру направлених електронних платіжних інструкцій, електронні платіжні інструкції направлялися: 22.10.2025, 23.10.2025, 24.10.2025, 12.11.2025, 19.11.2025. Повернуті через відсутність коштів на рахунку;

АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок НОМЕР_36 - платіжні інструкції: № 775/20-40-13-05-29 від 19.03.2025, № 905/20-40-13-05-29 від 11.04.2025, № 1170/20-40-13-05-29 від 09.05.2025, № 1364/20-40-13-05-29 від 10.06.2025, № 1369/20-40-13-05-29 від 10.06.2025, № 1678/20-40-13-05-29 від 09.07.2025, № 1685/20-40-13-05-29 від 09.07.2025. Згідно Реєстру направлених електронних платіжних інструкцій, електронні платіжні інструкції направлялися: 22.10.2025, 23.10.2025, 24.10.2025, 12.11.2025, 19.11.2025. Повернуті відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» абз. 4 ч. 2 ст. 34 - страхові кошти;

ПАТ «Банк Восток» на рахунок НОМЕР_37 - платіжні інструкції: № 909/20-40-13-05-29 від 11.04.2025, № 1168/20-40-13-05-29 від 09.05.2025, № 1366/20-40-13-05-29 від 10.06.2025, № 1367/20-40-13-05-29 від 10.06.2025. Згідно Реєстру направлених електронних платіжних інструкцій, електронні платіжні інструкції направлялися: 22.10.2025, 23.10.2025, 24.10.2025, 12.11.2025, 19.11.2025. Повернуті через відсутність коштів на рахунку. Часткова сплата 22.10.2025 в сумі 4.825,40 грн. та 14.11.2025 в сумі 10.249,00 грн;

АТ «Сенс Банк» на рахунок НОМЕР_38 - платіжні інструкції: № 227/20-40-13-05-29 від 11.02.2025, № 772/20-40-13-05-29 від 19.03.2025, № 908/20-40-13-05-29 від 11.04.2025, № 1173/20-40-13-05-29 від 09.05.2025, № 1361/20-40-13-05-29 від 10.06.2025, № 1675/20-40-13-05-29 від 09.07.2025. Згідно Реєстру направлених електронних платіжних інструкцій, електронні платіжні інструкції направлялися: 22.10.2025, 23.10.2025, 24.10.2025, 12.11.2025, 19.11.2025. Повернуті через відсутність коштів на рахунку;

АТ «Райффайзен Банк» на рахунок НОМЕР_39 - платіжні інструкції: № 228/20-40-13-05-29 від 11.02.2025, № 907/20-40-13-05-29 від 11.04.2025, № 1371/20-40-13-05-29 від 10.06.2025, № 1682/20-40-13-05-29 від 09.07.2025. Згідно Реєстру направлених електронних платіжних інструкцій, електронні платіжні інструкції направлялися: 22.10.2025, 23.10.2025, 24.10.2025, 12.11.2025, 19.11.2025. Повернуті через відсутність коштів на рахунку. Часткова сплата 23.10.2025 в сумі 142,83 грн., 27.10.2025 в сумах 100.333,00 грн., 28.256,00 грн. та 465.408,00 грн., 14.11.2025 в сумі 621,56 грн., 21.11.2025 в сумі 287,08 грн;

Казначейство України (електронне адміністрування ПДВ) на рахунок UA0035937 - платіжна інструкція: № 1462/20-40-13-05-29 від 30.06.2025 р. Повернуто листом Державної казначейської служби України від 12.09.2025 р. без виконання відповідно до статей 87 та 95 Податкового кодексу України. Стягнення коштів з рахунків, відкритих в Казначействі (код банку 820172, код банку 899998), не передбачено (заборонено) НПА. (а.с. 47-65).

Наданими контролюючим органом копіями платіжних інструкцій та реєстрами направлених електронних платіжних інструкцій підтверджені обставини відсутності у боржника безготівкових коштів на рахунках в установах банків у сумі, достатній для погашення податкового боргу протягом тривалого періоду часу - з лютого по листопад 2025 року. Часткові сплати, що мали місце, не призвели до погашення податкового боргу у повному обсязі.

Стверджуючи, що заходи стягнення не призвели до погашення відповідачем у повному обсязі податкового боргу, суб`єкт владних повноважень ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З 01.01.2011 р. таким законом є Податковий кодекс України.

Суд зазначає, що п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.п.266.7.5 ст.266 Податкового кодексу України платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості декларація юридичною особою - платником подається протягом 30 календарних днів з дня виникнення права власності на такий об`єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Підпунктом 295.9.1 ст.295 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку четвертої групи: самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу;

Як то указано у п.п.295.9.2 ст.295 Податкового кодексу України платники єдиного податку четвертої групи сплачують податок щоквартально протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, у таких розмірах: у I кварталі - 10 відсотків; у II кварталі - 10 відсотків; у III кварталі - 50 відсотків; у IV кварталі - 30 відсотків;

У спірних правовідносинах згадані вище строки скінчились, проте доказів проведення відповідачем платежів у повному обсязі матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що ключовим у цій справі питанням є застосування норм Податкового кодексу України, які визначають перелік заходів, що вчиняються контролюючим органом задля погашення податкового боргу платника податків, як передумови для звернення до суду з позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковий борг в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Положеннями абзацу першого підпункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України".

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (підпункт 87.2 статті 87 Податкового кодексу України).

Підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Підпунктами 88.1, 88.2 статті 88 Податкового кодексу України встановлено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Пунктом 89.2 статті 89 Податкового кодексу України встановлено, що з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов`язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов`язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Відповідно до підпунктів 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 (30 - з 23 травня 2020 року) календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Питання застосування перелічених вище норм Податкового кодексу України у подібних правовідносинах було предметом неодноразового розгляду Верховним Судом (зокрема, але не виключно, постанови від 31 березня 2025 року у справі № 340/2276/23, від 08 січня 2025 року у справі № 808/2925/17, від 15 червня 2023 року у справі № 160/13436/22, від 22 травня 2023 року у справі № 280/3408/19, від 28 березня 2023 року у справі № 440/11471/21, від 25 листопада 2021 року у справі № 580/3199/19, від 28 січня 2020 року у справі № 520/3516/19, від 16 липня 2019 року у справі № 809/654/18).

Позиція Верховного Суду полягає в тому, що податковий борг платника податків може бути погашений за рахунок будь-якого майна такого платника, переданого у податкову заставу, при цьому рішення про погашення усієї суми податкового боргу шляхом продажу майна, яке перебуває у податковій заставі приймається на підставі рішення суду. Обов`язковими умовами, наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у контролюючого органу права на звернення до суду задля отримання дозволу на погашення податкового боргу за платника податків за рахунок його майна є: наявність у платника податків податкового боргу внаслідок несплати в установлений законом строк узгоджених сум податкових зобов`язань; направлення платнику податків податкової вимоги про сплату податкового боргу не пізніше, ніж за 60 (30 - з 23 травня 2020 року) календарних днів до дня звернення до суду з відповідним позовом; відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; у платника податків - боржника є майно, яке передано у податкову заставу і за рахунок вартості якого може бути погашено податковий борг.

Отже, встановленими і не спростованими у цій справі є обставини наявності несплаченого податкового боргу, вжиття податковим органом заходів з погашення податкового боргу, у тому числі шляхом направлення податкової вимоги, звернення до суду про стягнення коштів, звернення до банку, що не призвело до погашення податкового боргу відповідача за рахунок його грошових коштів.

Також суд вважає за необхідне наголосити, що судове рішення про надання дозволу на погашення податкового боргу платника податків за рахунок майна, що перебуває в податковій заставі, є лише підставою для прийняття контролюючим органом відповідного рішення, однак, не підміняє його. Суд надає лише дозвіл на погашення суми податкового боргу, тоді як безпосередній продаж заставленого майна проводиться відповідно до Порядку проведення цільових аукціонів з продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22 травня 2017 року № 518.

Про це зазначав Верховний Суд і в постанові від 08 січня 2025 року у справі № 808/2925/17.

У постанові від 25 листопада 2021 року у справі №580/3199/19 Верховний Суд звертав увагу, що рішення про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі, не позбавляє органи ДПС України права продовжувати заходи по стягненню такого боргу за рахунок коштів, якщо такі з`являються у платника податків. При цьому податковим органом має бути врахована динаміка надходження коштів та співвідношення залишку боргу до його початкової величини та до вартості майна, що передається на реалізацію.

Рішення контролюючого органу про погашення усієї суми податкового боргу, прийняте на підставі рішення суду про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, є самостійним індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, який стосується прав або інтересів визначеної у ньому особи.

У постанові від 16 липня 2019 року у справі №809/654/18 Верховний Суд зазначав, що у разі надходження позовних заяв про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податку суди вимагають у позивача письмові докази: постанову суду про стягнення коштів; документи, що свідчать про відсутність коштів на рахунках; витяг з Єдиного реєстру застав про перебування майна в податковій заставі; акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави; рішення керівника органу податкового органу про опис майна. Доказів відсутності інших обтяжень майна у податкового органу не вимагають.

У постанові від 09 травня 2023 року у справі № П/811/1396/16 Верховний Суд підтримав сформовану до цього позицію про те, що положеннями підпункту 87.3.1 пункту 87.3 статті 87 ПК України встановлено обмеження щодо майна платника податків, яке не може бути саме використане як джерело погашення податкового боргу платника податків (реалізовано для погашення відповідного податкового боргу) на час дії відповідної застави (зареєстрованої у порядку встановленому чинним законодавством), з урахуванням положень статті 89 та 90 ПК України щодо опису майна та меж (пріоритету) податкової застави, а також визначення їх черговості. Однак, вказаними положеннями не обмежено право контролюючого органу здійснити саме опис майна (у порядку встановленому чинним законодавством) у податкову заставу відповідного платника податків, який на час вчинення таких дій має податковий борг (без здійснення дій щодо отримання дозволу та реалізації такого майна). Перебування нерухомого майна в іпотеці чи заставі саме по собі не є перешкодою для застосування стосовно такого майна податкової застави, однак підлягає врахуванню при вирішенні питання щодо звернення стягнення на майно, яке перебуває в податковій заставі з дотриманням законодавчо встановленого пріоритету обтяжень.

У постанові від 28 березня 2023 року у справі № 440/11471/21 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду зазначав, що у разі звернення податкового органу з позовом до суду про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі, застосуванню підлягає Податковий кодекс України, який встановлює механізм і процедуру такого погашення, а норми Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" розповсюджуються на механізм звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, а не податковим органом.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-78, 90, 211 КАС України, суд доходить до переконання про наявність усіх вищезазначених обов`язкових умов у їх сукупності.

У межах спірних правовідносин грошові зобов`язання заявника з податків є узгодженими, позаяк заборгованість виникла внаслідок несплати відповідачем самостійно визначених у податкових деклараціях грошових зобов`язань з єдиного податку четвертої групи та податку на нерухоме майно, котрі відповідно до п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України оскарженню не підлягають.

Платнику податків було направлено податкову вимогу № 0-2040 від 06.11.2024р., яка вручена боржнику 16.11.2024 р.

Доказів скасування у процедурах позасудового або судового оскарження податкової вимоги ГУ ДПС у Харківській області №0-2040 від 06.11.2024р. або втрати цим рішенням суб"єкта владних повноважень юридичної сили з інших причин матеріали справи не містять.

Обставини відповідності податкової вимоги ГУ ДПС у Харківській області №0-2040 від 06.11.2024р. критеріям за ч.2 ст.2 КАС України були установлені у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025р. по справі №520/24324/25.

За матеріалами справи податковий борг відповідача з моменту вручення означеної вище податкової вимоги існував безперервно, вимога не скасовувалась та не оскаржувалась.

Контролюючим органом вжито належних заходів щодо стягнення коштів з рахунків платника податків.

Матеріалами справи підтверджено систематичне направлення платіжних інструкцій на примусове списання коштів до усіх банківських установ, в яких відповідач має відкриті рахунки протягом періоду - з лютого по листопад 2025 року та більшість вказаних платіжних інструкцій повернута без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках відповідача.

Суд зазначає, що у постанові від 19 лютого 2026 року у справі № 340/6764/23 Верховний Суд зазначив, що повернення платіжних інструкцій банком без виконання через відсутність коштів на рахунках платника може бути доказом того, що єдиним джерелом погашення податкового боргу є майно відповідача, що знаходиться у податковій заставі. При цьому Верховний Суд підкреслив, що ПК України не містить вимоги щодо постійного моніторингу контролюючими органами рахунків платників податків, які відкриті в банківських установах, як і не зобов`язує банківські установи повідомляти контролюючий орган про надходження відповідних коштів на рахунки клієнтів.

Матеріали справи не містять обставин того, що відповідач як добросовісний платник повідомляв контролюючий орган про надходження на його рахунки коштів, які могли бути використані задля погашення податкового боргу.

Доказів звернення відповідача до контролюючого органу в порядку статті 100 ПК України із заявою про розстрочення та/або відстрочення податкового боргу матеріали справи не містять.

За змістом статей 36, 37 Податкового кодексу України сплата податків є реалізацією основного обов`язку платника податків, який закріплений для усіх платників податків, незалежно від форм власності або специфіки діяльності.

Отже, встановленими і не спростованими у цій справі є обставини наявності несплаченого податкового боргу відповідача, вжиття податковим органом заходів з погашення податкового боргу відповідача, у тому числі шляхом направлення податкової вимоги, прийняття рішення про стягнення коштів з рахунків у банках, направлення платіжних інструкцій до банківських установ, що не призвело до погашення податкового боргу відповідача за рахунок його грошових коштів у повному обсязі, відсутності на рахунках останнього грошових коштів у достатній сумі, а також наявності у відповідача майна, переданого у податкову заставу, за рахунок якого може бути погашено податковий борг.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки судовим розглядом не встановлено факту порушення заявленою суб`єктом владних повноважень вимогою в частині надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі прав та інтересів платника податків у сфері публічно-правових відносин у галузі податкової справи, то позов належить задовольнити.

Розподіл судових витрат необхідно провести за правилами ст. 139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4-12, 72-77, 90, 211, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов - задовольнити.

Надати Головному управлінню ДПС у Харківській області дозвіл на погашення суми податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» (ідентифікаційний код - 24342900) у розмірі 791.713,64 (сімсот дев`яносто одна тисяча сімсот тринадцять 64 копійки) за рахунок майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех» (місцезнаходження - вул. Агрошкільна, буд. 14, с. Лозова, Богодухівський район, Харківська область, ідентифікаційний код 24342900), що перебуває у податковій заставі.

Роз`яснити, що рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду); підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя А.В. Сліденко