Справа № 320/28656/25
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року Київ № 320/28656/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Підприємства "Дойче Аграртехнік" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

у с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Підприємство "Дойче Аграртехнік" із позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві від 14.03.2025 № 2 (форма "Р"), яким визначено податкові зобов`язання з податку на прибуток у сумі 7 970 411 грн і штрафні санкції у сумі 1 174871 грн;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві від 14.03.2025 № 2 (форма "В4"), яким визначено завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 21 863 грн;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві від 14.03.2025 № 2 (форма "Р"), яким визначено податкові зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 10 057 956 грн і штрафні санкції у сумі 2 514 489 грн;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві від 14.03.2025 № 2 (форма "ПН"), яким визначено суму штрафу в розмірі 3 400 грн за платежем податок на додану вартість.

В обґрунтування позову зазначено, що ГУ ДПС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка Підприємства "Дойче Аграртехнік" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2019 по 30.09.2024, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2019 по 30.09.2024, за результатами якої складено акт перевірки від 22.01.2025 № 3554/ Ж5/26-15-07-02-01-01/25284010.

Під час проведення перевірки Підприємства "Дойче Аграртехнік" встановлено, порушення вимог:

- п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134, пп. 138.3.2 п. 138.3 ст. 138 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 зі змінами та доповненнями, п.23 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом міністерства фінансів України за № 92 від 27.04.2000 зі змінами, п. 7 п. 18, п. 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 № 318, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 7 970 411 грн, в тому числі:за 2020 рік у сумі 254 971 грн, за 2021 рік у сумі 1 304 855 грн, за 2022 рік у сумі 1 711 101 грн, за 2023 рік у сумі 4 159 831 грн, за 3 квартал 2024 року у сумі 539652 гривні;

- п.189.1 ст.189; пп. "г" п.198.5 ст.198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 зі змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну 10 057 956 грн, в тому числі:за грудень 2023 року у сумі 9 228 531 грн, за січень 2024 року у сумі 691 663 грн, за квітень 2024 року у сумі 12 079 грн, за травень 2024 року у сумі 18 515 грн, за червень 2024 року у сумі 25 513 грн, за вересень 2024 року у сумі 81655 гривень;

- п.189.1 ст.189; пп. "г" п.198.5 ст.198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 зі змінами і доповненнями, в результаті чого було встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду з податку на додану вартість на загальну суму 21 863 грн, в тому числі: за вересень 2024 року у сумі 21863 гривень;

- пп. "г" п.198.5 ст.198, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено відсутність реєстрації зведеної податкової накладної за грудень 2023 року на суму ПДВ 10079819 гривень;

- п. 51.1 ст. 51, п. 70.16 ст. 70, пп. 176.2 "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755VI зі змінами та доповненнями та розділ 3 "Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку" затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, щодо подання з помилками податкових розрахунків за ІV квартал 2020 року, І квартал 2021 року та ІІ квартал 2022 року.

- п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ із змінами та доповненнями, в частині неподання звіту про контрольовані операції та повідомлення про участь у міжнародній групі компаній за 2020 рік.

На підставі акта перевірки, з урахуванням відповіді на заперечення складені податкові повідомлення - рішення від 14.03.2025 № 2, № 2, № 2, № 2. Однак з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС у м. Києві від 14.03.2025 № 2, № 2, № 2, № 2, ТОВ "Дойче Аграртехнік" не погоджується, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, суперечать цивільному та податковому законодавству і правилам бухгалтерського обліку, а отже є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 18 червня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 задоволено заяву представника позивача про участь у справі в режимі відеоконференції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.12.2025 задоволено заяву представника позивача про участь у справі в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 13.01.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, проси суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 03.02.2026 суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Не погоджуючись з аргументами позивача щодо неправомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідачем було подано відзив, в якому на підтвердження правомірності своїх дій зазначає, що службовими особами податкового органу під час виконання функцій покладених чинним законодавством було дотримано приписи чинного законодавства та правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Порушення податкового законодавства які стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень викладені службовими особами податкової служби в акті перевірки на переконання представника податкового органу являються правомірними та підтверджуються відповідними доказами.

Виходячи з вищевикладеного, представник податкового органу просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки при здійсненні владно-управлінських функцій відповідач діяв на підставі та у межах передбачених чинним законодавством.

Представником позивача надано суду відповідь на відзив, в якій він з аргументами, наведеними у відзиві, не погоджується, наполягає на задоволенні позовних вимог, зазначає про необґрунтованість відзиву відповідача.

Представником відповідача подано суду заперечення на висновок експерта, в якому просив суд не враховувати висновок експерта від 07.10.2025 № 526/25-25 при розгляді справи по суті.

Представником позивача надано суду відзив на заперечення на висновок експерта, в якому зазначено, що висновок експерта відповідає законодавству, а тому заперечення відповідача щодо можливості проведення та долучення учасником судової експертизи є необґрунтованими.

Розглянувши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, вислухавши представників сторін, а також оцінивши наявні в матеріалах належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Підприємство "Дойче Аграртехнік" () є юридичною особою, яка зареєстроване 12.11.1997 та перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у м. Києві. Директором Підприємства "Дойче Аграртехнік" є ОСОБА_1 , основний вид діяльності: 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням.

Головним управлінням ДПС у м. Києві, як відокремленим підрозділом Державної податкової служби України проведена документальна планова виїзна перевірка Підприємства "Дойче Аграртехнік" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2019 по 30.09.2024, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2019 по 30.09.2024, валютного законодавства з період з 01.10.2019 по 30.09.2024, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2019 по 30.09.2024 та іншого законодавства за відповідний період.

За результатами вказаної перевірки, проведеної ГУ ДПС у м. Києві складено акт "Про результати документальної планової виїзної перевірки Підприємства "Дойче Агротехнік" (0 від 22.01.2025 № 3554/Ж5/26-15-07-02-01-01/25284010 (далі - Акт перевірки).

Відповідно до Акта перевірки під час проведення перевірки Підприємства "Дойче Аграртехнік" встановлено, порушення вимог:

- п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134, пп. 138.3.2 п. 138.3 ст. 138 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 зі змінами та доповненнями, п.23 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом міністерства фінансів України за № 92 від 27.04.2000 зі змінами, п. 7 п. 18, п. 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 № 318, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 7 970 411 грн, в тому числі: за 2020 рік у сумі 254 971 грн, за 2021 рік у сумі 1 304 855 грн, за 2022 рік у сумі 1 711 101 грн, за 2023 рік у сумі 4 159 831 грн, за 3 квартал 2024 року у сумі 539 652 грн;

- п.189.1 ст.189; пп. "г" п.198.5 ст.198, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 зі змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну 10 057 956 грн, в тому числі: за грудень 2023 року у сумі 9 228 531 грн, за січень 2024 року у сумі 691663 грн, за квітень 2024 року у сумі 12 079 грн, за травень 2024 року у сумі 18 515 грн, за червень 2024 року у сумі 25 513 грн, за вересень 2024 року у сумі 81 655 гривень;

- п.189.1 ст.189; пп. "г" п.198.5 ст.198, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 зі змінами і доповненнями, в результаті чого було встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду з податку на додану вартість на загальну суму 21 863 грн, в тому числі за вересень 2024 року у сумі 21 863 гривень;

- пп. "г" п.198.5 ст.198, п. 201.10 ст.201 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено відсутність реєстрації зведеної податкової накладної за грудень 2023 року на суму ПДВ 10079819 гривень;

- п. 51.1 ст. 51, п. 70.16 ст. 70, пп. 176.2 "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755VI зі змінами та доповненнями та розділ 3 "Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку" затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, щодо подання з помилками податкових розрахунків за ІV квартал 2020 року, І квартал 2021 року та ІІ квартал 2022 року.

- п. п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ із змінами та доповненнями, в частині неподання звіту про контрольовані операції та повідомлення про участь у міжнародній групі компаній за 2020 рік.

На підставі Акта перевірки, з урахуванням відповіді на заперечення складені податкові повідомлення - рішення від 14.03.2025:

- № 2 (форма "Р"), яким визначено податкові зобов`язання з податку на прибуток в сумі 7 970 411 грн та штрафні санкції в сумі 1 174 871 грн із зазначенням обставини вчинення правопорушення: "не відображено в фінансовій звітності доходи (нарахування відсотків (дисконтування) від надання в розпорядження ТОВ" Фінансова компанія "Альянс Плюс" грошових коштів) та відображено витрати від нарахування відсотків ТОВ" Фінансова компанія "Альянс Плюс" та АТ "Банк Альянс" за користування кредитними коштами, завищення суми витрат, пов`язаних з наданням гарантій, оскільки такі витрати не пов`язані із визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені, віднесено до складу витрат на збут витрати на невиробничі основні засоби (сільгосптехніка), чим порушено п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.138.3.2 п.138.3 ст.138 Податкового Кодексу України (далі - ПКУ) № 2755-V1 від 02.12.2010 із змінами та доповненнями, п.23 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України за № 92 від 27.04.2000 зі змінами, п.7 п.18, п.20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318;

- № 2 (форма "В4"), яким визначено завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 21 863 грн із зазначенням обставини вчинення правопорушення: "заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму відсутніх основних засобів, оскільки такі ТМЦ не використовуються в оподатковуваних операціях", чим порушено п. 189.1 ст.189, пп. "г" п. 198.5 ст.198, п.201.10 ст.201 ПКУ, період вчинення вересень 2024 року;

- № 2 (форма "Р"), яким визначено податкові зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 10 057 956 грн і штрафні санкції у сумі 2 514 489 грн, з зазначенням обставини вчинення правопорушення: "заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму відсутніх основних засобів, оскільки такі ТМЦ не використовуються в оподатковуваних операціях", чим порушено п.189.1 ст.189, пп. "г" п. 198.5 ст.198, п.201.10 ст.201 ПКУ, період вчинення грудень 2023 року, січень, квітень, травень, червень, вересень 2024 року;

- № 2 (форма "ПН"), яким визначено суму штрафу в розмірі 3 400 грн за платежем податок на додану вартість із зазначенням обставини вчинення правопорушення: "платником не складено зведену податкову накладну та не зареєстровано в ЄРПН на дату виникнення податкових зобов`язань з ПДВ, в частині вартості основних засобів, використаних не в господарській діяльності (нестачі) в грудні 2023 року, чим порушено пп.54.3.3п.54.3 ст.54, ст.58, ст. 120-1 ПКУ, пп "г" п. 198.5 ст.198. п.201.10 ст.201 ПКУ.

Підприємством "Дойче Аграртехнік" було подано заперечення на Акт перевірки ГУ ДПС у м. Києві від 22.01.2025 № 3554/Ж5/26-15-07-02-01-01/25284010, проте отримана відповідь ГУ ДПС у м. Києві № 5391/Ж12/26-15-07-02-01-07 від 07.03.2025 про відмову в задоволенні заперечень.

Разом з тим, позивач не погоджується з податковими повідомленнями - рішеннями від 14.03.2025 № 2, № 2, № 2, № 2, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Щодо визначеного в Акті перевірки порушення Підприємством "Дойче Аграртехнік" п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ, вимог п. 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.12.1999 № 318, що призвело до завищення витрат в сумі 1 678 700 грн, в т.ч. за 2020 рік в сумі 6 285 302, за 2021 рік в сумі 7 436 818 грн, за 2022 рік в сумі 2 953 273 грн, за 3 квартали 2024 року в сумі 585 663 грн та заниження фінансового результату до оподаткування за аналогічні періоди в цих розмірах.

Так, відповідно до пунктів 41.1 та 41.2 ст. 44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням, і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам, податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом, першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до ч.1 ст.9 та п. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" від 16.07.1999 р. № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Бухгалтерський облік є обов`язковим, видом, обліку, який ведеться Підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Під час перевірки, інспекторам були надані всі згадані види звітності, яка складена на підставі первинних документів та прийнята Державною податковою службою та органами статистики.

Податковий орган в Акті перевірки виснував завищення суми витрат, пов`язаних з віднесенням до витрат Підприємства "Дойче Аграртехнік" процентів по фінансовим кредитам за угодами з ТОВ "ФК" Альянс Плюс" та договорам про відкриття кредитних ліній з АТ "Банк Альянс", оскільки по укладеному з ТОВ "ФК" Альянс Плюс" Договору дорученню на відбір та придбання активу № 08/19-05 від 05.08.2019 Підприємством "Дойче Аграртехнік" були перераховані кошти на придбання активу (45 031 000,00 грн), проте актив придбано не було, а кошти станом на момент перевірки повернуті не в повному обсязі.

Так, між Підприємством "Дойче Аграртехнік" (Замовник) та ТОВ "Фінансова компанія "Альянс Плюс" (Виконавець) було укладено договір доручення на відбір та придбання активу № 08/19-05 від 05.08.2019, за яким сторони поділяли спільний інтерес у придбанні майнових прав/активів (кредитні зобов`язання забезпечені нежитловою нерухомістю/майновими комплексами) за критеріями визначеними в Додатку 1 і мають намір співпрацювати з метою успішної реалізації договору.

Згідно з предметом Договору виконавець зобов`язався придбати на торгах право вимоги на актив та укласти відповідний Договір відступлення права вимоги за кредитним договором для наступної передачі активу Замовнику.

У п`ятнадцятиденний термін після набуття майнових прав на підставі договору відступлення права вимоги, укладеного відповідно до п.2.2. договору, Виконавець зобов`язався відступити набуті майнові права на користь Замовника.

Відповідно до п.3.1 Договору, Замовник на підтвердження своїх намірів придбати майнові права у Виконавця, які набуті на підставі Договору/Договорів купівлі - продажу нежитлових приміщень, укладеного відповідно до п. 2.2 Договору, до 22.08.2019 сплачує на користь Виконавця грошові кошти у розмірі суми погоджених заявок на придбання Виконавцем відповідного Активу, але не більше 49 031 000 гривень.

Згідно з додатковою угодою № 1 від 13.08.2019 до Договору доручення на відбір та придбання активу № 08/19-05 від 05.08.2019 до 10.11.2022, станом на 13.08.2019 сторони домовились розірвати Договір № 08/19-5 від 05.08.2019, внаслідок чого Виконавець повинен повернути Замовнику отримані раніше грошові кошти у строк з дати підписання цієї Додаткової Угоди та не пізніше 31 грудня 2019 року. Загальна сума грошових коштів, що була перерахована Замовником за умовами Договору № 08/19-5 від 05.08.2019р. та підлягає поверненню від Виконавця до Замовника становить 49 031 000 грн без ПДВ. Виконавець повинен повернути Замовнику отримані раніше грошові кошти у строк з дати підписання цієї Додаткової Угоди та не пізніше 31 грудня 2019 року.

Водночас за даними рахунку бухгалтерського обліку 3771 "Розрахунки з іншими дебіторами" обліковується дебіторська заборгованість, сплачена за умовами договору, яка станом на 01.10.2019 складає 45 031 000 гривень та не була повернута до 31.12.2019. Станом на 30.09.2024 наведену заборгованість не повернуто в повному обсязі, резерв сумнівних боргів Підприємством "Дойче Аграртехнік" на вказану суму не нараховано, дисконтування на вказаний фінансовий актив (дебіторська заборгованість) у бухгалтерському обліку не здійснено.

Проте незважаючи на наявну дебіторську заборгованість у вигляді неповернутих грошових коштів за розірванням наведеної угоди, Підприємством "Дойче Аграртехнік" (Позичальник) та ТОВ "Фінансова компанія "Альянс Плюс" (Кредитодавець) було укладено ряд договорів про надання фінансового кредиту, за якими надавались кошти Позичальнику для поповнення обігових коштів (цільового використання) під проценту ставку.

Нараховані проценти за користування кредитними коштами включені до складу витрат фінансової звітності.

Крім того, Підприємством "Дойче Аграртехнік" укладено з АТ "Банк Альянс" договір про відкриття кредитних ліній для поповнення обігових коштів: Договір № 19-089/ЮК від 14.06.2019 та 22-056/ЮК/ЄІБ від 25.04.2022, за якими надавались кошти Позичальнику для поповнення обігових коштів під проценті ставки 19% і 7,5 % відповідно.

Отже, податковим органом зроблено висновок, що протягом перевіряємого періоду в обігове користування фінансовій компанії перераховані грошові кошти у сумі 45 031 000 грн, в той же час за умовами кредитних договорів з ТОВ "Фінансова компанія "Альянс Плюс" позичальником Підприємство "Дойче Аграртехнік" залучені кредитні кошти у сумі 59 457 000 грн (станом на 31.12.2019) та нараховані відсотки за користуванням кредитними коштами у сумі 36 098 433 грн, що підтверджують дані бухгалтерського обліку по рахунку 95 "Фінансові витрати" та рахунку 684 "Розрахунки за нарахованими відсотками".

На думку податкового органу, надання позики в адресу Підприємства "Дойче Аграртехнік" під відсотки при цьому, маючи грошові кошти, які належать Підприємству "Дойче Аграртехнік" у розпорядженні порушуюсь один з основних принципів бухгалтерського обліку в частині превалювання сутності на формою, оскільки не враховують загальні складові взаємовідносин (отримання депозитних коштів) між контрагентами, а Підприємство "Дойче Аграртехнік", в свою чергу, не відображає у фінансовій звітності доходи (нарахування відсотків (дисконтування) від надання в розпорядження ТОВ "Фінансова компанія "Альянс Плюс" грошових коштів) та відображає витрати від нарахування відсотків ТОВ "Фінансова компанія "Альянс Плюс", АТ "Банк Альянс" за користування кредитними коштами.

З вищенаведених підстав, податковий орган робить висновок, що в порушення вимог п.44.1, п.44.2 ст.44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України, п. 20 П(С)БО 16 "Витрати" Підприємством завищено фінансові витрати звітів про фінансові результати на загальну суму 18 939 756 грн, у тому числі: за 2019 рік на суму 1 678 700 грн, за 2020 рік на суму 6 285 302 грн, за 2021 рік на суму 7 436 818 грн, за 2022 рік на суму 2 953 273 грн, за 3 квартали 2024 року на суму 585 663 гривні, з приводу чого суд зазначає таке.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) згідно з абзацом одинадцятим статті 1 якого первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За приписами статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема, превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Все, що відображено в бухгалтерському обліку має бути реальним, тобто таким, що дійсно відбулося, відповідно документи сформовані на підставі реальних фінансових операцій.

Під час судового розгляду справи податковим органом не спростовано, що кредитні кошти залучались позивачем для ведення господарської діяльності та використовувались за цільовим призначенням.

Відповідачем не надано доказів того, що договори, укладені між позивачем та ТОВ "Фінансова компанія "Альянс Плюс", АТ "Банк Альянс" визнані судом недійсними чи удаваними правочинами.

В Акті перевірки не зазначено про будь-які недоліки в документах, складених в межах проведення фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ ""ФК" Альянс Плюс" та АТ "Банк Альянс", які позбавляють їх юридичного значення та можливості використання в бухгалтерському обліку, не спростовано їх достовірність.

Відтак документи, створені в межах проведення фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ "ФК" Альянс Плюс" та АТ "Банк Альянс" є юридично значимими, відповідають сутності проведених реальних операцій, нарахування та сплата відсотків за договорами фінансового кредиту та кредитних ліній є законними та такими, що підлягали сплаті за користування залученими в рамках таких договорів коштами.

Дебіторська заборгованість ТОВ "ФК" Альянс Плюс" (короткострокова) за Договором доручення на відбір та придбання активу № 08/19-5 від 19-5 від 05.08.2019 не є депозитними коштами, розміщеними у ТОВ "ФК" Альянс Плюс", відповідно вищевказаний Договір доручення не є Договором банківського вкладу (депозиту), за яким, на думку представників податкового органу, Підприємство "Дойче Аграртехнік" повинно нараховувати відсотки та визначати дохід.

Договір банківського вкладу (депозит) - це договір, за яким одна сторона (банк), яка прийняла від або для другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, та зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму й проценти на неї чи дохід в іншій формі на умовах і в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Юридична характеристика договору: - односторонній (оскільки вкладник не має жодних обов`язків перед банком, а лише право вимагати повернення вкладу); - реальний (оскільки є укладеним з моменту передання вкладу банківській установі); - відплатний (так як банк зобов`язаний виплатити вкладнику проценти та суму вкладу).

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 ЦК України).

Сторонами договору виступають банк та вкладник. Банком виступає юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги (ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Вкладником може бути будь-яка особа, яка визнається учасником цивільних правовідносин відповідно до обсягу своєї правосуб`єктності.

Предметом договору банківського вкладу є грошова сума - вклад (гривневий, валютний).

Виходячи з наведеного вище, твердження податкового органу про те, що дебіторська заборгованість ТОВ "ФК" Альянс Плюс" (короткострокова) за Договором доручення на відбір та придбання активу № 08/19-5 від 19-5 від 05.08.2019 є депозитом, на який платник повинен нараховувати відсотки є безпідставним.

Жодна норма чинного законодавства не забороняє підприємству використовувати у своїх діяльності кредитні кошти в рамках чинних договорів з належними банківськими, фінансовим установами, при наявності неповернутої дебіторської заборгованості будь-яким з контрагентів.

Складовою гарантованого Конституцією України права на свободу підприємницької діяльності і може бути обмежено лише законами України.

Кредитування для бізнесу в Україні є важливим інструментом фінансування, який дозволяє Підприємством долати трудності щодо збільшення обігових коштів, масштабувати свою діяльність. Існує різні види кредитів, які підходять для різних цілей, зокрема перевагою без заставних кредитів, є те, що кредитна установа не вимагає застави від підприємства (якщо банк вимагає застави, це потребує часу та значних коштів на оформлення застави, крім того є ризик втратити заставного майна при несплаті боргу), проте й мають вищі процентні ставки через більший ризик для фінансових установ. Відтак в середньому проценти по без заставним кредитам становлять 20-40%. Перевагами є швидкість оформлення кредиту, оперативність фінансування, що збільшує у підсумку товарооборотність підприємства.

Отримання короткострокових кредитів є обґрунтованим вирішенням для фінансування поточних витрат, таких як закупівля товару, та покриття інших необхідних витрат.

Суд встановив, що Підприємством "Дойче Аграртехнік" - Позичальником з ТОВ "Фінансова компанія "Альянс Плюс" - Кредитодавцем () було укладено ряд договорів про надання фінансового кредиту (кредитної лінії на строк до 1 року):

Договір № ФК 12/06-1 від 12.06.2019, Договір № ФК 15/05-2 від 15.05.2019,

Договір № ФК 15/11-2 від 15.11.2018, Договір № ФК16/01-3 від 16.01.2019,

Договір № ФК17/08-1 від 17.08.2018, Договір № ФК16/10-1 від 16.10.2018,

Договір № ФК17/07-1 від 17.07.2019, Договір № ФК17/09-3 від 17.09.2018,

Договір № ФК 17/12-2 від 17.12.2018, Договір № ФК18/03-1 від 18.03.2019.

Кошти надавались Позичальнику для наступної цілі: поповнення обігових коштів (цільового використання) під середню на ринку України для подібних кредитів проценту ставку 28%.

Підприємством "Дойче Аграртехнік" - Позичальником з АТ "Банк Альянс" - Кредитодавцем було укладено ряд кредитних договорів про відкриття кредитних ліній:№ 19-089/ЮК від 14 червня 2019 р. та № 22-056/ЮК/ЄІБ від 25 квітня 2022 року.

Кошти надавались Позичальнику для наступної цілі поповнення обігових коштів (цільового використання) під середню на ринку України для подібних кредитів проценту ставку 19% (поступове зниження до 15%) та 7% в залежності від умов та валюти надання.

Отримані кредитні кошти використовувались для закупівлі сільгосптехніки, продаж якої та надання в оренду є основним видом діяльності підприємства.

Дані операції відображались в бухгалтерському обліку відповідно до П(С)БО 31,16,15: Д-т 95 "Фінансові витрати" К-т 684 "Розрахунки за нарахованими відсотками" Д-т 684 "Розрахунки за нарахованими відсотками" К-т 311 "Поточні рахунки в національній валюті" Д-т 791 "Фінансовий результат" К-т 95 "Фінансові витрати".

Відповідно до пп. 134.1.1 ПКУ, об`єкт оподаткування податком на прибуток визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до НП(С)БО або МСФЗ, на різниці, які виникають відповідно до положень ПКУ.

Згідно з п. 3 П(С)БО 31 фінансові витрати це витрати на проценти та інші витрати підприємства, пов`язані із запозиченням.

При цьому податкових різниць щодо суми нарахованих відсотків за кредитом, наданим резидентом, Податковим кодексом не передбачено.

Державна фіскальна служба України у консультації від 19.11.2018 р. № 4870/6/99-99-15-02-02-15/ІПК зазначає, що при визначені фінансового результату до оподаткування відсотки за отриманими кредитами від банківських установ враховуються за правилами бухгалтерського обліку, встановленими П(С)БО 31.

Фінансові витрати визнаються витратами того звітного періоду, за який вони були нараховані, тобто визнані зобов`язаннями (крім капіталізованих фінансових витрат такі суми не визнаються витратами при нарахуванні процентів, а включаються до собівартості кваліфікаційного активу, крім суб`єктів малого підприємництва для них діє загальне правило нарахування) (п. 4 П(С)БО 31).

Витрати, пов`язані з проведенням господарської діяльності підприємства, мають бути підтверджені належно оформленими первинними документами.

Витрати, понесені Підприємством "Дойче Аграртехнік" на сплату процентів за користуванням кредитними коштами, що безпосередньо пов`язані з підприємницькою діяльністю, є витратами, пов`язаними з отриманням доходів, оскільки нараховані проценти за користування кредитом є платою за надану послугу щодо користування кредитними коштами.

Крім того, згідно з положеннями ст. ст.49, 53 Закону України "Про банки і банківську діяльність" обов`язок банку встановлювати процентні ставки (надання безпроцентних кредитів або встановлення процентних ставок на рівні, нижчому від собівартості банківських послуг у такому банку заборонено) за надання кредитів та інших послуг, а тому особа позбавлена можливості несплати процентів за користування такою банківською послугою, як користування кредитами.

Відповідно до П(С)БУ 16 проценти за користування кредитами (кредитними коштами) належать до фінансових витрат.

Суд зазначає, що відповідачем не спростовано, що в межах перевірки взаємозв`язок отриманих коштів із веденням підприємницької діяльності: цільова спрямованість кредиту на провадження господарської діяльності є достатніми підставами для відображення в бухгалтерському обліку та податковій звітності витрат, пов`язаних з нарахуванням процентів за користування кредитом, а оплата процентів, нарахованих на кредитні кошти, одержані від банку для закупівлі товару, є не чим іншим, як вартістю придбаних банківських послуг, прямо пов`язаних з продажем товару та наданням послуг з оренди с/г техніки.

З огляду на вищевказані норми права, а також те, що контролюючим органом не ставиться під сумнів, що позивач використовує кредитні кошти саме в господарській діяльності, Підприємство "Дойче Аграртехнік" має право на віднесення сплачених процентів за користування кредитом до витрат, пов`язаних з отриманням доходів відтак є витратами, безпосередньо пов`язаними з господарською діяльністю позивача.

Відтак є безпідставним визначення за Актом перевірки завищення суми витрат, пов`язаних з віднесенням до витрат позивача процентів по фінансовим кредитам за угодами з ТОВ "ФК" Альянс Плюс" та договорам про відкриття кредитних ліній з АТ "Банк Альянс" в сумі 18 939 756,00 грн.

Суд зазначає, що таблиця, складена перевіряючими на 10 сторінці Акта перевірки містяться суттєві помилки, а саме: ставка по кредиту від Банку "Альянс" № 19-089/ЮК від 14.06.2019 р. вказана всюди у розмірі 19%. Однак ставка була знижена з 19 % до 17% у відповідності до Договору про внесення змін № 2 від 10.12.2020, а 13.05.2022 на підставі Договору про внесення змін № 6 - з 17% до 15%. При цьому перевіряючи в тієї ж таблиці по неправильним ставкам самостійно по незрозумілій методиці нараховують гіпотетичну різницю.

Крім того, в зв`язку з запізненням отримання документів від ТОВ "ФК" Альянс Плюс" актів наданих послуг відсотки за 2019 рік в сумі 2 417 691,64 грн. на підставі П(С)БО 6 "Виправлення помилок і зміни у фінансовій звітності" 11.08.2020 р. було віднесено не в Д-т 92 рах., а на Д-т 442 рах. з К- ту 684 рах. і, як наслідок зазначена сума 2 417 691,64 грн у витрати підприємства не була включена взагалі.

Щодо визначеного в Акті перевірки порушення Підприємством "Дойче Аграртехнік" пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.138.3.2 п.138.3 ст.138 Кодексу, вимог Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92, внаслідок віднесення до складу витрат на збут Звітів про фінансові результати підприємства витрати на амортизацію невиробничих основних засобів (сільгосптехніки) всього на суму 5 631 306 грн, в т.ч.:за 2003 рік на суму 3 218 903 грн, за 3 квартал 2024 року на суму 2 412 403 грн, суд зазначає таке.

Вищенаведене порушення, викладене в розділі 3.1.1 "Податок на прибуток", слугувало підставою для нарахування податкового зобов`язання з ПДВ, розділ 3.1.2 "Податок на додану вартість" на підставі п.189.1 ст.189, пп."г" п.198.5 ст.198, п.201.10 ст.201 ПКУ в розмірі 10 079 819 грн, зменшення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду з податку на додану вартість на загальну суму 21 863 грн за вересень 2024 року та встановлення відсутності реєстрації зведеної податкової накладної за грудень 2023 року на суму ПДВ 10 079 819 грн з посиланням на пп. "г" п.198.5 ст.198, п.201.10 ст.201 ПКУ

В обґрунтування вищевказаного порушення ревізорами викладається наступне пояснення:

Протягом 2021-2022 роки Підприємством на підставі укладених договорів надавалась в оренду сільгосптехніка з певною датою її повернення. В зазначений у договорах термін повернення сільгосптехніки не відбулось. Згідно з даними проведеної інвентаризації основних засобів та протоколу інвентаризаційної комісії від 14.12.2023 було виявлено нестачу 13 штук сільгосптехтехніки, відомості про які наведено у таблиці Б/№ на сторінці 20 Акта перевірки від 22.01.2022. Відповідно до змісту вищезазначеної таблиці, в окремих графах розміщена інформація про найменування сільськогосподарської техніки, її кількість за найменуванням, суми нарахованої амортизації за 2023, 3 квартали 2024 роки, зазначена сума первісної вартості за кожним найменуванням та сума з податку на додану вартість. Зазначені в таблиці суми амортизації за даними бухгалтерського обліку Підприємства включені до складу витрат на збут по рахунку 93, В бухгалтерському обліку дані операції відображені за Дт 93 "Витрати на збут"/Кт 131 "Знос основних засобів", Дт 79 "Фінансовий результат" /Кт 93 "Витрати на збут" на суму 5 631 306 грн.

Перевіркою встановлено. що Підприємство "Дойче Аграртехнік" відображено в фінансовій звітності витрати на амортизацію основних засобів (нестачі) всього у сумі 5 631 306 грн за відсутності господарського обороту та діяльності, для якої придбані такі основні засоби. оскільки Підприємство "Дойче Аграртехнік" виявило нестачу таких основних засобів але здійснювало нарахування амортизації таких невиробничих основних засобів у період 2023- 2024 роки.

Коригування фінансового результату до оподаткування на суму амортизації невиробничих основних засобів в Додатках Р1 до декларації з податку на прибуток за 2023-2024 не відображено.

Згідно з даними бухгалтерського обліку та фінансової звітності встановлено, що протягом 2025-2024 Підприємство "ДОЙЧЕ АГРАРТЕХНІК" відображено витрати на амортизацію невиробничих нематеріальних активів (ліцензії) у сумі 5631306 гри., за відсутності об`єкта основних засобів (виявлено нестачу при здійсненні інвентаризації), оскільки не здійснювалась діяльність з використання таких основних засобів у виробництві.".

При цьому в Акті перевірки в розділі 3.1.2 неповернена вчасно з оренди сільгосптехніка, на відміну від розділу 3.1.1 по податку на прибуток, визначена не такою, що не використовувалась певний час в господарській діяльності, а такою, що списана з балансу та відповідно не використана в господарській діяльності.

Контролюючим органом зазначено, що оскільки розрахунок амортизації здійснюється за правилами бухгалтерського обліку, тому у разі, якщо у бухгалтерському обліку на період вибуття об`єкта основних засобів, реконструкції, добудови, дообладнання основних засобів амортизація не нараховується, то і у податковому обліку амортизація таких основних засобів припиняється у відповідному порядку.

Таким чином, в порушення пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп. 138.3.2 п. 138.3 ст. 138 ПК України, п.23 П(С)БО 7 "Основні засоби", позивачем віднесено до складу витрат на збут Звітів про фінансові результати підприємства витрати на амортизацію невиробничих основних засобів (сільськогосподарської техніки) на загальну суму 5 631 306 гривень.

Також, відповідно до регістрів бухгалтерського обліку, ПДВ у сумі 10 079 819 грн відображено у бухгалтерському обліку по Дт рахунка 641 "Розрахунки за податками" та по Кт рахунка 631 "Розрахунки з постачальниками та підрядниками".

До перевірки не були надані відомості та документи щодо використання сільськогосподарської техніки в господарській діяльності (після встановлення нестачі) та/або включення вартості таких товарів до складу оподатковуваних операцій у перевіряємому періоді.

Так, під час встановлення нестачі основних засобів за результатами проведеної інвентаризації, такі основні засоби не можуть бути використані у межах господарської діяльності підприємства.

Враховуючи наведене, в порушення п.189.1 ст.189, пп. "г" п.198.5 ст.198 ПК України Підприємством занижено податкові зобов`язання з ПДВ у сумі 10 079 819 грн.

На суму відсутніх основних засобів та не складено не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і не зареєстровано в ЄРПН, зведену податкову накладну, оскільки такі ТМЦ не використовуються в оподатковуваних операціях.

Так, перевіряючи дійшли висновків, що сільгосптехніка є невиробничими основними засобами за ознакою їх невикористання певний час у господарській діяльності, й до того ж ототожнили використання в операціях що не є господарською діяльністю (при цьому позивачем не проводилоcя ніяких операцій, що не є господарською діяльністю, що підтверджується відсутністю посилання на такі операцій в матеріалах перевірки), з поняттям невиробничого основного засобу.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 № 320/4918/19, керуючись положеннями чинного законодавства, що внормовують спірні правовідносини, у судовій справі за аналогічними підставами для скасування спірних рішень податкового органу, визначив: " Зміст підпункту 138.3.2 пункту 138.3 статті 138 ПК України в редакції Закону № 1797-VIII від 21 грудня 2016 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", який набрав чинності з 1 січня 2017 року, дає підстави вважати, що із введенням з 1 січня 2017 року змін до підпункту 138.3.2 пункту 138.3 статті 138 ПК України виробничі/невиробничі основні засоби класифікуються за ознакою їх призначення для використання у господарській діяльності безвідносно до факту безпосереднього їх використання.

Внаслідок застосування до спірних правовідносин редакції підпункту 138.3.2 пункту 138.3 статті 138 ПК України, що була змінена законодавцем на час виникнення спірних правовідносин, ГУ ДПС у м. Києві зроблено помилковий висновок, надавши виробничим основним засобам статусу невиробничих.

При цьому всі положення П(С)БО 7 "Основні засоби", Методрекомендацій № 561, пп.138.3.1, пп.138.3.2 п.138.2 ст. 138 ПКУ, які наведені як нормативна база на користь висновків по вказаному порушенню, в повній мірі підтверджують правомірність дій позивача по нарахуванню амортизаційних відрахувань протягом корисного використання (експлуатації) сільгосптехніки, при цьому оскільки реконструкція, модернізація, добудова, дообладнання та консервація не проводилась - підстави для припинення нарахування амортизації у позивача були відсутні.

Також варто зазначити, що в національних положеннях (стандартах) обліку, та в міжнародних під строком корисного використання розуміється період, протягом якого очікується, що актив буде придатний для використання суб`єктом господарювання, а не власне період фактичного використання об`єкта.

За правилами П(С)БО 7 "Основні засоби" призупинення амортизації відбувається тільки при виконанні одночасно таких двох умов: 1) у разі реконструкції; або модернізації; або добудови; або дообладнання; або консервації; 2) після виведення об`єкта з експлуатації (що має бути оформлене документально).

При цьому жодних доказів, що спірні основні засоби були виведені з експлуатації податковим органом в матеріалах перевірки не наведено, підтвердних документів на здійснення також не долучено.

Оскільки сільгосптехніка призначена для використання в господарській діяльності, оприбуткована як основні засоби виробничого призначення, була передана в оренду з відповідним нарахуванням доходу Підприємством, але за певний період, в зв`язку із неповерненням частини техніки орендарем фактично не використовувалась, у позивача відсутній обов`язок нарахування податкових зобов`язань на балансову вартість основних засобів (сільгосптехніки) за вимогами п.189.1 ст.189, пп. "г" п.198.5 ст.198, п.201.10 ст.201 ПКУ, при чому Актом перевірки податкові зобов`язання визначені виходячи з первісної вартості такої техніки, без врахування, що така техніка надавалась в оренду та амортизувалась. Самохідний оприскувач Pantera 4504 в комплектації Н сер. № РА40000108 повернуто з оренди ТОВ "Світ Агротехніка" та знову зданий в оренду ТОВ "Агрікор Холдинг" з відповідним нарахуванням орендних платежів та доходу.

Відтак є безпідставним визначення заниження податку на прибуток податку на додану вартість, заниження від`ємного значення, відповідно, відсутність обов`язку щодо реєстрації податкових накладних за такими зобов`язаннями.

Таким чином, виходячи з положень чинного законодавства, що внормовує спірні правовідносини, попри тимчасове невикористання основних засобів через їх перебування в розшуку, якщо такі основні засоби не списані та амортизуються в бухгалтерському обліку, то вони мають амортизуватися і в податковому.

Крім того, одиниця сільгосптехніки була повернута Самохідний оприскувач Pantera 4504 в комплектації Н Сер.№ РА40000108 в січні 2024 р.

Досліджені судом договори та акти приймання-передачі сільськогосподарської техніки, на виконання умов укладених договорів Підприємством "Дойче Аграртехнік" та ТОВ "Світ Агратехніки" та "Агрікор Холдінг", за формою і змістом оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" 16.07.1999 № 996-X1V із змінами і доповненнями та Положення документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, мають обов`язкові реквізити, затверджені підписами осіб, відповідальних здійснення господарських операцій, отже документально підтверджують надання в оренду Підприємством "Дойче Аграртехнік" сільськогосподарської техніки у період з 2023 по 2024 рік.

Сільськогосподарська техніка, належить Підприємству "Дойче Аграртехнік" на підставах укладених Договорів фінансового лізингу та договорів купівлі-продажу, прийнята на баланс підприємства на підставах складеного первинного обліку від Товариств обмеженою відповідальністю "Персональний Український Лізинг" та "Aмазоне-Украна".

Cуд встановив, що сільгосптехніка за переліком, наведених на стор. 7, 20, 27-29 Акта перевірки була придбана та введена в експлуатацію як виробничі основні засоби, відповідно оприбутковані на баланс Підприємства із встановленням строку корисного використання об`єкта вказане не спростовується податковим органом.

Вищенаведена сільськогосподарська техніка в бухгалтерському обліку відповідно до визначення наведеного в Національному положенні (Стандарти бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказ Міністерства фінансів України від 27.04.2000 № 92, зареєстрованого Міністерстві юстиції України від 18.05.2000 за № 288/4509 (у редакції від 29.07.2022. надалі НПсБО 7) є основними засобами Підприємства "Дойче Аграртехнік", - це матеріальні активи, які Підприємство "Дойче Аграртехнік" утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, виконаних робіт і надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисні використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу якщо він довший за рік).

Всі підтвердні документи були представлені під час перевірки, що підтверджується змістом Акта перевірки, змістом відповіді на запит щодо проведення інвентаризації. У відповіді було детально розшифровано по позиціях в розрізі техніки, укладених договорів на зберігання/оренду.

Відповідно до укладених договорів оренди за передану в оренду вищевказану сільгосптехніку Підприємством нараховувалась орендна плата з відповідним визначенням доходу та ПЗ з ПДВ як в бухгалтерському обліку так в податковому.

Самохідний оприскувач Pantera 4504 в комплектації Н сер. № РА40000108 повернуто з оренди ТОВ "Світ Агротехніка" та знову зданий в оренду ТОВ "Агрікор Холдинг" з відповідним нарахуванням доходу та ПЗ з ПДВ від орендних платежі.

Документи, які б свідчили про проведення реконструкції, модернізації, добудови, вибуття, дообладнання чи консервації основних засобів під час перевірки не надавались, оскільки не проводились.

Документів на підтвердження використання в негосподарській діяльності сільгосптехніки, таких як наказ про переведення основних засобів (далі також - ОЗ) з виробничих до невиробничих (з наведенням напряму використання або підрозділу, до якого ОЗ передається), акт про списання зіпсованої продукції, накладна на відпуск, та т. і., що підтверджують їх застосування в певних операціях Підприємством не створювалось, оскільки така негосподарська діяльність не проводилась.

В матеріалах перевірки також не вказано, яку негосподарську діяльність, які негосподарські операції з використанням сільгосптехніки проводило Підприємство "Дойче Аграртехнік".

Вся сільськогосподарська техніка належить Підприємству "Дойче Аграртехнік" на праві фінансового лізингу на підставі Договорів фінансового лізингу, укладеного між Лізингодавцем - Товариство з обмеженою відповідальністю "Персональний Український Лізинг" та Лізингоодержувачем - Підприємством "Дойче Аграртехнік", безперечно рахується на балансі підприємства, що підтверджується даними бухгалтерського обліку, фінансовою та податковою звітністю підприємства.

Так, згідно з балансом Підприємства (Звітом про фінансовий стан) станом на 31.12.2023 (вказану дату в Акті указано як дату списання ТМЦ для нарахування ПЗ з ПДВ":

Основні засоби (рядок 1010) - 48 603 тис.грн,

Первісна вартість (рядок 1011)- 61 397 тис.грн,

Знос (рядок 1012) -12 794 тис.грн.

Також під час перевірки надавались документи стосовно щорічної інвентаризації, що проводилась з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності. Під час інвентаризації активів і зобов`язань було перевірено і документально підтверджено їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінку, в т.ч. підтверджено наявність на балансі підприємства спірної сільгосптехніки.

Жодного запису у документах інвентаризації за 2023 рік немає запису про встановлення нестачі основних засобів. А той факт, що 13 основних засобів передані по договорам оренди, а 12 не повернуті із оренди, не роблять їх невиробничими.

Адже у бухгалтерському обліку взагалі відсутнє поняття "невиробничого основного засобу", а у податковому обліку відповідно п.п. 138.3.2 п.138.3 ст. 138 ПКУ "невиробничі основні засоби" означають основні засоби, не призначені для використання в господарській діяльності платника податку".

Відповідно до підпункту 134.1.1. пункту 134.1 статті 134 ПК України "об`єктом оподаткування" є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Статтею 138 ПК України визначаються різниці, які виникають при нарахуванні амортизації основних засобів.

У пункті 138.1 статті 138 ПК України встановлено, що фінансовий результат до оподаткування збільшується, зокрема, на суму нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується, зокрема на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті.

У пункті 138.3. статті 138 ПКУ визначено порядок розрахунку амортизації основних засобів або нематеріальних активів для визначення об`єкта оподаткування.

Так, згідно з підпунктом 138.3.1 пункту 138.3 статті 138 ПКУ "Розрахунок амортизації основних засобів або нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 розділу I цього Кодексу, підпунктами 138.3.2-138.3.4 цього пункту. При такому розрахунку застосовуються методи нарахування амортизації, передбачені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Для розрахунку амортизації відповідно до положень цього пункту визначається вартість основних засобів та нематеріальних активів без урахування їх переоцінки (уцінки, дооцінки), проведеної відповідно до положень бухгалтерського обліку.

Згідно з абз. 3 п.п. 138.3.1 п. 138.3 ст. 138 ПКУ в редакції, яка діє з 08.08.2020 відповідно до змін ЗУ № 786-IX від 14.07.2020: "Амортизація не нараховується за період невикористання (експлуатації) основних засобів у господарській діяльності у зв`язку з їх консервацією."

Відповідно до підпункту 138.3.2 пункту 138.3 статті 138 ПК України "Не підлягають амортизації та проводяться за рахунок відповідних джерел: витрати на придбання/самостійне виготовлення невиробничих основних засобів, невиробничих нематеріальних активів; на ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів, невиробничих нематеріальних активів.

Термін "невиробничі основні засоби", "невиробничі нематеріальні активи" означають відповідно основні засоби, нематеріальні активи, не призначені для використання в господарській діяльності платника податку."

У пункті 23 П(с)БО 7 "Основні засоби" визначено, що "нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об`єкта, який встановлюється Підприємством (у розпорядчому акті) при визнанні цього об`єкта активом (при зарахуванні на баланс), і призупиняється на період його реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання та консервації."

Відповідно до пункту 29 П(с)БО 7 "Основні засоби" "Нарахування амортизації проводиться щомісячно. Нарахування амортизації починається з місяця, наступного за місяцем, у якому об`єкт основних засобів став придатним для корисного використання.

Нарахування амортизації припиняється, починаючи з місяця, наступного за місяцем вибуття об`єкта основних засобів, переведення його на реконструкцію, модернізацію, добудову, дообладнання, консервацію".

Документів, які б свідчили про реконструкцію, модернізацію, добудову, вибуття, дообладнання чи консервацію основних засобів під час перевірки не надавались, оскільки перелічених заходів (реконструкція, модернізація, добудова, дообладнання, консервація) з сільгосптехнікою Підприємством не проводилось.

Тобто в бухгалтерському обліку не передбачено зупинення нарахування амортизації на час невикористання або простою основних засобів.

Відповідно пункту 33 П(с)БО 7 "Основні засоби" "Об`єкт основних засобів вилучається з активів (списується з балансу) у разі його вибуття внаслідок безоплатної передачі або невідповідності критеріям визнання активом."

Передача сільгосптехніки в оренду не є безоплатною передачею і вона продовжує визнаватися активом, оскільки відповідає критерію, визначеному п.6 П(с)БО 7 "Основні засоби": існує імовірність того, що Підприємство отримає в майбутньому економічні вигоди від її використання та вартість кожної з 12 одиниць може бути достовірно визначена.

Отже, оскільки сільгосптехніку, яка перелічена на стор. 20 Акту перевірки, Підприємство не виводило із експлуатації та не переводило на консервацію, то Підприємство вправі нараховувати по них бухгалтерську амортизацію за загальними правилами. А якщо є бухгалтерська амортизація, то має бути й податкова амортизація. Так, у категорії 102 Загальнодоступного інформаційно-довідкового ресурс ДПС України зазначено: отже, не підлягають податковій амортизації відповідно до п.п. 138.3.1 п. 138.3 ст. 138 Кодексу основні засоби, не призначені для використання в господарській діяльності платника податку (невиробничі), а також ті, що знаходяться на консервації.

Якщо основні засоби призначені для використання у господарській діяльності і нарахування амортизації на такі активи відповідно до правил бухгалтерського обліку протягом періоду тимчасового простою не припиняється, то такі основні засоби підлягають амортизації у податковому обліку.

Таким чином, судом встановлено, що Підприємство "Дойче Аграртехнік" не допустило порушення пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.138.3.2 п.138.3 ст.138 ПКУ, вимог п. 23 П(с) БО 7 "Основні засоби", як це зазначає ГУ ДПС у м. Києві в Акті перевірки, та правомірно віднесло до складу витрат амортизацію основних засобів всього на суму 5 631 306 грн, в т.ч.: за 2003 рік на суму 3 218 903 грн, за 3 кв. 2024 року на суму 2 412 403 грн.

Викладене в розділі 3.1.1 "Податок на прибуток", стало підставою для нарахування перевіряючими податкового зобов`язання з ПДВ у розділі 3.1.2 "Податок на додану вартість".

Оскільки, позивачем не було порушено.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.138.3.2 п.138.3 ст.138 ПКУ, вимог п. 23 П(с)БО 7 "Основні засоби" отже, відповідачем зроблено помилкові висновки щодо обов`язку нарахування податкового зобов`язання на балансову вартість, при цьому до розрахунку взята первісна, а не залишкова вартість ОЗ) в сумі 10 079 819 грн.

На сторінці 28 Акта перевірки перевіряючи наводять спочатку склад інвентаризаційної комісії, яка затверджена Наказом № 7-П від 16.10.2023 р., а потім наступну інформацію: "При проведенні інвентаризації було виявлено нестачу наступних основних засобів (товарно-матеріальних цінностей, і наводять таблицю з переліком сільгосптехніки, що бракує.

Далі на сторінках 30 31 Акта перевірки повторюють цю ж інформацію:

"Враховуючи викладене, під час встановлення нестачі основних засобів (в ході проведення інвентаризації ТМЦ, ОЗ та активів 14.12.2023), такі основні засоби (сільськогосподарська. техніка) не можуть бути використані у межах господарської діяльності підприємства.

Під час встановлення відсутніх основних засобів платник зобов`язаний визначити податкові зобов`язання з ПДВ за основною ставкою згідно з підпунктом "г" пункту 198.5 статті 198 розділу V Кодексу, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Кодексу та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в ЄРПН в терміни, встановлені Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну, оскільки такі товари не використовуються в оподатковуваних операціях."

Відтак застосувавши норму підпункту 138.3.2 пункту 138.3 статті 138 ПК України у редакції до внесення змін згідно з Законом № 1797-VIII від 21 грудня 2016 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", ГУ ДПС у м. Києві помилково ототожнили зміст понять "не використання у господарській діяльності" та "використання в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку", що призвело до неправомірного висновку щодо безпідставного віднесення до складу витрат на збут Звітів про фінансові результати підприємства витрати на амортизацію невиробничих основних засобів (сільгосптехніки) всього на суму 5 631 306 грн, в т.ч. за 2003 рік на суму 3 218 903 грн, за 3 квартал 2024 року на суму 2 412 403 грн.

Отже, зроблено неправильне правозастосування норми пункту 198.5 статті 198 ПК України, та, як наслідок, помилкові висновки щодо обов`язку нарахування податкового зобов`язання на балансову вартість, при цьому до розрахунку взята первісна, а не залишкова вартість ОЗ) в сумі 10 079 819 грн.

Необхідно зазначити, що один основний засіб - Самохідний оприскувач Pantera 4504 в комплектації Н Сер. № РА40000108 - був повернутий із оренди, і за цей період 2023-2024 рр. був отриманий дохід, а саме, за 2024 рік 740 623,06 грн за 2023 р. 690 321,87 грн Отже, перевіряючі не мало права знімати амортизацію та помилково стверджувати, що цей ОЗ засіб є невиробничим.

Як би в ході проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, основних засобів та активів позивачем була б встановлена нестача основних засобів, наприклад крадіжка, то навіть в такому випадку підпункт "г" пункту 198.5 статті 198 ПКУ не може бути застосований, адже в разі нестачі ОЗ вони повинні бути списані з балансу на підставі складання акта списання (форма ОЗ-3) в тому звітному періоді, в якому була визнана нестача об`єктів ОЗ у зв`язку з їх викраденням, як відсутніх активів у відповідності до п. 33 П(с)БО 7 "Основні засоби" проведенням Д-т 976 "Списання необоротних активів" К- т 104 та списується амортизація проведенням Д-т 131 К-т 104.

Тобто вся сума залишкової вартості неповернутих з оренди 12 основних засобів була б віднесена до витрат.

Одночасно суму збитку враховують на позабалансовому субрахунку 072 до встановлення винної особи і компенсації нею збитку. У разі виявлення винної особи визнають її заборгованість і дохід у розмірі фактично нанесеного підприємству збитку (Д-т 375 "Розрахунки з відшкодування нанесених збитків" К-т 746 "Інші доходи") і "закривають" позабалансовий субрахунок 072.

А у податковому обліку спрацювали б ліквідаційні різниці відповідно до пп. 138.1, 138.2 ПКУ. За підсумками звітного (податкового) періоду, в якому проведено списання вкраденого ОЗ, потрібно б було бухгалтерський фінансовий результат: збільшити на суму бухоблікової залишкової вартості, зменшити на суму "податкової" залишкової вартості.

Що стосується нарахування "компенсуючих" ПЗ згідно з цією нормою абзацу "г" п.198.5 ПКУ, то в ній прямо сказано, що вона не застосовується у випадках, зазначених у п. 189.9 ПКУ. Крім того, ця норма п.п. "г" п. 198.5 ПКУ говорить про нарахування ПЗ, якщо об`єкт основі засоби призначений для використання або починає використовуватися в не господарчій діяльності. Але основні засоби аж до моменту списання з балансу використовуються в господарській діяльності, а після ліквідації (розкрадання) взагалі ніякому використанню не підлягає (ні в якій діяльності, у тому числі в негосподарській).

Згідно з пунктом 189.9 статті 189 ПКУ у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, такаv ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Норма цього пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства, або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

В Узагальнюючій податковій консультації, затвердженої наказом Мінфіну від 03.08.2018 р. № 673 таким документом названа виписка з ЄРДР, що засвідчує факт реєстрації відомостей про кримінальне правопорушення, отримана в порядку, встановленому КПК, або інший документ, який згідно із законодавством підтверджує факт розкрадання.

Тобто за наявності виписки з ЄРДР, що засвідчує факт реєстрації відомостей про кримінальне правопорушення, ніяких ПЗ нараховувати не треба, ні на підставі п. 189.9 ПКУ, ні згідно з п. 198.5 ПКУ.

Отже, оскільки сільгосптехніку, яка перелічена на стор. 28 та 29 Акта перевірки, Підприємство не губило, не зазначало як нестачу, не виводило із експлуатації, не списувало з балансу по К-ту 104 рахунку і не порушувало п.189.1 ст.189, пп. "г" п.198.5 ст.198, п.201.10 ст.201 ПКУ, як це зазначає ГУ ДПС у м. Києві в акті перевірки, то Підприємство "Дойче Аграртехнік" не повинно було по факту проведення інвентаризації 14.12.2023 р. нараховувати податкове зобов`язання з ПДВ за грудень 2023 р. в розмірі 10 079 819 грн та реєструвати зведену податкову накладну в ЕДРПН.

Щодо визначеного в Акті перевірки порушення Підприємством "Дойче Аграртехнік" п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Кодексу, вимог п. 7, п.18 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.12.1999 № 318, що призвело до завищення витрат в сумі 19 709 000,0 грн в 2023 році та заниження фінансового результату до оподаткування за 2023 рік в цій сумі.

Вказаний висновок не підтверджується нормативно та документально.

Суть викладеного порушення (стор. 13-17 акта), податковий орган в Акті перевірки виснував завищення суми втрат, пов`язаних з наданням гарантій, оскільки такі витрати не пов`язані із визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Вказаний висновок зроблено виходячи з міркувань перевіряючих, що фактично гарантії є одним з видів страхування

Відтак виходячи з міркувань щодо правової природи гарантій (на думку податкової це страхові платежі), що відповідальність за збереження товарів під час перевезення несе покупець-нерезидент, та те, що вказані гарантії не є обов`язком покупця, зроблено висновок, що Підприємство не мало права формувати витрати в сумі таких гарантій.

Процитовано визначення господарської діяльності згідно норм ПКУ, здійснено посилання на норми ст. 134,135, 44 ПКУ, окремі положення П(С)БО 9 "Запаси", 15 "Дохід", 16"Витрати", аналізуючи які, представники податкового органу дійшли висновку, що "надання гарантій не належить до адміністративних витрат підприємства".

Cуд зазначає, що в матеріалах перевірки невірно вказано, що гарантії в розмірі 19 709 000,00 грн. було сплачено за договорами гарантій задля забезпечення виконання зобов`язань перед перед Бенефіціаром Compac S.A., в той час як фактично було укладено ряд договорів для забезпечення виконання зобов`язань з 5 контрагентами за різними договорами поставки.

Всі документи, передбачені чинним законодавством, що супроводжували вказані операції, були надані в повному обсязі до перевірки та суду (зокрема, Договори з ТОВ "РОДЕО КАПІТАЛ", Гарантії до таких Договорів, договори з контрагентами, накладні, зовнішньоекономічні контракти, митні декларації, банківські виписки, регістри бухгалтерського обліку)

П(С)БО 16 "Витрати" містить перелік адміністративних витрат, зокрема п.18 вказаного стандарту, що процитовано в акті, міститься позиція - інші витрати загальногосподарського призначення.

При цьому п. 9 такого стандарту містить чіткий перелік позицій, які не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати:

9.1. Платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо.

9.2. Попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг.

9.3. Погашення одержаних позик.

9.4. Інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту).

9.5. Витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до

положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

9.6. Балансова вартість валюти.

Виплати гарантій банкам, іншим фінансовим установам не входить до переліку, що не визнаються витратами та є іншими витратами з переліку адміністративних витрат згідно П(С)БО 16.

Зазначені витрати безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю Підприємства, оскільки необхідність укладення вказаних Договорів гарантій та отримання гарантій зумовлено необхідністю створення ділової репутації позивача (принципала), як конкурентоспроможного суб`єкта на ринку, проведення операцій з постачання на експорт продукції.

В Акті перевірки не надано доказів невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності Підприємства, їх збитковості або інших обставин, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Необхідність укладення договорів про надання гарантій контрагентам спричинена введенням воєнного стану в Україні з 24.02.2022, що зумовлювало додаткові ризики невиконання саме Підприємство "Дойче Аграртехнік" (Принципалом) взятих на себе зобов`язань з поставки товару на експорт згідно укладених договорів поставок Беніфіціарам. В кожному договорі Гарантії в п. 1.1 вказується по якому саме Договору поставки, укладеному між Принципалом, як Покупцем та Бенефіціаром, як Постачальником, надається гарантія і цей договір іменується як "Основний договір".

Перевіряючи під час перевірки не вивчали документи, не аналізували результати проведених фінансово-господарських операцій, в той час як завдяки укладанню Договорів надання гарантій (що призведе у випадку невиконання Принципалом своїх зобов`язань Бенефіціар отримає гарантовану виплату), нерезиденти укладали контракти з Підприємством "Дойче Аграртехнік", надходила валютна виручка, отримано значний дохід від проведених операцій.

За методом розподілу витрат прибуток від здійснення операцій реалізації на експорт висівок кукурудзяних склав 36 млн. грн. Відтак такі операції є економічно обґрунтованими.

За домовленістю сторін має бути передбачена оплата послуг гаранта та визначені її розмір та порядок здійснення. Згідно з п. 18 П(С)БО 16 плата за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги банків (фінансових установ) належать до адміністративних витрат. А їх відображають на однойменному рахунку 92.

За правилами бухгалтерського обліку при укладанні Договорів надання гарантій та вступу гарантії в силу у Принципала (Підприємства "Дойче Аграртехнік") виникають зобов`язання в сумі вартості гарантії в розмірі договірного відсотка від гарантійної суми.

Всі договори гарантії типові, вони розроблені фінансовою установою і узгоджені НБУ, оскільки ця діяльність ліцензується.

28.07.2023 р. між ТОВ "Родео Капітал" та Підприємством "Дойче Аграртехнік" було укладено Договір № 42-23 надання гарантії. За цим Договором Гарант (ТОВ "Родео капітал") гарантує перед Бенефіціаром (Shell Invest S.A.) виконання Принципалом (Підприємством "Дойче Аграртехнік" своїх обов`язків за контрактом на покупку кукурудзяних висівок". На підставі п.3.1. Максимальний розмір гарантії, яку Гарант зобов`язаний видати Бенефіціару у відповідності до Договору складає 21 200 000,00 грн. Вартість гарантії (вартість послуги за надання гарантії) згідно п. 3.2. становить 10% від максимального розміру гарантії, а саме, 2 120 000,00 грн. Гарантія вступає в силу з моменту її видачі, а саме, 28.07.2023 р.

В бухгалтерському обліку наступна операція відображається в бухгалтерського обліку наступною проводкою: 28.07.2023 Дт 92 Кт 6851 2 120 000,00

відображена заборгованість перед Гарантом (ТОВ "Родео капітал" в сумі вартості гарантії (вартість послуги за надання гарантії).

Щодо заборгованості нерезидентів, в тому числі, нерезидента Compac S.A. (Люксембург) в сумі 7 439 775,49 грн станом на 31.12.2023 р. і пов`язанням договорів гарантій (наданих гарантій) ТОВ "Родео капітал" перевіряючими до надходження валютної виручки, cудом встановлено, що перевіряючи під час перевірки не вивчали документи, а саме предмет договору. Бенефіціарами є нерезиденти, а не Підприємство "Дойче Аграртехнік" і вбачати наявність заборгованості нерезидентів станом на 31.12.2023 р. щодо включення у витрати вартість послуги за надання гарантії є незрозумілим.

У періоді, що охоплений податковою перевіркою, Підприємство "Дойче Аграртехнік" користувалось послугами ТОВ "РОДЕО КАПІТАЛ", що є фінансовою установою та має ліцензію надання фінансових послуг, зокрема, надання гарантій.

Основний вид діяльності ТОВ"РОДЕО КАПІТАЛ": 64.19 Інші види грошового посередництва, Інші види діяльності: - 64.91 Фінансовий лізинг; - 64.92 Інші види кредитування; - 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення).

Суть фінансової послуги полягала в тому, що ТОВ "РОДЕО КАПІТАЛ", як надавач фінансової послуги гарант, надавав Підприємству "Дойче Аграртехнік", як споживачеві фінансової послуги принципалу, гарантії виконання зобов`язань за господарськими договорами, що укладені між Підприємством "Дойче Аграртехнік" та компанією - нерезидентом Compac S.A. Гарантії видавались на користь Compac S.A., як бенефіціара.

Відповідно до умов договорів, що укладені між Підприємством "Дойче Аграртехнік", як продавцем (постачальником), та Compac S.A., як покупцем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед покупцем за належне виконання умов договору поставки.

Під таким належним виконанням умов розуміється постачання товару якості, що визначена в договорів, кількості, що визначена в договорі, та у строки, що визначені в договорі. Наслідком неналежного виконання чи невиконання Підприємством "Дойче Аграртехнік" умов договору є застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій компанією Compac S.A. У випадку невиконання Підприємством "Дойче Аграртехнік" перед Compac S.A. свого зобов`язання зі сплати штрафних (фінансових) санкцій, таке виконання забезпечено гарантом ТОВ "РОДЕО КАПІТАЛ".

Отже, факт того, що Compac S.A. є бенефіціаром відповідно до умов договорів гарантій, не суперечить ані діловій практиці, ані чинному законодавству України.

Разом із тим факт того, що Підприємство "Дойче Аграртехнік" є принципалом відповідно до умов договорів гарантії, тобто споживачем фінансової послуги і, відповідно, особою, яка має сплатити за таку фінансову послугу, також не суперечить ані діловій практиці, ані чинному законодавству України, ані здоровому глузду.

Посилання податкового органу на наявність станом на кінець звітного періоду, тобто 31.12.2023, дебіторської заборгованості Compac S.A. перед позивачем, тобто заборгованості за поставлений останнім товар, не може бути підставою для невизнання договору гарантії укладеним. Договори гарантії не визначають відповідальність гаранта за невиконання чи не належне виконання покупцем умов договору поставки перед продавцем, зокрема щодо виконання покупцем умов оплати товару. Отже, твердження про те, що гарантії видані на користь Підприємства "Дойче Аграртехнік", а споживачем фінансової послуги є Compac S.A., не відповідає дійсності.

Договори гарантії між Підприємством "Дойче Аграртехнік" та ТОВ "РОДЕО КАПІТАЛ", є належним чином укладеними, відповідно до законодавства України, є оплаченими, є такими, що створюють цивільно-правові наслідки для сторін, а також третіх осіб, а саме бенефіціара, тобто Compac S.A. Послуга гаранта, як будь-яка фінансова послуга, підлягає оплаті споживачем. Отже, оплатність послуги ТОВ "РОДЕО КАПІТАЛ" компанією ТОВ "Дойче Аграртехнік" відповідає чинному законодавству України.

Твердження податкового органу, що оскільки гарант (ТОВ "РОДЕО КАПІТАЛ") несе зобов`язання перед бенефіціаром нерезидентом, а тому такі послуги вважаються наданами саме бенефіціару (Compac S.A.) є хибним. Договорами гарантії чітко визначено, що послуга надається ТОВ "Дойче Аграртехнік", як принципалу.

Тобто податковий орган фактично стверджує, що Compac S.A., як бенефіціар по гарантії, мав би бути і принципалом по такій гарантії, що суперечить чинному законодавству.

Порядок надання гарантій визначається ст. ст. 560 - 569 ЦКУ. Так, гарантією визнається письмове зобов`язання банку, іншої фінансової установи, страхової організації (гаранта), яке видається за клопотанням іншої особи (принципала), за яким гарант зобов`язується сплатити кредиторові принципала (бенефіціарові) відповідно до умов гарантійного зобов`язання грошову суму після подання бенефіціаром письмової вимоги про її сплату.

Отже, виключається поєднання в одній особі бенефіцара та принципала. Для гарантії важлива наявність трьох учасників правочину гаранта, принципала (клієнта або споживача фінансової послуги) та бенефіціара (особи, на чию користь видана гарантія).

Твердження податкового органу, що гарантія комерційного договору є одним з видів страхування при перевезенні за межі митної території України, є також хибним. Так, страхування вантажів є фінансовою послугою, яка може надаватися страховою компанією (не фінансовою компанією гарантом). Цей вид страхування є різновидом майнового страхування, тобто страхування майна від ризиків випадкової втрати чи загибелі. Ця фінансова послуга відрізняється по своїй суті від послуги гарантування виконання зобов`язань однією зі сторін господарського правочину. Більше того, ці дві послуги можуть надаватись одночасно, оскільки мають різну природу: страхування убезпечує вантаж як майно від ризику випадкової втрати чи знищення, а гарантія забезпечує майнові (фінансові) інтереси покупця у випадку неналежного виконання чи невиконання постачальником (продавцем) свого обов`язку по договору.

Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 11 лютого 2021 року у справі № 813/6509/14, згідно з яким нездійснення банком на користь бенефіціара гарантійних платежів не спростовує факту отримання позивачем гарантійних послуг, а суть банківської послуги полягає в наданні гарантії, а не у фактичному здійсненні платежів гарантом на користь бенефіціара (кредитора).

Також в цій постанові Верховний Суд підтвердив правомірність віднесення таких витрат до витрат платника.

Аналогічна позиція по вказаному питанню викладена в судовому рішенні Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року по справі № 320/23602/24.

Відтак, укладення договору про надання гарантії кредиторам, з якими укладено, зокрема, договори купівлі-продажу, фактично направлено на забезпечення виконання своїх зобов`язань за договорами купівлі-продажу, приймаючи до уваги обставини, в яких опинилася країна з 24.02.2022, є законними витратами платника.

Вказані операції з ТОВ "Родео Капітал" є економічно доцільними, економічно обґрунтованими, необхідність продиктована умовами, в яких на даний час знаходиться держава.

Отже, факт віднесення Підприємством "Дойче Аграртехнік" до складу адміністративних витрат вартості отриманих від ТОВ "Родео Капітал" гарантій на суму 19 709 000,00 грн є правомірним, а висновки податкового органу щодо неправомірності такої операції є безпідставними.

Беручи до уваги вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість встановлених податковим органом порушень позивачем податкового законодавства, що мало наслідком прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень оскільки такі порушення не відповідають дійсності.

Судом також враховано висновок експерта за результатами проведення експертного економічного дослідження від 07.10.2025 № 526/25-25, в якому досліджувались наступні питання:

1. Чи підтверджується документально висновки Акта про результати документальної планової виїзної перевірки від 22.01.2025 № 3554/Ж5/26-15-07- 02-01-01/25284010, складеного ГУ ДПС у місті Києві, щодо якого визначено податкові зобов`язання з податку на прибуток у сумі 7 970 411,00 грн та штрафні санкції у сумі 1 174 871.00 грн?

2. Чи підтверджуються документально висновки Акта про результати документальної планової виїзної перевірки від 22.01.2025 № 3554/Ж5/26-15-07- 02-01-01/25284010, складеного ГУ ДПС у місті Києві, щодо якого визначено завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) звітного періоду в сумі 21 863,00 грн?

3. Чи підтверджуються документально висновки Акта про результати документальної планової виїзної перевірки від 20.10.2025 № 3554/Ж5/26-15-07- 02-01-01/25284010, складеного ГУ ДПС у місті Києві, щодо якого визначено податкові зобов`язання з податку на додану, вартість в сумі 10 057 956,00 грн та штрафні санкції у сумі 2 514 489,00 грн?

4. Чи підтверджуються документально висновки Акта про результати документальної планової виїзної перевірки від 22.01.2025 № 3554/Ж5/26-15-07- 02-01-01/25284010, складеного ГУ ДПС у місті Києві, щодо якого визначено суму штрафу в розмірі 3 400,00 грн за платежем податок на додану вартість?

Згідно зазначеного висновку висновок експерта від 07.10.2025 № 526/25-25 висновки Акта перевірки документально не підтверджуються.

Таким чином, суд зазначає, що податковий орган, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі висновків викладених у акті документальної позапланової виїзної перевірки діяв необґрунтовано, у зв`язку з чим у суду наявні підстави прийти до висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування.

Отже, податкові повідомлення - рішення від 14.03.2025 № 2, № 2, № 2, № 2 є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; п.58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, п.29).

Згідно з ч.1 ст.9, ст.72, ч.1, 2, 5 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

А тому виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як випливає з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 30 280,00 грн. Відтак враховуючи, розмір задоволених позовних вимог позивача, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 30 280,00 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України від 14.03.2025 № 2 (форма "Р"), яким визначено податкові зобов`язання з податку на прибуток у сумі 7 970 411 грн і штрафні санкції у сумі 1 174 871 грн.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України від 14.03.2025 № 2 (форма "В4"), яким визначено завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 21 863 грн.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України від 14.03.2025 № 2 (форма "Р"), яким визначено податкові зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 10 057 956 грн і штрафні санкції у сумі 2 514 489 грн.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України від 14.03.2025 № 2 (форма "ПН"), яким визначено суму штрафу в розмірі 3 400 грн за платежем податок на додану вартість.

Стягнути на користь Підприємства "Дойче Аграртехнік" (місцезнаходження: м. Київ, бул. Марії Приймаченко, буд. № 1/27, ) судовий збір у розмірі 30 280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок № 33/19, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.