Справа № 360/945/25
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2026-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про прийняття звіту

01 квітня 2026 року м. ДніпроСправа № 360/945/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши у письмовому провадженні звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення суду у справі № 360/945/25 за адміністративним позовом адвоката Приходька Андрія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10.10.2025 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява адвоката Приходька Андрія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в порядку статті 382 КАС України, у справі за адміністративним позовом адвоката Приходька Андрія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2025 року заяву адвоката Приходька Андрія Анатолійовича про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, протягом 60 днів з дня отримання цієї ухвали, подати до суду звіт про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 у справі № 360/945/25.

Ухвалою суду від 29.12.2025 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області про виконання судового рішення у справі № 360/945/25. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 у справі № 360/945/25, - три місяці з дня отримання цієї ухвали.

23.03.2026 від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надійшов звіт про виконання рішення суду.

У звіті про виконання рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, зокрема, зазначило, що відповідно до розрахунку з підсистеми «Реєстр судових рішень» ІКІС ПФУ станом на березень 2026 загальна заборгованість за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 по справі № 360/945/25 становить 497 589 грн. На виконання зазначеного рішення суду з датою набрання законної сили 31.07.2025 проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019, нараховану різницю в пенсії за період з 01.12.2019 по 31.12.2025 в розмірі 471127,71 грн. обліковано, з яких- відкладена заборгованість за минулий період (з 01.12.2019 по 30.07.2025) 428653,24 грн. (з дати відповідно до зобов`язання по суду по дату набрання законної сили рішення суду) (джерело фінансування- кошти Державного бюджету);- поточна заборгованість (з 31.07.2025 по 31.12.2025) 42 474,47 (з дати набрання законної сили рішення суду по місяць виконання рішення суду) (джерело фінансування кошти Державного бюджету). Розмір пенсії з січня 2026 року з урахуванням перерахунку становить 17918,44 грн., з якого до виплати 9478,00 грн., а поточний борг, який облікований в Реєстрі судових рішень складає 47 190 грн. 14 коп.:- поточна заборгованість (з 31.07.2025 по 31.12.2025) 20 728,85 (з дати набрання законної сили рішення суду по місяць виконання рішення суду) (джерело фінансування кошти Державного бюджету).- поточна заборгованість (з 01.01.2026 по 31.01.2026) 8510,64 грн. (наступний місяць після виконання рішення суду) (джерело фінансування кошти Державного бюджету).- поточна заборгованість (з 01.02.2026 по 28.02.2026) 8510,64 грн. (через місяць після виконання рішення суду) (джерело фінансування кошти Державного бюджету)- поточна заборгованість (з 01.03.2026 по 31.03.2026) 9440,01 грн. (джерело фінансування кошти Державного бюджету). З грудня 2025 року розпочато погашення заборгованості та виплачено 21745 гривень 62 копійки. Отже, станом на березень невиплаченою залишається забаргованість у розмірі 475 843,38 грн., з яких відкладе

Представник позивача, позивач письмових пояснень щодо поданого звіту не надали.

При розгляді звіту про виконання рішення суду, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до частин другої, третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19, від 01 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справі № 140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Зазначені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, від 07 лютого 2022 року у справі № 200/3958/19-а.

Відповідності до частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Згідно із частиною першою статті 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Абзацом першим частини першої статті 382-3 КАС України визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 382-3 у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Частиною десятою статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу (частина одинадцята статті 382-3 КАС України).

Щодо прийняття чи не прийняття звіту, то суд виходить з такого.

Як вже вище вказано, визначеними у частині другій статті 382-3 КАС України підставами для відмови у прийнятті звіту, наслідком чого є накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу, є:

- не наведення суб`єктом владних повноважень обґрунтованих обставин, які ускладнюють виконання судового рішення, або

- заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення, або

- звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Судом встановлено, що звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відповідає вимогам, встановленим частинами другою, третьою статті 382-2 КАС України.

Розглянувши звіт про виконання рішення суду разом з доданими до нього доказами, суд встановив.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 у справі № 360/945/25, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, які визначені в довідці Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях) № 31/32-0695 від 09.04.2025 та фактично сплачених сум.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 по справі №360/945/25 головним управлінням проведено перерахунок пенсії, ОСОБА_1 , з 01.12.2019 у відповідності до довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії № 100/01243 вихідний № 31-32-0695 від 09.04.2025 року.

За результатом проведеного перерахунку нараховано різницю в пенсії за період з 01.12.2019 по 31.12.2025 у розмірі 471127,71 грн.

Відповідно до розрахунку з підсистеми «Реєстр судових рішень» ІКІС ПФУ станом на березень 2026 загальна заборгованість за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 по справі № 360/945/25 становить 497 589 грн.

На виконання зазначеного рішення суду з датою набрання законної сили 31.07.2025 проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019, нараховану різницю в пенсії за період з 01.12.2019 по 31.12.2025 в розмірі 471127,71 грн. обліковано, з яких:

- відкладена заборгованість за минулий період (з 01.12.2019 по 30.07.2025) 428653,24 грн. (з дати відповідно до зобов`язання по суду по дату набрання законної сили рішення суду) (джерело фінансування- кошти Державного бюджету);

- поточна заборгованість (з 31.07.2025 по 31.12.2025) 42 474,47 (з дати набрання законної сили рішення суду по місяць виконання рішення суду) (джерело фінансування кошти Державного бюджету).

Розмір пенсії з січня 2026 року з урахуванням перерахунку становить 17918,44 грн., з якого до виплати 9478,00 грн., а поточний борг, який облікований в Реєстрі судових рішень складає 47 190 грн. 14 коп.:

- поточна заборгованість (з 31.07.2025 по 31.12.2025) 20 728,85 (з дати набрання законної сили рішення суду по місяць виконання рішення суду) (джерело фінансування кошти Державного бюджету);

- поточна заборгованість (з 01.01.2026 по 31.01.2026) 8510,64 грн. (наступний місяць після виконання рішення суду) (джерело фінансування кошти Державного бюджету);

- поточна заборгованість (з 01.02.2026 по 28.02.2026) 8510,64 грн. (через місяць після виконання рішення суду) (джерело фінансування кошти Державного бюджету);

- поточна заборгованість (з 01.03.2026 по 31.03.2026) 9440,01 грн. (джерело фінансування кошти Державного бюджету).

З грудня 2025 року розпочато погашення заборгованості та виплачено 21745 гривень 62 копійки.

Отже, станом на березень невиплаченою залишається забаргованість у розмірі 475 843,38 грн., з яких відкладена заборгованості у сумі 428653,24 грн., (джерелом фінансування якої є кошти Державного бюджету України), а також частина поточної заборгованості у сумі 47190,14 грн.

Головним управлінням 05.03.2026 №2000-0510-5/38551 зроблено запит до Пенсійного фонду України щодо виділення коштів на виплату різниці в пенсії ОСОБА_2 за відповідний період у розмірі 466 403 гривень 37 копійок. ( без поточної заборгованості (з 01.03.2026 по 31.03.2026) 9440,01 грн).

Отже судом установлено, що невиплаченою залишається донарахована на виконання рішення суду у справі № 360/945/25 заборгованість у розмірі 466403,37 грн, яку, як стверджує відповідач, буде виплачено на умовах Порядку № 1165 та Порядку № 821 після надходження відповідних коштів з Державного бюджету України.

Також наданими в матеріали справи доказами підтверджено, що ГУПФУ в Харківській області в межах наданих йому повноважень вживаються всі залежні від нього заходи з метою повного виконання рішення суду, проте такі заходи не призвели до повного виконання рішення суду.

Приписами статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», яка набрала законної сили з 01 квітня 2021 року, затверджено Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку (далі - Порядок).

Цією постановою затверджено зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема до пунктів 4 та 6 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280.

Так, згідно з пунктом 4 та абзацом дев`ятим пункту 6 Положення, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань:

розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України;

забезпечує своєчасну та у повному обсязі виплату пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

З вищевказаних положень слідує, що з 01 квітня 2021 року фінансування пенсійних виплат здійснюється безпосередньо Пенсійним фондом України та не віднесено до компетенції ГУПФУ в Харківській області.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території (далі Порядок № 1165).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 1165 цим Порядком визначено механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) з урахуванням надбавок, підвищень, компенсації втрати частини доходу, грошової допомоги та інших пов`язаних із ними виплат, які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати (далі - пенсійні виплати за минулий період) внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - отримувачі).

Пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

Облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами Пенсійного фонду України, в яких особи перебувають на обліку як одержувачі пенсій, в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про відновлення виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), а також про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб або осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території (за наявності нарахованих сум, що підлягають виплаті за період до місяця відновлення виплати пенсій або до місяця смерті особи) (далі - рішення), та у cформованому на їх підставі переліку отримувачів виплат за минулий період (далі - перелік отримувачів) (пункт 2 Порядку № 1165).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1165 пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису.

Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів.

У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

За результатами виконання бюджету Пенсійного фонду України за дев`ять місяців відповідного року зазначений в абзаці другому цього пункту розмір пенсійної виплати за минулий період може бути збільшений пропорційно залишку бюджетних призначень, але не може перевищувати належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

Порядком здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 (далі - Порядок № 821), визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування).

Згідно з абзацом другим пункту 2 Порядку № 821 термін «судові рішення» у цьому Порядку вживаються у такому значенні рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України від 05.06.2012 № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (після 01.01.2013), на виконання яких стягувачу призначено (перераховано) пенсію (щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці).

Визначення терміну «перераховані пенсії за рішенням суду» наведено в абзаці третьому пункту 2 Порядку № 821. Так, перераховані пенсії за рішенням суду - сума пенсії або щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), визначена як різниця між розміром призначеної/перерахованої на виконання судового рішення суми виплати та визначеним органом Пенсійного фонду України розміром, з урахуванням положень нормативно-правових актів.

За приписами пункту 3 Порядку № 821 облік нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час та перерахованих пенсій за рішенням суду ведеться в базах даних одержувачів відповідних виплат (електронних пенсійних справах/електронних справах одержувачів) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про призначення (перерахунок) відповідних виплат та у сформованому на їх підставі переліку одержувачів виплат на виконання судових рішень (далі - перелік).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 821 видатки на виплату нарахованих пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за рішеннями суду за минулий час (тобто за період, визначений за рішеннями суду, які набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких визначено зобов`язання органу Пенсійного фонду України здійснити нарахування/перерахунок/виплату сум пенсії, доплат, надбавок тощо до пенсії, довічного грошового утримання суддям у відставці, за час, що передує даті набрання законної сили такими рішеннями суду) та перерахованих пенсій за такими рішеннями суду здійснюються за окремими напрямами, передбаченими в бюджеті Пенсійного фонду України на таку мету, за джерелами виплати відповідних сум, визначених законодавством.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 821 виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що 7 передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 821 для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 7 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.

Пунктом 8 Порядку № 821 передбачено, що невиплачені протягом поточного бюджетного періоду суми нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час і перерахованих пенсій за рішенням суду виплачуються в наступному бюджетному періоді в межах встановлених бюджетних асигнувань у порядку, передбаченому пунктами 5-7 цього Порядку.

Отже, нормами Порядку № 821 передбачено порядок виплати перерахованих на виконання судових рішень пенсій як за минулий час (нараховані на виконання судового рішення), так і поточних пенсій, а саме різниці між розміром призначеної / перерахованої на виконання судового рішення суми виплати та визначеним органом Пенсійного фонду України розміром, з урахуванням положень нормативно-правових актів.

Оскільки Постанова № 821 набрала чинності до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 360/1306/25, то судове рішення має виконуватися з урахуванням вимог цієї Постанови.

У свою чергу застосування ГУПФУ в Харківській області норм Порядку № 821 під час проведення перерахунку пенсії в частині невиплати разом з поточною пенсією перерахованого розміру пенсії, не стосується виконання спірного рішення суду і у разі незгоди з такою виплатою перерахованої пенсії дії відповідача щодо застосування положень Порядку № 821 може бути предметом нового судового розгляду.

Наведені положення також свідчать, що виплата пенсій за рішеннями суду, які набрали чинності, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, які виділяються Пенсійному фонду України для таких цілей.

У ГУПФУ в Харківській області відсутня можливість самостійно формувати бюджет та виділяти кошти на фінансування пенсій за минулий час.

Згідно із усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 373/436/17, від 15 травня 2020 року у справі № 812/1813/18, від 21 травня 2020 року у справі № 310/6910/16-а та від 19 лютого 2020 року у справі № 821/1491/17, невиконання боржником (пенсійним органом) судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу (пенсіонеру) за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Суд зазначає, що діяльність територіальних органів Пенсійного фонду регламентується централізованою системою фінансування, а використання бюджетних коштів відбувається виключно в межах асигнувань, визначених головним розпорядником - Пенсійним фондом України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що невиконання рішення суду у повному обсязі на теперішній час є наслідком об`єктивних обставин, а не свідомим ухиленням відповідача від виконання такого рішення.

Наразі судом не встановлено обставин, які б свідчили про недобросовісність дій боржника саме під час виконання даного рішення суду, його умисне невиконання або ухилення від його виконання.

Навпаки судом установлено, що боржник не ухиляється від виконання рішення суду та вчиняє всіх залежних від нього заходів з метою виплати ОСОБА_1 нарахованих на виконання рішення суду коштів, а невиконання рішення суду у повному обсязі на теперішній час є наслідком об`єктивних обставин, а не свідомим ухиленням боржника від виконання такого рішення.

Також суд зазначає, що відповідно до частини дев`ятої статті 382-3 КАС України суд розглядає питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення за правилами статті 378 цього Кодексу.

Абзацом першим частини першої статті 378 КАС України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною третьою статті 378 КАС України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Суд роз`яснює, що за бажання позивач має право звернутися до суду із окремою заявою щодо зміни способу і порядку виконання судового рішення у порядку статті 378 КАС України щодо залишку нарахованої різниці в пенсії за період з 01.12.2019 по 31.12.2025.

Отже оскільки судом установлено, що виконання рішення суду по цій справі ускладнено відсутністю у ГУПФУ в Харківській області коштів на його виконання, а також те, що відповідачем вживаються у межах наданих йому повноважень заходи з метою виконання рішення суду, суд дійшов висновку про відсутність визначених у частині другій статті 382-3 КАС України підстав для відмови в прийнятті цього звіту та про прийняття звіту ГУПФУ в Харківській області від 19 березня 2026 року № 2000-0902-7/48564.

Щодо установлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду суд зазначає таке.

За своїм змістом заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких від звернувся до суду.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Метою встановлення судового контролю шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення є спонукання суб`єкта владних повноважень до виконання судового рішення зокрема і шляхом застосування наслідків, передбачених статтею 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України - накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половина якого стягується на користь заявника.

Проте, оскільки подальше виконання рішення суду здійснюється на умовах Порядку № 1165, Порядку № 821 та залежить від надходження коштів в достатньому обсязі, суд зазначає, що в цій справі за встановлених обставин щодо виконання боржником всіх залежних від нього заходів з метою виконання рішення суду, установлення судом нового строку для подання звіту про виконання рішення суду жодним чином не вплине на установлені судом причини невиконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 залишку донарахованої на виконанні рішення суду пенсії та, відповідно, жодним чином не спонукатиме ГУПФУ в Харківській області до такої виплати без дотримання установленого законодавством порядку та за відсутності відповідного фінансування.

Тобто установлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду від 30.06.2025 у справі № 360/945/25 у даному випадку жодним чином не відповідатиме меті такого заходу судового контролю.

Підсумовуючи встановлені обставини, зважаючи, що ГУПФУ в Харківській області вжито всіх залежних від нього заходів з метою виконання рішення суду, а його не повне виконання фактично зумовлено обов`язком боржника дотримуватися механізму виконання рішень суду, установленого Порядком № 821, а також відсутністю відповідного фінансування боржника, суд дійшов висновку, що зобов`язання відповідача подати новий звіт про виконання рішення суду жодним чином не сприятиме пришвидшенню його виконання, тому суд вважає за можливе прийняти звіт боржника про виконання рішення суду та припинити судовий контроль за його виконанням.

Керуючись статтями 248, 256, 295, 382, 382-1, 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19 березня 2026 року № 2000-0902-7/48564, який надійшов до суду 23 березня 2026 року за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у справі № 360/945/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Тихонов