Справа № 560/14736/25
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/14736/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Драновський Я.В.

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

31 березня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання вчинити відповідні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що пенсійний орган протиправно не зарахував до страхового стажу для призначення пенсії відповідний період роботи в колгоспі попри те, що він належним чином підтверджується наданими документами.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.06.2025 №33 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 05.07.1982 по 25.08.1982, з 05.07.1987 по 14.06.1988, з 26.07.1989 по 13.11.2001 згідно з трудовою книжкою колгоспника від 27.05.1988 серії НОМЕР_1 та призначити пенсію за віком з 16.06.2025.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 1211 грн (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13.06.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про призначення пенсії за віком згідно з Законом №1058-IV.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.06.2025 №33 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно з Законом №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Згідно з поданими документами страховий стаж позивача складає 27 років 7 місяців 1 день, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

До страхового стажу згідно наданих документів не зараховано:

- період роботи з 05.07.1982 по 25.08.1982 в колгоспі імені «Шевченко» згідно трудовою книжкою колгоспника від 27.05.1988 серії НОМЕР_1 , оскільки не вказано час роботи за фактично тривалістю (відпрацьовані трудодні) та встановлений мінімум;

- періоди роботи в колгоспі імені «Шевченко» з 05.07.1987 по 14.06.1988, з 26.07.1989 по 13.11.2001 згідно з трудовою книжкою колгоспника від 27.05.1988 серії НОМЕР_1 , оскільки в графі 6 трудової книжки відсутня дата та номер документа на підставі якого внесено запис про час роботи за фактичною тривалістю (відпрацьовані трудодні) (записи внесені на підставі особових рахунків) та записи не завірені підписом голови колгоспу чи іншою відповідальною особою, визначеною правлінням колгоспу та печаткою колгоспу (підприємства).

Для зарахування до страхового стажу: періоду роботи в колгоспі «Шевченко» з 05.07.1982 по 25.08.1982, запропоновано надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві та час роботи за фактичною тривалістю (відпрацьовані трудодні); періоду роботи в колгоспі «Шевченко» з 05.07.1987 по 14.06.1988, з 26.07.1989 по 13.11.2001, необхідно надати уточнюючу довідку про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві та час роботи за фактичною тривалістю (відпрацьовані трудодні) та довідку про реорганізацію.

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, посилаючись на норми матеріального та процесуального права, оскаржило його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що страховий стаж позивача становить 27 років 07 місяців 01 день, що є недостатнім для призначення йому пенсії.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч.1-2 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Зі змісту наведеного слідує, що за загальним правилом для виникнення у осіб права на призначення пенсії за віком є наявність сукупності таких ознак: 1) досягнення встановленого законодавством пенсійного віку; 2) наявність встановленого законодавством страхового стажу.

Відтак, для призначення позивачу пенсії за віком необхідна наявність двох обов`язкових умов у сукупності: вік 60 років; страховий стаж не менше 32 років.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 вказаної статті Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У свою чергу, відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з статтею 62 Закону №1788 та частиною першої статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі також - Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з приписів Порядку № 637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що сама по собі наявність окремих недоліків у заповненні трудової книжки, зокрема відсутність окремих реквізитів, підписів чи посилань на первинні документи, не може беззастережно свідчити про недійсність внесених до неї записів та не є безумовною підставою для неврахування відповідних періодів роботи до страхового стажу.

У свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, відповідно до якої недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для осіб, які допустили такі порушення, а не для працівника, щодо якого такі записи внесені.

Колегія суддів також враховує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за правильністю ведення роботодавцем трудової книжки чи іншої первинної облікової документації, а відтак покладення на працівника негативних наслідків недоліків її оформлення є неприпустимим.

З матеріалів справи вбачається, що спірні періоди роботи позивача підтверджуються записами у трудовій книжці колгоспника від 27.05.1988 серії НОМЕР_1 , які містять відомості про місце роботи, періоди трудової діяльності та мають послідовний характер.

При цьому відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зазначені записи є недостовірними, внесеними з порушенням чи не відповідають дійсності. Самі лише формальні зауваження щодо їх оформлення не можуть бути підставою для їх ігнорування.

Водночас, відповідно до статті 101 Закону України №1788-XII органи, що призначають пенсії, наділені правом витребовувати необхідні документи від підприємств, установ, організацій чи їх правонаступників, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, у разі виникнення сумнівів щодо достовірності поданих документів або наявності розбіжностей у них, саме на відповідача покладено обов`язок вжити заходів для з`ясування відповідних обставин, у тому числі шляхом витребування додаткових документів, а не перекладати такий обов`язок на особу, яка звернулася за призначенням пенсії.

Натомість, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач обмежився формальним посиланням на недоліки оформлення записів у трудовій книжці, не здійснивши при цьому належних дій, спрямованих на перевірку їх достовірності або витребування необхідних підтверджуючих документів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.06.2025 №33 є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, підлягає задоволенню вимога про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 05.07.1982 по 25.08.1982, з 05.07.1987 по 14.06.1988, з 26.07.1989 по 13.11.2001 згідно з трудовою книжкою колгоспника від 27.05.1988 серії НОМЕР_1 .

Щодо вимоги про призначення пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли законом передбачено її призначення з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за нею відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення такого віку.

Згідно з пунктом 1.6 Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за один місяць до досягнення пенсійного віку.

Як встановлено судом, позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 13.06.2025, а пенсійного віку досяг ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто звернення відбулося у межах строку, передбаченого законодавством.

З урахуванням зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу, загальний страховий стаж позивача перевищує мінімально необхідний для призначення пенсії за віком, що свідчить про наявність у нього права на призначення відповідного виду пенсії.

Відтак, позивач має право на призначення пенсії за віком з 16.06.2025, тобто з дня, що настає за днем досягнення ним пенсійного віку.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, є необґрунтованими та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.