Справа № 200/381/26
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2026-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року Справа№200/381/26

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за позовом адвоката Падалки Аліни Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19.01.2026 до Донецького окружного адміністративного суду, через систему Електронний суд, надійшов адміністративний позов адвоката Падалки Аліни Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не застосуванні пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб в редакції чинній з 29.01.2020 року при обчисленні ОСОБА_2 в період 30.01.2020 по 19.05.2023 включно включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок 30.01.2020 по 19.05.2023 включно ОСОБА_2 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії), грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших виплат, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб в редакції чинній з 29.01.2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) та додаткової винагороди ОСОБА_2 в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 суму утриманого військового збору з грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) та додаткової винагороди в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку (з урахуванням раніше виплачених сум) та виплати ОСОБА_2 грошових компенсацій за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток та невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2022-2025 роки, із включенням до розрахунку сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок (з урахуванням раніше виплачених сум) та виплату ОСОБА_2 грошових компенсацій за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток та невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2022-2025 роки, із включенням до розрахунку сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту відповідно до вимог розділу XXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затв. Наказом МОУ від 07.06.2018 №260 та відповідно до пп. 8 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту відповідно до вимог розділу XXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затв. Наказом МОУ від 07.06.2018 №260 та відповідно до пп. 8 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб у розмірі, що дорівнює восьми розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2019 року із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 21.06.2019 по 27.06.2025, при цьому, починаючи з 29.01.2020 по 19.05.2023, відповідач розраховував грошове забезпечення із застосуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01 2018, що призвело до порушення майнових прав позивача, а саме, гарантованого статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» отримання грошового забезпечення у законодавчо визначеному розмірі.

Також позивач вказав, що у періоди безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ з грошового забезпечення та додаткової винагороди ОСОБА_2 стягувався військовий збір. Сума військового збору, стягнутого з додаткової винагороди, та сума військового збору, стягнутого з решти грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) у періоди безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ компенсована не була.

Позивач зазначив, що при обрахунку грошової компенсації за невикористані ОСОБА_2 дні щорічних оплачуваних відпусток та невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2021-2025 роки військовою частиною НОМЕР_1 протиправно не враховано додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168.

Вказано, що позивач у 2019 році набула право на виплату одноразової грошової допомоги вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року за підписання першого контракту на підставі поданого рапорту та у зв`язку зарахуванням 21.06.2019 до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. Проте така грошова допомога виплачена не була.

Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що у спірний період позивачу розрахунок складових грошового забезпечення проводився з показників прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного чинним законодавством. Відповідач вважає помилковою позицію позивача щодо незастосування при обчисленні посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, такої розрахункової величини як мінімальна заробітна плата, оскільки зміст приміток до додатків 1 та 14 до Постанови КМУ № 704 не є нормами права та не узгоджуються з п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Стосовно суми утриманого військового збору вказав, що у період з 24.02.2022 по 08.07.2022 грошове забезпечення військовослужбовців підлягало оподаткуванню військовим збором, оскільки було відсутнє правове регулювання, яким би передбачалось звільнення від відрахування військового збору під час дії правового режиму воєнного стану. Зазначив, що згідно окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/а/29 під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей та інше. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження безпосередньої участі Позивача у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за спірний період, а тому дії Відповідача щодо утримання (відрахування) військового збору з грошового забезпечення військовослужбовців, належного до виплати Позивачу, є правомірними.

Стосовно позовних вимог щодо перерахунку грошових компенсацій за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток та невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2022 -2025 роки, із включенням до розрахунку сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 вказав, що у пункті 6 розділу XXXI Порядку №260 чітко визначений перелік складових грошового забезпечення, які враховується при обчислені розміру компенсації за невикористані дні відпустки. Так компенсація виплачується виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, крім винагород.

Відповідач наголосив, що наказом Міністерства оборони України від 15.012025 №23 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.01.2025 за №94/43500) у пункті 6 розділу ХХХІ Порядку №260 після слів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення доповнено словами, крім винагород. Вказав, що оскільки в пункт 6 розділу ХХХІ Порядку №260 внесені зміни, які впливають на порядок обчислення грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, постанова Верховного Суду від 23.09.2024 у справі №240/32125/23 не є релевантною.

Стосовно одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту вказав, що згідно довідки-розрахунку грошового забезпечення позивача від 04.02.2026 № 0989/10/686, одноразова грошова допомога після укладення першого контракту була нарахована та фактично виплачена Позивачу у серпні 2019 року в загальному розмірі 14 096,00 грн.

Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, в задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 23.01.2026 вирішено відкрити провадження в адміністративній справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувати у відповідача докази у справі.

Оскільки у період з 16.03.2026 по 30.03.2026 суддя Дмитрієв В.С. знаходився у відпустці, розгляд справи здійснюється після виходу з відпустки.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 21.06.2019 по 27.06.2025 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Зміна прізвища ОСОБА_3 на ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.07.2025.

Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 22.03.2021.

Під час служби, нарахування грошового забезпечення позивача проводилося, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, обчисленого з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2018 рік - 1762 грн.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.06.2025 №178 ОСОБА_2 передбачена грошова компенсація за невикористані щорічні основні відпустки за 2019-2023 та грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за 2021-2025 роки.

При цьому при обрахунку грошової компенсації за невикористані ОСОБА_2 дні щорічних оплачуваних відпусток та невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2021-2025 роки військовою частиною НОМЕР_1 невраховано додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, що відповідачем не заперечується.

Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2026 №0989/10/652 та довідкою-розрахунком грошового забезпечення від 04.02.2026 підтверджується здійснення одноразової виплати за укладання першого контракту в розмірі 14096 грн в серпні 2019 року.

Як вбачається з Довідок-розрахунків грошового забезпечення №0989/10/4814, №0989/10/4815, №0989/10/4816, №0989/10/4817, №0989/10/4818, №0989/10/4819 від 01.11.2025 у періоди безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ з грошового забезпечення та додаткової винагороди ОСОБА_2 стягувався військовий збір.

Сума військового збору, стягнутого з додаткової винагороди, та сума військового збору, стягнутого з грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) у періоди безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ компенсована не була.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Стосовно строку звернення до суду.

Як встановлено судом вище, ОСОБА_2 виключено із списків особового складу військової частини з 27.06.2025.

Суд погоджується з твердженнями позивача, що з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.07.2025 №198 та грошового атестата від 28.06.2025 №0989/10/2481, з якими була ознайомлена позивачка на момент звільнення, не можливо встановити про порядок та розмір нарахування складових грошового забезпечення за період служби.

24.10.2025 позивач направила до військової частини НОМЕР_1 заяву для здійснення належного перерахунку та виплати.

На адвокатський запит, відповідач листом від 20.12.2025 частково надав докази та інформацію.

19.01.2026 адвокат звернувся до судуз цим позовом.

Отже, ураховуючи дату отримання листа відповідача, строк звернення до суду з цим позовом не порушено.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовує відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі - Постанови № 704), якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до п. 10 Постанови № 704 вказана постанова набрала чинності з 01.01.2018.

Постановою № 704, зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 Постанови № 704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

У свою чергу, у пункті 1 приміток Додатку 1 до Постанови № 704 закріплено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

У примітці Додатку 14 Постанови № 704 визначено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

З 24.02.2018 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - Постанова № 103), п. 6 якої, пункт 4 Постанови № 704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Як наведено вище, станом на час прийняття Постанови № 704, пункт 4 зазначеної постанови передбачав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

В подальшому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103.

Отже, з 29.01.2020 відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції, яка запроваджувала алгоритм розрахунку посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

При цьому необхідно врахувати, що 01.01.2017 набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 № 1774-VIII (далі - Закон № 1774-VIII) пунктом 3 розділу ІІ якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017.

Таким чином, п. 4 Постанови № 704 щодо встановленого алгоритму розрахунку але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року під час розрахунку посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, не застосовується, а здійснюється шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

За наведених обставин суд вважає, що з 29.01.2020, розрахунковою величиною для визначення розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, є множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Отже, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що грошове забезпечення позивача має обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня календарного року починаючи з 29.01.2020.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно у період з 30.01.2020 по 19.05.2023 не здійснено нарахування грошового забезпечення позивача, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня відповідного календарного року.

Отже, розрахунковою величиною для визначення розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення, повинно бути визначене шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік на 01.01.2020, Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік на 01.01.2021, Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік на 01.01.2022, Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік на 01.01.2023.

Стосовно позовних вимог в частині перерахунку щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Так, відповідачу необхідно провести перерахунок додаткових виплат за період з 30.01.2020 по 19.05.2023, оскільки при їх обрахунку використано посадовий оклад та оклад за військовим званням не в тому розмірі, який визначений чинним законодавством.

При цьому, стосовно перерахунку одноразової допомоги для вирішення соціально- побутових питань, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1-2 Розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (зі змінами) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 7 розділу XXIV Порядку розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Відповідно до пункту 9 розділу XXIV Порядку виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Згідно з картками особового рахунку позивача, наявними в матеріалах справи, у період проходження військової служби ОСОБА_1 у 2020 році визначена грошова допомога виплачена у розмірі 530 грн, що дорівнює розміру окладу за званням військовослужбовця станом на день виплати, у 2021 році виплачувалась визначена грошова допомога в листопаді 2021 року у розмірі 530 грн, що дорівнює розміру окладу за званням військовослужбовця станом на день виплати.

Відповідно до пункту 6 наказу Міністерства оборони України від 18.02.2020 №45 Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2020 рік матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати в розмірі одного окладу за військовим званням.

Відповідно до пункту 6 наказу Міністерства оборони України від 12.03.2021 №59 Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2021 рік матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати в розмірі одного окладу за військовим званням.

Виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення здійснювати виключно за наявності таких підстав:

- смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;

- поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

- у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

- порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме:

- онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія);

- захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит B, C;

- безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (сумарно більше 30 днів поспіль) внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів, які пов`язані з захистом Батьківщини;

- сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтерновані в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Отже, матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань підлягає перерахунку за 2020-2021 рік у розмірі окладу за військовим званням.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача за період з 30.01.2020 по 19.05.2023, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

Також підлягають перерахунку щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення (грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомоги для вирішення соціально-побутових питань) за період з 30.01.2020 по 19.05.2023, оскільки при їх обрахунку використано посадовий оклад та оклад за військовим званням не в тому розмірі, який визначений чинним законодавством.

При цьому, матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань підлягає перерахунку за 2020-2021 роки у розмірі окладу за військовим званням.

Також суд зобов`язує відповідача здійснити виплату з урахуванням пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, оскільки відповідно до положень вказаного Порядку грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, виплачується військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу одночасно з виплатою грошового забезпечення.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошових компенсацій за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток та невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2022-2025 роки, із включенням до розрахунку сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Згідно з абзацом першим пункту 8 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про відпустки» передбачені такі види щорічних відпусток, як: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 16-2 вказаного Закону учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-XII передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки».

Так, у наказі відповідача від 26.06.2025 №178 наказано крім іншого виплатити позивачу грошову компенсацію: за 16 днів невикористаної частини щорічної основної відпустки за 2020 рік, за 30 днів невикористаної частини щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 18 днів невикористаної частини щорічної основної відпустки за 2023 рік.

Також наказано виплатити позивачу грошову компенсацію за не використану додаткову відпустку, передбачену Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальною захисту», як учаснику бойових дій загалом за 70 днів за 2021-2025 роки.

Суд зазначає, що за своєю правовою природою щомісячна додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану.

Суд звертає увагу, що згідно з пунктом 6 розділу ХХХІ Порядку №260 (у редакції Наказу Міністерства оборони №566 від 26.09.2023 ) розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів

Надалі, наказом Міністерства оборони України від 15.01.2025 №23, який набрав чинність 25.02.2025, затверджено зміни до Порядку №260, серед яких, зокрема у пункті 6 розділу XXXI Порядку №260 після словосполучення «щомісячних додаткових видів грошового забезпечення» доповнено новим словосполученням «крім винагород».

Отже, з 25.02.2025 пункт 6 розділу ХХХІ Порядку №260 передбачав, що розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, крім винагород з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Як встановлено судом вище, під час обчислення позивачу розміру грошової компенсації за невикористані дні відпустки додаткова винагорода передбачена Постановою №168 відповідачем не враховувалась.

Вирішуючи питання, чи підлягає включенню додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, суд зазначає, що за правилами пункту 6 розділу ХХХІ Порядку №260 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 15.01.2025 №23, який набрав чинність 25.02.2025) до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки, не включаються винагороди, незалежно від їхнього виду (щомісячні чи одноразові).

Враховуючи, що позивача звільнено з військової служби 27.06.2025, тобто на дату, коли пунктом 6 розділу ХХХІ Порядку №260 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 15.01.2025 оку №23, який набрав чинність 25.02.2025) встановлено, що до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки, не включаються винагороди, тому є підстави вважати, що відповідач діяв у передбаченому порядку.

Суд зазначає, що висновки Верховного Суду, які викладено в постанові від 23.09.2024 у справі №240/32125/23, не є релевантними до спірних правовідносин у даній справі, оскільки Верховний Суд у вказаній постанові застосував пункт 6 розділу ХХХІ Порядку №260 у редакції, яка не містила застережень щодо урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір відповідної компенсації.

Разом з тим, спірні правовідносини, що є предметом дослідження судом у цій справі, стосуються дій відповідача вже в період редакції пункту 6 розділу ХХХІ Порядку №260 від 25.02.2025, яким передбачено, що до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки, не включаються винагороди, незалежно від їхнього виду.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто, з урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Стосовно позовних вимог щодо виплати одноразової грошової допомоги після укладання першого контракту.

Так, Кабінетом Міністрів України 30.08.2017 прийнято постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018 (далі Постанова №704).

Відповідно до пп.8 п.6 постанови№704 передбачено виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах:

особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;

особам сержантського і старшинського (молодшого начальницького) складу дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;

особам офіцерського (середнього, старшого та вищого начальницького) складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260).

Згідно п.1 розділу ХХІІ Порядку №260 одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується:

особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки;

особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком на 3 роки і більше;

особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на 1 рік і більше;

особам, які підписали контракт строком на 5 років і більше, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами.

Відповідно до п.3 розділу ХХІІ Порядку №260 виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця після набрання чинності першим контрактом, призначення на посаду та вступу до виконання обов`язків за посадою на підставі наказу командира.

Як встановлено судом вище, Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2026 №0989/10/652 та довідкою-розрахунком грошового забезпечення від 04.02.2026 підтверджується здійснення одноразової виплати ОСОБА_2 за укладання першого контракту в розмірі 14096 грн в серпні 2019 року.

Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають у зв`язку з необґрунтованістю.

Стосовно позовних вимог в частині виплати суми утриманого військового збору з грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) та додаткової винагороди в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ, суд зазначає наступне.

Законом України від 19.06.2022 №2308-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб, які беруть безпосередню участь у бойових діях в умовах воєнного стану (далі Закон №2308-ІХ), який набрав чинності 09.07.2022, внесено наступні зміни: підпункт 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення" Податкового кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., №№ 13-17, ст. 112) після абзацу другого доповнити новим абзацом такого змісту: У період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф.

У зв`язку з цим абзац третій вважати абзацом четвертим.

Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України (абзац 4 підпункт 1.7 пункту 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України).

За пунктом 1 розділу II Прикінцеві положення Закону від 19 червня 2022 року №2308-ІХ цей Закон набирає чинності з дня його опублікування.

Таким чином, Законом від 19.06.2022 №2308-ІХ, який набрав чинності 09.07.2022, визначено, що звільняється від оподаткування військовим збором грошове забезпечення військовослужбовців саме на період дії правового режиму воєнного стану.

Згідно зі статтею 58 Конституції України дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України.

За висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Закон України від 19.06.2022 №2308-ІХ набрав чинності з дня його опублікування з 09.07.2022, та не має зворотної дії у часі.

Відтак, дія цього Закону може розповсюджуватися на спірні правовідносини виключно з 09.07.2022.

Крім того, вимоги підпункту 1.7 пункту 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України пов`язані та прямо відсилають до актів Кабінету Міністрів України, на підставі яких визначається порядок підтвердження статусу осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором.

Кабінетом Міністрів України відповідний порядок пільгового оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців на період дії правового режиму воєнного стану був визначений постановою №244 від 17.03.2023, яка набрала чинності з 24.03.2023, згідно з якою до постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1161 Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором внесені зміни:

Назву постанови викладено в такій редакції:

1. Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором.

2. У постановляючій частині:

1) після абзацу третього доповнити постанову новими абзацами такого змісту: у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів (копій наказів) командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди, передбаченої абзацом першим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1253, № 58, ст. 3463, № 82, ст. 5035; 2023 р., № 13, ст. 778), особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, та позбавлені з будь-яких причин виплати додаткової винагороди, застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів (копій наказів) командирів (начальників) про позбавлення виплати додаткової винагороди, де зазначаються періоди безпосередньої участі у зазначених заходах, за які особа позбавлена такої виплати.

У зв`язку з цим абзац четвертий вважати абзацом шостим;

2) абзац шостий після слів операції Об`єднаних сил (ООС) доповнити словами здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф.

Отже, тільки з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України №244 від 17.03.2023 необхідною умовою підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів (копій наказів) командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди, передбаченої абзацом першим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Ці норми постанови Кабінету Міністрів України №244 від 17.03.2023 можуть бути застосовні при вирішенні даного спору за період починаючи з 24.03.2023, оскільки вона розповсюджується тільки на спірні правовідносини, які виникли після прийняття вказаного нормативно-правового акта та набрання ним чинності.

Отже, Закон України від 19.06.2022 №2308-ІХ, яким прийнято пільговий порядок оподаткування військовим збором грошового забезпечення у період дії правового режиму воєнного стану, діє з 09.07.2022, а відповідний порядок підтвердження статусу осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором у період дії правового режиму воєнного стану відповідно до змін, внесених Законом України від 19.06.2022 №2308-ІХ був визначений Кабінетом Міністрів України у березні 2023 року у постанові Кабінету Міністрів України №244 від 17.03.2023 .

Таким чином, у період з 09.07.2022 по 23.03.2023 діяли тільки норми Закону №2308-ІХ, а з 24.03.2023 також почали діяти норми постанови Кабінету Міністрів України №244 від 17.03.2023 .

Отже, оскільки у період з 09.07.2022 по 23.03.2023 був відсутній порядок підтвердження статусу осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором відповідно до змін, внесених у Податковий кодекс України Законом №2308-ІХ, суд дійшов висновку, що позивач не може бути позбавлений права на отримання пільги з оподаткування військовим збором, встановленої цим Законом.

Законом №2308-ІХ встановлено, що від оподаткування військовим збором під час дії військового стану звільняється грошове забезпечення осіб, на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф.

Згідно з Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/а/29 (далі - Окреме доручення, застосовується з 01.06.2022) під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей та інше.

За відсутності нормативно-правового акта, яким у спірному періоді визначався порядок підтвердження безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, суд вважає застосовним у спірних правовідносинах щодо періоду з 09.07.2022 по 23.03.2023 роз`яснення, наведені в окремому дорученні Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/а/29.

Разом з тим, із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України №244 від 17.03.2023 необхідною умовою підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів (копій наказів) командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди, передбаченої абзацом першим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Згідно з довідкою військової частини від 03.02.2026 №530, ОСОБА_5 брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф в Донецькій області та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах а і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України у період ООС із 27.06.2019 по 19.09.2019, з 02.10.2019 по 02.02.2020, з 12.02.2020 по 28.02.2020, з 13.03.2020 по 09.04.2020, з 15.05.2020 по 27.05.2020, з 12.08.2020 по 20.11.2020, з 04.12.2020 по 21.02.2021, з 08.11.2021 по 08.12.2021, з 23.12.2021 по 24.02.2022. При цьому у період з 24.02.2022 по 01.12.2022, з 08.01.2023 по 17.02.2023, з 17.02.2023 по 08.03.2023, з 22.03.2023 по 08.04.2023 приймала участь у захисті держави проти збройної агресії російської федерації проти України.

Згідно з довідками-розрахунками грошового забезпечення позивачеві у період з 24.02.2022 по 01.12.2022, з 08.01.2023 по 17.02.2023, з 17.02.2023 по 08.03.2023, з 22.03.2023 по 08.04.2023 нараховувалася та виплачувалася додаткова винагорода відповідно до Постанови КМУ №168 в розмірах із розрахунку 30000 грн на місяць пропорційно часу проходження служби.

Суд зазначає, що пільга, запроваджена Законом України №2308-ІХ, стосується саме періоду дії правового режиму воєнного стану та поширюється на доходи у вигляді грошового забезпечення осіб на період їх безпосередньої участі у відповідних заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф.

Правовий режим воєнного стану запроваджено з 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022, затвердженим Законом України №2102-ІХ.

Отже, на правовідносини, що виникли до 24.02.2022, не поширюються положення Закону України №2308-ІХ щодо звільнення від сплати військового збору.

При цьому, враховуючи, що Закон №2308-ІХ набрав чинності з 09.07.2022, компенсації підлягає військовий збір починаючи з 09.07.2022.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення ОСОБА_2 за періоди з 09.07.2022 по 01.12.2022, з 08.01.2023 по 17.02.2023, з 17.02.2023 по 08.03.2023, з 22.03.2023 по 08.04.2023 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму утриманого військового збору за періоди з 09.07.2022 по 01.12.2022, з 08.01.2023 по 17.02.2023, з 17.02.2023 по 08.03.2023, з 22.03.2023 по 08.04.2023.

З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на зазначені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги адвоката Падалки Аліни Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в цій категорії справ, ураховуючи, що докази понесення інших судових витрат позивачем не надані, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 262, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов адвоката Падалки Аліни Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 30.01.2020 по 19.05.2023, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) за період з 30.01.2020 по 19.05.2023, грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, премії та матеріальної допомоги на оздоровлення), визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб № 704 від 30.08.2017, та раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань 2020-2021 роки у розмірі окладу за військовим званням.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення ОСОБА_2 за періоди з 09.07.2022 по 01.12.2022, з 08.01.2023 по 17.02.2023, з 17.02.2023 по 08.03.2023, з 22.03.2023 по 08.04.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 суму утриманого військового збору за періоди з 09.07.2022 по 01.12.2022, з 08.01.2023 по 17.02.2023, з 17.02.2023 по 08.03.2023, з 22.03.2023 по 08.04.2023.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв