Справа № 420/29415/25
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/29415/25

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,

повний текст судового рішення

складено 29.12.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

27 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, якому просив суд :

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо неврахування при обчисленні пенсії ОСОБА_1 його заробітної плати за періоди з вересня 2001 року по жовтень 2005 року, з січня 2006 року по червень 2013 року, з серпня 2013 року по лютий 2022 року на підставі довідок від 23.03.2022 №03/03-197, №03/03-196, №03/03-195, №03/03-194;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дня її призначення, тобто з 05.08.2023 із врахуванням його заробітної плати, отриманої ним у періоди з вересня 2001 року по жовтень 2005 року, з січня 2006 року по червень 2013 року, з серпня 2013 року по лютий 2022 року, підтвердженої довідками від 23.03.2022 №03/03-197, №03/03-196, №03/03-195, №03/03-194.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою. Отже, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою. При цьому, в період набуття стажу і заробітної плати позивачем у спірний період Угода від 13.03.1992 була чинна. Щодо обов`язку відповідача зарахувати стаж позивача, зокрема у періоди з вересня 2001 року по жовтень 2005 року, з січня 2006 року по червень 2013 року, з серпня 2013 року по лютий 2022 року суд вже зробив висновок у справі №420/33174/23. Відтак, зважаючи на те, що стаж позивача у вказані періоди враховано, то на підставі частини 3 статті 6 Угоди заробіток у ці періоди теж для обчислення пенсії позивача підлягає врахуванню.

Представник відповідача, заперечував проти задоволення позовних вимог, в обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що відповідачем виконано всі необхідні дії для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року по справі № 420/33174/23 з урахуванням доводів суду викладених в ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від про встановлення судового контролю. Питання врахування заробітної плати згідно довідок № 03/03-197, № 03/03-196, № 03/03-195, № 03/03-194 від 23.03.2022 року, отриманих у спірний період, не були предметом розгляду справи № 420/33174/23, про що зазначено в ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 щодо прийняття звіту про виконання рішення суду. Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області наголошує, що ОСОБА_1 з питанням врахування довідок про заробітну плату № 03/03-197, № 03/03-196, №03/03-195, №03/03-194 від 23.03.2022 року до Відповідача не звертався, жодних рішень щодо врахування заробітної плати згідно вищезазначених довідок під час обрахунку пенсії Головним управлінням не приймалось.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволений. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо неврахування при обчисленні пенсії ОСОБА_1 його заробітної плати за періоди: з вересня 2001 року по жовтень 2005 року, з січня 2006 року по червень 2013 року, з серпня 2013 року по лютий 2022 року, на підставі довідок від 23.03.2022 №03/03-197, №03/03-196, №03/03-195, №03/03-194. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дня її призначення, тобто з 05.08.2023, із врахуванням його заробітної плати, отриманої ним у періоди: з вересня 2001 року по жовтень 2005 року, з січня 2006 року по червень 2013 року, з серпня 2013 року по лютий 2022 року, підтвердженої довідками від 23.03.2022 №03/03-197, №03/03-196, №03/03-195, №03/03-194. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, адреса місцезнаходження: 73005, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень, 96 коп.).

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянтом посилався на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та з 05.08.2023 року отримує пенсію за віком, призначену на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 №420/33174/23.

10.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з відповідною заявою про призначення йому пенсій за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

17.08.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення №29 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу (а.с.24-26).

Згідно з вказаним рішенням, вік заявника становить 55 років 6 днів. Страховий стаж 15 років 9 місяців 29 днів. Пільговий стаж складає 11 років 4 місяці 2 дні, до пільгового стажу враховано період роботи з 04.03.1991 по 05.09.2001, з 01.09.2022 по 30.06.2023 згідно довідки виданої Комунальним некомерційним підприємством «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» від 04.08.2023 №02/423.

За результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового та пільгового стажу не зараховано періоди роботи на підприємствах, які розташовані на території російської федерації:

- відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 03.04.1989 за записами: №8 - №9 період роботи з 18.09.2001 по 17.09.2002; №10 - №11 період роботи з 18.10.2002 по 17.10.2003; №12 - №13 період роботи з 26.11.2003 по 25.11.2004; №14 - №15 період роботи з 27.11.2004 по 26.11.2005; №16 - №17 період роботи з 25.01.2006 по 24.01.2007; №18 - №19 період роботи з 15.03.2007 по 10.06.2008; №20 - №23 період роботи з 17.07.2008 по 13.07.2009; №24 - №25 період роботи з 13.08.2009 по 30.07.2010; №26 - №27 період роботи з 02.09.2010 по 05.08.2011; №28 - №29 період роботи з 13.09.2011 по 10.07.2012; №30 - №33 період роботи з 23.08.2012 по 20.06.2013; №34 - №36 період роботи з 23.08.2013 по 21.05.2014; №37 - №38 період роботи з 23.05.2014 по 13.04.2015;

- відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 від 14.05.2015 за записами: №39 - №40 період роботи з 16.05.2015 по 08.05.2016; №41 - №46 період роботи з 17.05.2016 по 13.02.2022;

- довідки від 13.04.2022 №221, виданої Государственным унитарным предприятием города москвы «Мосгортранс» (мовою оригіналу) по періодам з 18.09.2001 по 17.09.2002; з 18.10.2002 по 17.10.2003; з 26.11.2003 по 25.11.2004; період роботи з 27.11.2004 по 26.11.2005; з 25.01.2006 по 24.01.2007; з 15.03.2007 по 10.06.2008; з 17.07.2008 по 13.07.2009; з 13.08.2009 по 30.07.2010; з 02.09.2010 по 05.08.2011; з 13.09.2011 по 10.07.2012; з 23.08.2012 по 20.06.2013; з 23.08.2013 по 21.05.2014; з 23.05.2014 по 13.04.2015; з 16.05.2015 по 08.04.2016; з 17.05.2016 по 16.05.2016; з 01.08.2016 по 13.04.2022.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 року по справі № 420/33174/23 визнано протиправним та скасовано рішення від 17.08.2023 № 29 Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення позивачу пенсії за віком від 10.08.2023 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області прийнято рішення від 15.04.2025 року №29 про призначення пенсії ОСОБА_1 за яким визначено тривалість стажу 35 років 1 місяць 22 дні, врахований страховий стаж позивача у періоди з 04.03.1991 по 05.09.2001; з 18.09.2001 по 17.09.2002; з 18.09.2001 по 17.09.2002; з 18.10.2002 по 17.10.2003; з 26.11.2003 по 25.11.2004; з 27.11.2004 по 26.11.2005; з 25.01.2006 по 24.01.2007; з 15.03.2007 по 10.06.2008; з 17.07.2008 по 10.09.2009; з 13.08.2009 по 30.07.2010; з 02.09.2010 по 05.08.2011; з 13.09.2011 по 10.07.2012; з 23.08.2012 по 20.06.2013; з 23.08.2013 по 21.05.2014; з 23.05.2014 по 13.04.2015; з 16.05.2015 по 08.05.2016; з 17.05.2016 по 28.02.2022; з 01.09.2022 по 10.08.2023.

17.07.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою, в якій вказав, що разом з заявою про призначення пенсії як документи, що підтверджують стаж і заробітну плату подавались довідки про заробіток, отриманий ним у вищевказані періоди (починаючи з 2000 року) і їх незарахування разом зі стажем є порушенням. Заявник просив провести перерахунок моєї пенсії з дня її призначення із врахуванням заробітної плати, визначеної в довідках від 23.03.2022 №03/03-197, №03/03-196,03/03-195, 03/03-194.

Листом від 15.08.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області надано відповідь та повідомлено, що надані Вами довідки від 23.03.2022 №03/03-194, №03/03-195, №03/03-196 та №03/03-197 не можуть бути враховані для обчислення розміру пенсії, оскільки це суперечить вимогам чинного законодавства.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частин першої, другої статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлений статтею 40 Законом № 1058-IV.

Відповідно до частини першої статті 40 Законом № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Так, Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 2.7 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

Особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Як встановлено судом 10.08.2023 року ОСОБА_1 звертаючись до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 було надано довідки про заробітну плату від 23.03.2022 №03/03-197, №03/03-196,03/03-195, 03/03-194.

17.08.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення № 29 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу (а.с.24-26).

В подальшому на виконання рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області прийнято рішення від 15.04.2025 року №29 про призначення пенсії ОСОБА_1 за яким визначено тривалість стажу 35 років 1 місяць 22 дні, врахований страховий стаж позивача у періоди з 04.03.1991 по 05.09.2001; з 18.09.2001 по 17.09.2002; з 18.09.2001 по 17.09.2002; з 18.10.2002 по 17.10.2003; з 26.11.2003 по 25.11.2004; з 27.11.2004 по 26.11.2005; з 25.01.2006 по 24.01.2007; з 15.03.2007 по 10.06.2008; з 17.07.2008 по 10.09.2009; з 13.08.2009 по 30.07.2010; з 02.09.2010 по 05.08.2011; з 13.09.2011 по 10.07.2012; з 23.08.2012 по 20.06.2013; з 23.08.2013 по 21.05.2014; з 23.05.2014 по 13.04.2015; з 16.05.2015 по 08.05.2016; з 17.05.2016 по 28.02.2022; з 01.09.2022 по 10.08.2023.

Разом з тим, пенсійним органом при призначенні не враховані довідки про заробіток, отриманий ним у вищевказані періоди (починаючи з 2000 року) і їх незарахування разом зі стажем.

Оцінюючи правомірність такої поведінки пенсійного органу, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року передбачено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Частинами другою - третьою статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлено, що для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Отже, на громадян України, які працювали на територіях інших держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.

На підставі пункту другого статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Аналізуючи вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди від 13 березня 1992 року, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються під час встановлення права на пенсію і її обчислення.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (Постанова № 1328) постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. москві.

Законом України від 01 грудня 2022 року №2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», яким зупинено у відносинах з російською федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, що набрала чинності для України 14 липня 1995 року, зокрема стаття 13 якої допускала прийняття на територіях інших Договірних Сторін без будь-якого спеціального посвідчення документів, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції та за установленою формою і скріплені гербовою печаткою.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 №376 (із змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 в м. москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19.06.2023.

Міністерство юстиції України у повідомленні від 10.01.2023, яке опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 для України 19.06.2023.

З огляду на визначені наслідки припинення дії міжнародного договору України, необхідно дійти висновку, що денонсація Угоди від 13.03.1992 означає, що вказана Угода припинила породження зобов`язань для сторін у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.

Суд наголошує на тому, що закон не має зворотної дії в часі. До того ж не зарахування стажу роботи чи розмірів заробітної плати в період чинності міжнародної угоди, осіб які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим та порушує конституційні принципи. Так, працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення.

За наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Таким чином колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, оскільки таке припинення не стосується (не впливає) періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в час дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Апеляційний суд зауважує, що із довідок про заробітну плату, які подав позивач, суд встановив, що вони видані на підставі особистих карток позивача та у довідках зазначено про сплату страхових внесків із заробітної плати, що вказані у довідках.

Таким чином, апеляційний суд констатує, той факт, що позивач має право на врахування заробітної плати, вказаної у вищезазначених довідках, для обчислення пенсії, оскільки, із цієї заробітної плати сплачені страхові внески до пенсійного фонду рф.

За вказаних обставин колегією суддів не встановлено жодних підстав, які б викликали сумніви у достовірності даних, зазначених у вказаних довідках.

Разом з тим, згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм законодавства випливає значний обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду України під час вирішення питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи, заробітної плати для її призначення. Органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження задля повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії з урахуванням тих обставин, що склалися. До того ж позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист збоку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Також, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює міжнародне співробітництво, забезпечує виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з питань, що належать до його компетенції (підпункт 13 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23 липня 2014 року).

Обов`язок отримання інформації від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків за періоди роботи особи після 01 січня 2004 на підставі приписів Порядку № 22-1 покладається саме на орган, що призначає пенсію. Нездійснення такого обов`язку або неотримання інформації з причин, які не залежать від волі пенсіонера, не є належною підставою для неврахування як стажу роботи за спірні періоди, так і заробітної плати (доходу), отриманої за періоди такої роботи.

Колегія суддів звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно того, що ним не приймалось рішення щодо перерахунку рішення пенсії із врахуванням довідок про заробітну плату та зазначає.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення позивачу пенсії, визначено ГУ ПФУ в Херсонської області.

Отже, з огляду на пункти 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо призначення позивачу пенсії є ГУ ПФУ в Херсонській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення позивачу пенсії та прийняв рішення про відмову у задоволенні заяви позивача.

Таким чином, саме ГУ ПФУ в Херсонській області зобов`язано здійснити повторний розгляд заяви позивача.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька