Справа № 320/55163/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Лапій С.М.,
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року Справа № 320/55163/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

за участі секретаря Бродацької І.А.,

представника Відповідача Чучваги К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬГРАНО»

до Головного управління ДПС у місті Києві

про визнання протиправними та

скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬГРАНО (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - Відповідач) в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 12.08.2022 № 4 та №4.

В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначав що реальність господарських операцій підтверджується первинними та бухгалтерськими документами, зокрема документами щодо транспортного перевезення вантажів, їх прийняття до портів відвантаження та експортного оформлення.

Також Позивач зазначав про безпідставність врахування контролюючим органом податкової інформації щодо його контрагентів та далі по ланцюгу постачання.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року адміністративний позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ЕЛЬГРАНО» до перевірки та до суду надані первинні документи щодо товарності спірних операцій та їх належного оформлення. Натомість висновки акту перевірки щодо нереальності господарських операцій ґрунтуються виключно на інформації, яка наведена в листі ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 06.07.2022.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду Відповідач подав апеляційну скаргу у якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що ТОВ «Ельграно» здійснено безпідставне формування нереальних господарських операцій з придбання товарів у ТОВ «Українські лікарські рослини» та ТОВ «Івангородське».

Також Апелянт стверджує про маніпулювання ТОВ «Ельграно» показниками податкової звітності шляхом подання уточнюючих декларацій та неправомірне відображення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.

Крім того, контролюючий орган зазначає, що посадовими особами Позивача не надано до перевірки письмових пояснень та документів щодо підтвердження показників, задекларованих в податковій декларації з податку на додану вартість.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2026 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а від 24.02.2026 призначено справу до судового розгляду.

5. У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

6. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2026 у Головного управління Державної податкової служби у м. Києві було витребувано докази вручення Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬГРАНО» податкових повідомлень - рішень Головного управління ДПС у м. Києві від 12.08.2022 № 4 та №4.

Цією ж ухвалою у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬГРАНО» було витребувано письмові пояснення щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом у справі № 320/55163/24, а також докази, які підтверджують дату, коли Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬГРАНО» отримало податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 12.08.2022 № 4 та №4.

У строк, встановлений судом, зазначена вище ухвала про витребування доказів виконана не була.

7. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2026 було задоволено заяву Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про продовження строку на виконання ухвали суду та продовжено такий строк до 20.03.2026.

8. 20.03.2026 Апелянтом було подано до суду заяву у якій повідомляє про неможливість виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2026 року у частині надання доказів вручення ТОВ «ЕЛЬГРАНО» податкових повідомлень-рішень від 12.08.2022 № 4 та № 4, оскільки інформація щодо поштових відправлень, а також можливість її перевірки та надання, обмежується строком у шість місяців з дня прийняття відправлення для пересилання.

9. У судовому засіданні представник Апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі. Просив скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції - скасувати, а у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

У судове засідання представник Позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши думку учасників справи, колегія суддів ухвалила здійснити розгляд цієї справи за відсутності учасників справи, які були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилися і поважних причин неявки не повідомили.

10. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

11. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи ГУ ДПС у м. Києві на підставі повідомлення від 20.06.2022 № 341/26-15-07-04-01-07 та наказу від 16.06.2022 року № 1917-п, відповідно до п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України проведено перевірку ТОВ «ЕЛЬГРАНО», за результатами якої 22.07.2022 складено акт № 17163/26-15-07-04-03/43302001 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ЕЛЬГРАНО» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за січень 2022 року».

В акті перевірки відповідач посилається на те, що ТОВ «ЕЛЬГРАНО» здійснило безпідставне оформлення нереальних господарських операцій з придбання товарів у ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ЛІКАРСЬКІ РОСЛИНИ» та ТОВ «ІВАНГОРОДСЬКЕ», якими складено первинні документи всупереч норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п.п. 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, оскільки відсутній факт формування відповідного активу як ресурсу, контрольованого у результаті минулих подій, внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва, тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія.

Перевіркою встановлено порушення Позивачем п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, абз. «г» п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, у результаті чого:

- завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) за січень 2022 року на суму 1295241 грн.;

- завищено суму від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) за січень 2022 року, на суму 2371019 грн.

Відповідачем 12.08.2022 на підставі виявлених порушень прийнято податкове повідомлення-рішення № 4 форми «В1», яким Позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку, за січень 2022 року на 1295241 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 323810,25 грн., та податкове повідомлення-рішення № 4 форми «В4», яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2022 року на 2371019 грн.

Позивач, не погоджуючись з такими рішеннями, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Щодо господарських операцій Позивача з ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ЛІКАРСЬКІ РОСЛИНИ» та ТОВ «ІВАНГОРОДСЬКЕ», судом першої інстанції встановлено наступне.

Між ТОВ «ЕЛЬГРАНО» (покупець) та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ЛІКАРСЬКІ РОСЛИНИ» (продавець) 01.04.2021 укладено договір поставки № 3/21, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність, а покупець прийняти та оплатити товар кукурудзу 3-го класу врожаю 2021 року на умовах DAP (доставка до пункту) Одеський морський порт та/або морський порт Южний та/або морський порт Чорноморськ та/або Миколаївський морський торговельний порт згідно Інкотермс 2020 року.

Умовами п. 2.1 договору визначено, що кількість товару 1500,000 метричних тон +/- в опціоні покупця.

Ціна товару 4788 грн., в т.ч. ПДВ 588 грн., за одну метричну тону. Загальна вартість товару, що постачається становить 7182000 грн., в т.ч. ПДВ 882000 грн. +/- 10% залежно від кількості товару (п.п. 3.1, 3.2 договору).

Відповідно до умов п. 4.1 договору постачальник зобов`язався поставити товар відповідно до умов цього договору в період з 01.10.2021 року по 31.12.2021 року. Товар постачається насипом.

Право власності та ризики випадкової втрати, загибелі чи пошкодження товару переходять до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної, яка підписується після отримання товару (партії товару у місці призначення (п. 4.4 договору).

Згідно з умовами п. 5.1 договору, його учасники домовились, що після підписання договору покупець здійснює попередню оплату на рахунок постачальника у розмірі 100% згідно виставленого рахунку.

На виконання умов договору в період з 07 по 19 грудня 2021 року ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ЛІКАРСЬКІ РОСЛИНИ» поставило ТОВ «ЕЛЬГРАНО» товар кукурудзу 3 класу у загальній кількості 1457,7 тон на загальну суму 6979467,6 грн., в т.ч. ПДВ на суму 857126,8 грн., що підтверджується видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи.

Між ТОВ «ЕЛЬГРАНО» (покупець) та ТОВ «ІВАНГОРОДСЬКЕ» (постачальник) 09.08.2021 укладено договір поставки № 27/21, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити товар кукурудзу 3-го класу врожаю 2021 року українського походження на умовах DAP (доставка до пункту) Одеський морський торговельний порт та/або Миколаївський морський торговельний порт та/або морський порт Чорноморськ за вибором покупця, згідно Інкотермс 2020 року. Відправником товару за цим контрактом згідно перевізних документів може бути будь-яка особа визначена постачальником (п. 1.1 договору).

Кількість товару визначена у розмірі 500 метричних тон +/- в опціоні покупця (п. 2.1 договору).

Згідно з умовами п. 3.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 28.11.2021 року), ціна товару для розрахунку розміру попередньої оплати складає 6453,42 грн., ПДВ 903,48 грн., разом 7356,90 грн. за 1 метричну тону.

Загальна розрахункова вартість товару, що буде постачатись за цим договором, - 3226710 грн., ПДВ 451739,40 грн., разом 3678449,40 грн. + 10% (п. 3.2 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 28.11.2021 року).

Остаточна ціна буде визначена на дату поставки за такою формулою еквівалент 240 доларів США по курсу НБУ на дату поставки товару за метричну тону для Одеським морський торговельний порт та/або Морський торговельний порт Чорноморськ; еквівалент 237 доларів США по курсу НБУ на дату поставки товару за метричну тону для Миколаївський морський порт (п. 3.3 договору у редакції додаткової угоди № 1 від 02.11.2021 року).

Умовами п. 4.1 договору його учасники узгодили, що постачальник зобов`язався поставити товар в період з 10 жовтня 2021 року по 10 листопада 2021 року, товар постачається насипом.

Право власності та ризики випадкової втрати, загибелі чи пошкодження товару переходять до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної, яка підписується після отримання товару (партії товару у місці призначення (п. 4.4 договору).

Згідно з умовами п. 5.1 договору його учасники домовились, що покупець здійснює попередню оплату у розмірі 90006,68 грн., в т.ч. ПДВ 11053,45 грн., на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі, у строк 13.08.2021 року включно.

На виконання умов договору, постачальник поставив та покупець прийняв кукурудзу у загальній кількості 486,35 тон на загальну суму 3578027,73 грн. в т.ч. ПДВ на загальну суму 439406,91 грн., які наявні в матеріалах справи.

Для здійснення митного оформлення вантажів ТОВ «ЕЛЬГРАНО» як довірителем було укладено 05.08.2021 року за № НТЛ-1227-Б з ТОВ «НІКА ТРАНС ЛОГІСТИКА» як повіреним договір доручення, відповідно до умов якого повірений зобов`язується від імені та за рахунок довірителя виступати митним брокером довірителя, здійснювати декларування вантажів довірителя зернових, зернобобових, олійних культур, включаючи складання та оформлення митних декларацій в інтересах довірителя згідно чинного митного законодавства України в рамках Митного кодексу України, а довіритель зобов`язується оплатити повіреному надані ним послуги на умовах, визначених цим договором.

Актами здачі-приймання послуг від 10.12.2021 року № 4893, від 20.12.2021 року № 5052 та від 21.01.2022 року № 426 підтверджується оформлення повіреним ТОВ «НІКА ТРАНС СЕРВІС» митних декларацій на експорт вантажів ТОВ «ЕЛЬГРАНО».

12. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 188.1 статті 188 ПК України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов`язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв`язку).

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/ послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Приписами пункту 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно підпункту 2.15 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704, визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

Висновки суду апеляційної інстанції

13. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє колегії суддів стверджувати, що для встановлення правомірності визначення платником його податкових зобов`язань належить з`ясувати реальність руху активів і коштів у процесі здійснення господарських операцій, господарську мету укладання відповідних договорів та економічний результат їх вчинення.

14. Під час розгляду цієї справи суд апеляційної інстанції також приймає до уваги правові висновки Верховного Суду, який зокрема у постанові від 13.03.2024 у справі №420/13976/21 зазначив, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

15. Отже, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарів/послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

16. Аналізуючи доводи Апелянта, судова колегія відзначає, що вони переважно зводяться до відомостей, повідомлених ГУ СБУ у м. Києві та Київській області у листі від 06.07.2022 № 5119/2/1-44032 «Щодо можливих порушень податкового законодавства».

17. Так, у зазначеному листі ГУ СБУ у м. Києві та Київській області повідомляє про наявність у нього інформації, що «ТОВ «Ельграно» здійснює «безтоварні» операції (у підприємства відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, відсутні основні фонди та кваліфікований персонал тощо), а також транзит схемного податкового кредиту, шляхом декларування взаємовідносин із придбання товарів (робіт, послуг) від контрагентів постачальників, у яких не відслідковується придбання реалізованого товару, робіт або послуг (номенклатура придбаного товару, його кількість та вартість не відповідає обсягам реалізованих товарів та послуг) та/або залучення сторонніх організацій для виконання/надання зазначених робіт/послуг.

ТОВ «Ельграно» сформувало від`ємне значення з ПДВ за рахунок придбання пшениці і кукурудзи та подальшого їх експорту. Згідно з інформацією з ЄРПН, основними постачальниками ТОВ «Ельграно» є ТОВ «Українські лікарські рослини» та ТОВ «Івангородське». За результатами аналізу фінансово-господарської діяльності зазначених суб`єктів господарської діяльності встановлено, що у контрагентів-постачальників податкового кредиту ТОВ «Ельграно» не відслідковується придбання пшениці, кукурудзи та відсутні фізичні/технологічні можливості для їх самостійного виготовлення/ вирощування.»

18. Разом з тим, судова колегія звертає увагу на те, що будь-яких доказів, які підтверджували б зазначені у ньому відомості, Апелянтом до матеріалів справи не долучено ані в суді першої, ані апеляційної інстанції.

19. При цьому, апеляційний суд зазначає, що саме контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України, виконують функції щодо контролю своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів, платежів, а також здійснюють контроль за правомірністю бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

20. Так, у акті перевірки податковим органом встановлено наявність у ТОВ «Ельграно» працівників, які перебувають у трудових відносинах з платником податків, зокрема: у листопаді та грудні 2021 року - 7 працівників, а в січні 2022 року - 6.

Також у акті зазначено відомості про загальну площу приміщень, що на початок перевірки використовуються Позивачем у господарській діяльності, а саме:

- відповідно до договору оренди нерухомого майна від 07.07.2020 № б/н, укладеного із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), орендує комплекс нежитлових будівель, а саме: картоплесховище «А-1», «A1-1», «A2-1» - загальною площею 1631,20 кв. м.; навіс для картоплі «Б-1» - загальною площею 791,10 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідно до договору суборенди землі від 28.07.2020 № б/н, укладеного із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), орендує земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Загальна площа земельної ділянки 1,3753 га, кадастровий номер :14:003:0018.

21. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, повідомлені ГУ СБУ у м. Києві та Київській області відомості контролюючим органом не перевірялися, оскільки у акті перевірки від 22.07.2022 № 17163/26-15-07-04-03/43302001 не зазначено жодних обставин, встановлених ГУ ДПС у м. Києві щодо відсутності у контрагентів Позивача: ТОВ «Українські лікарські рослини» та ТОВ «Івангородське» фізичних, технічних та технологічних можливостей для вчинення задекларованих господарських операцій, відсутності у них основних фондів та кваліфікованого персоналу тощо.

22. Отже, оскільки в ході перевірки такі обставини щодо Позивача та його контрагентів контролюючим органом встановлені не були, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання Апелянта виключно на лист ГУ СБУ у м. Києві та Київській області 06.07.2022 № 5119/2/1-44032, як на доказ порушення Позивачем податкової дисципліни. Колегія суддів зазначає, що такий лист мав би бути врахований ГУ ДПС у м. Києві у сукупності з усіма первинними документами, які супроводжували спірні господарські операції і спонукати податковий орган до здійснення функції контролю та належної повної перевірки з дотриманням принципу належного урядування.

При цьому судова колегія враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в п.п. 70, 71 рішення у справі «RYSOVSKYY v. UKRAINE «(«Рисовський проти України») заява № 29979/04 Європейським судом з прав людини підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування», відповідно до якого, в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

23. Окрім того, колегія суддів зазначає, що неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі № 3991/03 Булвес АД проти Болгарії Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою податку на додану вартість, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Європейський суд з прав людини в пункті 38 рішення від 09 січня 2007 року у справі Інтерсплав проти України зазначив, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

24. При цьому слід наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.

25. Втім, у справі № 320/55163/24 Відповідач не надав доказів, які б беззаперечно спростовували зафіксовані в первинних документах господарські операції та свідчили б, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з поставки товару, обумовленого укладеними договорами, як і не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про наявність фактів, які встановлені судами, однак не були враховані під час прийняття рішення судом першої інстанції, та свідчили про протиправну поведінку як Позивача так і контрагентів та злагодженості дій між ними.

Вказана позиція також висловлена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 03.10.2019 року у справі № 811/3223/14, від 16.04.2020 року у справі № 810/3443/18, від 30.09.2021 року у справі № 400/1986/19.

26. Крім того, за відсутності доказів, які беззаперечно могли б свідчити про неможливість виконання господарської операції або її невиконання контрагентами, платник не може бути позбавлений можливості відображення такої операції в податковому обліку. Податкова інформація в інформаційно-аналітичних базах, на підставі якої встановлено факти, які свідчать про нереальність здійснення господарських операцій, не є належним доказом у справі, оскільки не має статусу первинного документа, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 01.02.2023 року у справі № 380/9660/21.

27. Таким чином, викладений в Акті перевірки висновок податкового органу є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинами справи. Позаяк, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій з контрагентами, Позивачем були надані зазначені нижче договори, контракти, акти здачі-приймання робіт (надання послуг), видаткові накладні, рахунки, платіжні доручення, а також документи щодо відвантаження товару на експорт.

28. Так, між ТОВ «ЕЛЬГРАНО» (покупець) та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ЛІКАРСЬКІ РОСЛИНИ» (продавець) 01.04.2021 укладено договір поставки № 3/21, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність, а покупець прийняти та оплатити товар кукурудзу 3-го класу врожаю 2021 року на умовах DAP (доставка до пункту) Одеський морський порт та/або морський порт Южний та/або морський порт Чорноморськ та/або Миколаївський морський торговельний порт згідно Інкотермс 2020 року.

Відповідно до умов п. 4.1 договору постачальник зобов`язався поставити товар відповідно до умов цього договору в період з 01.10.2021 року по 31.12.2021 року. Товар постачається насипом.

Згідно з умовами п. 5.1 договору, його учасники домовились, що після підписання договору покупець здійснює попередню оплату на рахунок постачальника у розмірі 100% згідно виставленого рахунку.

Так, у квітні 2021 року Позивач здійснив оплату згідно зазначеного договору на рахунок ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ЛІКАРСЬКІ РОСЛИНИ», що підтверджується платіжними дорученнями № 169 від 08.04.2021 на суму 1200016,44 грн (з яких ПДВ, як зазначено у дорученні - 147370,44 грн) та № 205 від 30.04.2021 на суму 933660,00 грн (з яких ПДВ, як зазначено у дорученні - 114660,00 грн).

На виконання умов договору у період з 07 по 19 грудня 2021 року ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ЛІКАРСЬКІ РОСЛИНИ» поставило ТОВ «ЕЛЬГРАНО» товар кукурудзу 3 класу у загальній кількості 1457,7 тон на загальну суму 6979467,6 грн, в т.ч. ПДВ на суму 857126,8 грн, що підтверджується видатковими накладними:

- № 23 від 07.12.2021 ( товар - кукурудза врожаю 3-го класу, урожаю 2021 року у кількості 209,1 т сума 1001170,80, з яких ПДВ 122950,80 ),

- № 24 від 08.12.2021 ( товар - кукурудза врожаю 3-го класу, урожаю 2021 року у кількості 346,6 т сума 1659520,80, з яких ПДВ 203800,80 ),

- № 25 від 11.12.2021 ( товар - кукурудза врожаю 3-го класу, урожаю 2021 року у кількості 277,85 т сума 1330354,80, з яких ПДВ 163375,80 ),

- №26 від 16.12.2021 ( товар - кукурудза врожаю 3-го класу, урожаю 2021 року у кількості 69,85 т сума 334441,80, з яких ПДВ 41071,80 ),

- № 27 від 17.12.2021 ( товар - кукурудза врожаю 3-го класу, урожаю 2021 року у кількості 67,85 т сума 324865,80 з яких ПДВ 39895,80 ),

- № 28 від 19.12.2021 ( товар - кукурудза врожаю 3-го класу, урожаю 2021 року у кількості 486,45 т сума 2329122,60 з яких ПДВ 286032,60 ).

В наступному Позивач здійснив оплату згідно зазначеного договору на рахунок ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ЛІКАРСЬКІ РОСЛИНИ» також у грудні 2021 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 774 від 24.12.2021 на суму 720000,00 грн (з яких ПДВ, як зазначено у дорученні - 88421,05 грн), № 777 від 28.12.2021 на суму 1260000,00 грн (з яких ПДВ, як зазначено у дорученні - 154736,84 грн), № 778 від 29.12.2021 на суму 600000,00 грн (з яких ПДВ, як зазначено у дорученні - 73684,21 грн), та в січні 2022 року що підтверджується платіжним дорученням № 823 від 14.01.2022 на суму 2265791,16 грн (з яких ПДВ, як зазначено у дорученні - 278255,06 грн).

29. Також між ТОВ «ЕЛЬГРАНО» (покупець) та ТОВ «ІВАНГОРОДСЬКЕ» (постачальник) 09.08.2021 укладено договір поставки № 27/21, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити товар кукурудзу 3-го класу врожаю 2021 року українського походження на умовах DAP (доставка до пункту) Одеський морський торговельний порт та/або Миколаївський морський торговельний порт та/або морський порт Чорноморськ за вибором покупця, згідно Інкотермс 2020 року.

Згідно з умовами п. 5.1 договору його учасники домовились, що покупець здійснює попередню оплату у розмірі 90006,68 грн, в т.ч. ПДВ 11053,45 грн, на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі, у строк 13.08.2021 включно.

Так, у серпні 2021 року Позивач здійснив оплату згідно зазначеного договору на рахунок ТОВ «ІВАНГОРОДСЬКЕ», що підтверджується платіжним дорученням №431 від 18.08.2021 на суму 90006, 68 грн (з яких ПДВ, як зазначено у дорученні - 11053,45 грн).

На виконання умов договору, постачальник поставив та покупець прийняв кукурудзу у загальній кількості 486,35 тон на загальну суму 3578027,73 грн в т.ч. ПДВ на загальну суму 439406,91 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи та наданими до перевірки видатковими накладними:

- № 021201/21 від 02.12.2021 ( товар - кукурудза врожаю 3-го класу, урожаю 2021 року у кількості 139 т сума 1022608,93, з яких ПДВ 125583,55 ),

- 051201/21 від 05.12.2021 ( товар - кукурудза врожаю 3-го класу, урожаю 2021 року у кількості 347,35 т сума 2555418,80, з яких ПДВ 313823,36 ).

В наступному Позивач здійснив оплату згідно зазначеного договору на рахунок ТОВ «ІВАНГОРОДСЬКЕ» також у грудні 2021 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 733 від 10.12.2021 на суму 2555418,00 грн (з яких ПДВ, як зазначено у дорученні - 313823,36 грн), № 734 від 10.12.2021 на суму 286992,62 грн (з яких ПДВ, як зазначено у дорученні - 35244,71 грн), № 740 від 17.12.2021 на суму 210000,00 грн (з яких ПДВ, як зазначено у дорученні - 25789,47 грн), №759 від 22.12.2021 на суму 435609,63 грн (з яких ПДВ, як зазначено у дорученні - 53495,95 грн).

30. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що Апелянт сформував висновок про маніпулювання Позивачем показниками податкової звітності шляхом подання уточнюючих декларацій та неправомірне відображення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, втім не надав жодної оцінки первинним документам, які були надані Позивачем у відповідь на запит від 20.06.2022 № 341/26-15-07-04-01-07, зокрема щодо періодів квітень, серпень, грудень 2021 року.

31. Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ТОВ «Ельграно» до перевірки також було надано завірені копії контрактів 010421-FC dd.01.04.2021 та 151121-FC dd.15.11.2021 з нерезидентом V.A.TRADING FZE, за умовами яких ТОВ «Ельграно» було зобов`язано поставити товар - кукурудзу 3-го класу українського походження врожаю 2021 року та на виконання яких Позивачем здійснювалися спірні господарські операції.

32. Для здійснення митного оформлення вантажів ТОВ «ЕЛЬГРАНО» як довірителем було укладено з ТОВ «НІКА ТРАНС ЛОГІСТИКА» як повіреним договір доручення від 05.08.2021 за № НТЛ-1227-Б, відповідно до умов якого повірений зобов`язується від імені та за рахунок довірителя виступати митним брокером довірителя, здійснювати декларування вантажів довірителя зернових, зернобобових, олійних культур, включаючи складання та оформлення митних декларацій в інтересах довірителя згідно чинного митного законодавства України в рамках Митного кодексу України, а довіритель зобов`язується оплатити повіреному надані ним послуги на умовах, визначених цим договором.

33. Так, актами здачі-приймання послуг від 10.12.2021 № 4893, від 20.12.2021 № 5052 та від 21.01.2022 № 426 підтверджується оформлення повіреним ТОВ «НІКА ТРАНС СЕРВІС» митних декларацій на експорт вантажів ТОВ «ЕЛЬГРАНО».

34. Отже, Позивачем в ході документальної невиїзної перевірки було надано контролюючому органу первинні документи, які підтверджують правомірність формування податкового кредиту в квітні, серпні, грудні 2021 та січні 2022 року, які відображені у Додатку 3 до декларації за січень 2022 року. Зворотного Апелянтом не доведено, позаяк на будь-які суперечності або невідповідності змісту первинних документів та показників податкової звітності, на невідповідність документів вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» контролюючий орган не посилається ані в акті перевірки, ані в ході судового розгляду цієї справи.

35. Твердження Апелянта про те, що Позивачем надано підтверджуючі документи не в повному обсязі по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками та покупцями за січень 2022 року, а також за періоди, які зазначено у Додатку 3 (квітень, серпень, грудень 2021 року) до декларації за січень 2022 року, а саме: договори, згідно з якими платником було придбано/реалізовано товари/роботи/послуги; рахунки-фактури, акти виконаних робіт/наданих послуг; видаткові накладні; товарно-транспортні накладні; платіжні доручення, що підтверджують факт оплати; оборотно-сальдові відомості по рахунках: 311, 10, 20, 23, 26, 28, 31, 36, 37, 63, 68, 70, 90, 79, що зафіксовано актом ненадання документів до перевірки від 15.07.2022 № 2767/26-15-07-04-03, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки такі обставини спростовуються з огляду на викладене вище.

36. Крім того, надання Позивачем первинних та інших документів, в тому числі за квітень, серпень, грудень 2021 року підтверджується відповіддю на запит /т. 1 а.с. 191-194/, а також додатком 1 до акту перевірки «Перелік документів, які було використано при проведення перевірки ТОВ «Ельграно» /т. 2 а.с. 186 зв./. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Відповідач, зазначивши в акті від 15.07.2022 № 2767/26-15-07-04-03 про надання Позивачем підтверджуючих документів не в повному обсязі, не вказав які саме документи не було надано або які саме обставини (суми податкового кредиту) залишилися не підтвердженими з урахуванням наданих ТОВ «Ельграно» документів.

37. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, що в межах справи № 320/55163/24 Відповідачем не зроблено.

38. Посилання Апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 27.04.2022 у справі №420/13197/20, від 11.06.2020 року у справі № 823/1606/17, від 21.11.2022 року у справі № 826/13633/17, від 12 листопада 2022 року справа № 826/13633/17, від 05 травня 2020 року у справі №826/678/16, від 06.08.2019 у справі № 2340/4818/18, колегія суддів приймає до уваги та зазначає, що правова позиція суду першої інстанції не суперечить висновкам Верховного Суду з огляду на встановлені у цій справі обставини щодо надання Позивачем до перевірки первинних та інших документів, які підтверджують товарність господарських операцій.

38. З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність прийнятого Відповідачем податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 12.08.2022 № 4 та №4 та наявність правових підстав для їх скасування та зазначає про необґрунтованість вимог апеляційної скарги.

39. Аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

40. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

41. Отже, розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

42. Також в ході апеляційного розгляду цієї справи постало питання щодо дотримання Позивачем строку звернення до суду з цим позовом, з приводу чого колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями частини першої статті 122 КАС України унормовано, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому досудовим порядком вирішення спору Позивач не скористався, а тому для звернення до адміністративного суду у цій справі має застосовуватися саме шестимісячний строк, який обчислюється з дня вручення Позивачу спірних податкових повідомлень-рішень.

Так, з матеріалів справи вбачається, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 4 та №4 були прийняті 12.08.2022, а з позовом у цій справі ТОВ «Ельграно» звернулося 11.10.2024.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що Апелянтом ані з власної ініціативи, ані на виконання ухвал апеляційного суду, не було надано належних і допустимих у розумінні ст. 73-74 КАС України доказів, які підтверджують дату вручення Позивачу зазначених вище податкових повідомлень - рішень, а відтак і дату, з якої розпочинається відлік строку на їх оскарження в судовому порядку. Отже, відсутні правові підстави стверджувати, що Позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом.

Більш того, в апеляційній скарзі контролюючий орган не зазначає жодних доводів щодо пропуску процесуального строку і колегією суддів не встановлено фактів порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема тих, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, а тому відсутні правові підстави для виходу за межі доводів апеляційної скарги.

43. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

44. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року - без змін.

45. Розподіл судових витрат.

Судові витрати, відповідно до ст. 139 КАС України, перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 30 березня 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев