Справа № 320/46060/25
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року м. Київ справа №320/46060/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 20.06.2025 №01 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.07.2025 №01 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу: з 10.07.1984 по 10.11.1984 періоди роботи в російській федерації, з 04.06.1990 по 31.07.1995 період роботи в кооперативі "Космос", з 14.03.1996 по 01.09.1997 період роботи в Броварському управлінні зрошувальних систем, з 10.05.1999 по 10.07.1999 період роботи в Бортницькому управлінні меліоративних систем і водного господарства та призначити пенсію за віком починаючи з 12.06.2025.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області позивачу було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вважаючи вищевказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що оскаржуване рішення було прийнято у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

З огляду на наведене, відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Броварським РВ ГУ МВС України в Київській області, 20.02.2000.

Відповідно до записів з №1 по №21 трудової книжки НОМЕР_2 , позивач працював:

- з 24.07.1979 по 25.04.1980 - тесляром 3 розряду (записи №1 - №2);

- 05.10.1983 по 02.03.1984 - тесляром 3 розряду в ремонтно-будівельну ділянку (записи №4 - №5);

- 06.04.1984 по 15.06.1984 - тесляром 4 розряду (записи №6 - №7);

- 10.07.1984 по 10.11.1984 - тесляром 4 розряду (записи №8 - №9);

- з 18.12.1984 по 02.06.1990 - прийнятий на посаду тесляра-столяра 4 розряду в Радгосп імені 60-річчю СРСР (записи №10 - №11);

- відповідно до запису №12 04.06.1990 прийнятий в кооператив "Космос" на посаду тесляра;

- відповідно до запису №13 звільнений за власним бажанням;

- з 14.03.1996 по 01.07.1996 - робітником - будівельником та до 01.09.1997 - оглядачем водопровідної мережі Требухівської дільниці (записи №14 - №18);

- з 01.09.1997 по 04.01.1999- прийнятий за переведенням з Броварського управління зрошувальних систем до Бортницького управління меліоративних систем і водного господарства на посаду маляра - штукатура 4 розряду Броварської дільниці (записи №19 - №20);

- з 10.05.1999 по 10.07.1999 - слюсарем 5 розряду (запис №21).

Відповідно до довідки про підтвердження роботи ОСОБА_2 управління водних ресурсів середнього Дніпра від 01.07.2025 №01-12/123-Д ОСОБА_1 працював в Броварському управлінні зрошувальних систем тимчасово з 14.03.1996 по 30.06.1996 (наказ від 26.03.1996 №12-к) на посаді робітника-будівельника та на постійній основі з 01.07.1996 (наказ про переведення від 22.07.1996 №33-к) по 01.09.1997 (наказ про звільнення від 29.08.1997 №49-к) на посаді оглядача водопровідної мережі Требухівської дільниці. ОСОБА_1 був прийнятий в Бортницьке управління меліоративних систем і водного господарства з 01.09.1997 (наказ про прийняття від 01.09.1997 №60) за переведенням з Броварського управління зрошувальних систем на посаду маляра - штукатура 4 розряду Броварської дільниці та звільнений 01.01.1999 (наказ про звільнення від 04.01.1999 №1). 10.05.1999 ОСОБА_3 прийнятий в Бортницьке управління маліоративних систем і водного господарства, тимчасово по 10.07.1999 на посаду слюсара 5 розряду Требухівської дільниці (наказ від 05.05.1999 №29), але на підставі відомостей про нарахування заробітної плати фактичною датою звільнення є 02.08.1999 (наказ про звільнення від 02.08.1999№54).

З матеріалі справи вбачається, що позивач звернувся до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, було прийнято рішення №01 від 20.06.2025, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку відсутності необхідного страхового стажу.

У вказаному рішенні відповідач зазначив, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальноообов`язкове державне пенсійне страхування" необхідний страховий стаж починаючи з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року становить 29 років.

Вік заявника 63 роки 4 місяці 18 днів, страховий стаж становить 21 рік 3 місяці 9 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 24.07.1979:

- з 10.07.1984 по 10.11. 1984, оскільки відсутні документи про неотримання пенсійних виплат від російської федерації за вказаний період;

- з 14.03.1996 по 01.09.1997, оскільки відсутня назва установи при прийнятті на роботу;

- з 10.05.1999 по 10.07.1999, оскільки відсутній номер та дата наказу про звільнення з роботи.

Рекомендовано надати уточнюючі довідки за періоди роботи з 14.03.1996 по 01.09.1997 та з 10.05.1999 по 10.07.1999.

В подальшому позивачем подано до пенсійного органу заяву про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та документи на підтвердження періодів роботи.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, було прийнято рішення №1 від 11.07.2025, яким позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У вказаному рішенні відповідач зазначив, що необхідний страховий стаж становить не менше 22 роки.

Вік заявника 63 роки 5 місяців 10 днів, страховий стаж становить 20 років 9 місяців 24 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 24.07.1979, оскільки записи занесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, а саме:

- період роботи в кооперативі "Космос" з 04.06.1990, оскільки відсутній запис про звільнення, даний період зараховано згідно з "Актом перевірки достовірності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії" №1000-1004-1/1861 від 11.03.2025;

- з 14.03.1996 по 01.09.1997 - відсутня назва підприємства в записі про прийом на роботу;

- з 10.05.1999 по 10.07.1999 - відсутній запис про звільнення;

Не взято до уваги довідку №01-12/123-Д від 01.07.2025, оскільки в первинних документах зазначено по батькові " ОСОБА_4 ", що не відповідає паспорту заявника " ОСОБА_5 ".

У спірному рішенні відповідач зазначив, що дата, з якої позивач матиме право на пенсійну виплату - 25.01.2027.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом у цій справі, з приводу чого суд зазначає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058).

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року

Частиною 3 статті 26 Закону №1058 передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Частиною 2 ст. 26 Закону №1058 визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, що починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.

Частиною 3 статті 26 Закону №1058 передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.

Відповідно до статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній наявності не правильних чи не точних записів у трудовій книжці пенсійний орган вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

Як встановлено судом вище, пенсійним органом не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 14.03.1996 по 01.09.1997, оскільки відсутня назва установи при прийняті на роботу та з 10.05.1999 по 10.07.1999, оскільки відсутній номер та дата наказу про звільнення з роботи.

Так, на момент внесення у трудову книжку позивача записів була чинна Інструкціяпро порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі - Інструкція №58).

Положеннями п.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

За змістом п.2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції № 58).

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації здійснено з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах. Отже, суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивача вказаного у його трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу. Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №127/9055/17.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його права на соціальний захист - призначення пенсії за віком на загальних підставах. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Суд вважає, що недоліки оформлення трудової книжки виявлені відповідачем, такі як виправлення номеру наказу про звільнення, що не завірене належним чином, не може вважатися достатньою і самостійною підставою для відмови позивачеві у зарахуванні періоду роботи до його загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

Крім того, суд зазначає, що однією із причин відмови позивачу у призначенні пенсії є те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не взято до уваги довідку №01-12/123-Д від 01.07.2025, оскільки в первинних документах зазначено по батькові " ОСОБА_4 ", що не відповідає паспорту заявника " ОСОБА_5 ".

Відповідно до статті 62 Закону №1788 та п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд вказує, що всі записи у трудовій книжці позивача виконані послідовно, не мстять суперечливих відомостей про періоди страхового стажу та узгоджуються між собою.

Також, суд враховує, що відповідач не ставить під сумнів достовірність записів, внесених до трудової книжки позивача, а вказує на окремі недоліки під час заповнення трудової книжки

Таким чином, зазначені відповідачем недоліки не можуть бути підставою для неврахування відповідних періодів роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії та позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист.

Наведені обставини свідчать про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не обґрунтовано не зараховано період роботи з 14.03.1996 по 01.09.1997, з 10.05.1999 по 10.07.1999 згідно трудової книжки.

Щодо не зарахування періоду роботи з 04.06.1990 по 31.07.1995, суд зазначає наступне.

Відповідного до оскаржуваного рішення від 11.07.2025 №01 період роботи в кооперативі "Космос" з 04.06.1990 зарахований згідно з "Актом перевірки достовірності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії" №1000-1004-1/1861 від 11.03.2025.

Також, відповідно до форми РС-право пенсійним органом зараховано періоди з 15.05.1994 по 15.06.1994, з 15.01.1995 по 31.01.1995, з 15.06.1995 по 15.07.1995.

Водночас суд зазначає, що відповідно до запису №12 трудової книжки НОМЕР_2 з 04.06.1990 прийнятий в кооператив "Космос", відповідно до запису №13 трудової книжки НОМЕР_2 був звільнений з роботи за власним бажанням, однак у записах відсутня дата звільнення.

Крім того, як зазначалось судом раніше, пенсійним органом було зараховано період роботи з 04.06.1990 згідно з "Актом перевірки достовірності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії" №1000-1004-1/1861 від 11.03.2025, однак у матеріалах справи відсутній даний акт, що унеможливлює суд перевірити даний період роботи позивача.

Таким чином, суд відмовляє у зарахуванні періоду роботи з 04.06.1990 по 31.07.1995.

Щодо не зарахування періоду роботи з 10.07.1984 по 10.11.1984, оскільки відсутні документи про неотримання пенсійних виплат від російської федерації за вказаний період, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 10 Закону України Про зайнятість населення від 05.07.2012 № 5067-VI права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стосовно доводів відповідача про ненадання позивачем заяви про неотримання пенсії у російській федерації суд враховує, що відповідно до абзацу другого частини другої статті 24-1 Закону №1058-IV у разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави і неможливості документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди особа повідомляє про це органи Пенсійного фонду в заяві про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

У силу частини третьої статті 44 Закону №1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

У контексті досліджуваного правого регулювання слід зауважити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Суд звертає увагу на те, що пенсійний орган, аналізуючи надані особою документи, перш за все має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми, адже органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і необґрунтованих перешкод для реалізації особами їх прав.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці чи інших офіційних документах, про що зроблений відповідний висновок Верховного Суду у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

А тому, сам лише факт не зазначення позивачем у заяві про призначення пенсії про неотримання пенсії на території російської федерації не є достатньою підставою для відмови у зарахуванні до його стажу періоду роботи з 10.07.1984 по 10.11.1984.

Наведені обставини свідчать про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області необґрунтовано не зараховано період роботи 10.07.1984 по 10.11.1984.

За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 20.06.2025 №01 та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.07.2025 №01 про відмову у призначенні пенсії.

При цьому ефективним захистом прав позивача є зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи з 14.03.1996 по 01.09.1997, з 10.05.1999 по 10.07.1999 та з 10.07.1984 по 10.11.1984 згідно з записів трудової книжки.

Водночас, щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію, суд зазначає наступне.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Призначення та виплата пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу.

Зважаючи на встановлені обставини справи, норми чинного законодавства, з метою правильного та ефективного способу захисту порушеного права суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням встановлених судом обставин.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 20.06.2025 №01 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.07.2025 №01 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 14.03.1996 по 01.09.1997, з 10.05.1999 по 10.07.1999 та з 10.07.1984 по 10.11.1984 згідно з записів трудової книжки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять грн. 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (ідентифікаційний код 21390940).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять грн. 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код 14099344).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.