Справа № 480/7774/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 р. Справа № 480/7774/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.11.2025, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми, повний текст складено 28.11.25 у справі № 480/7774/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація"

до Сумської митниці

про визнання протиправним, скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумифітофармація» (далі також - позивач, ТОВ «Сумифітофармація») звернулося до адміністративного суду з позовною заявою до Сумської митниці (далі також відповідач), в якій просило визнати протиправними та скасувати:

- картку відмови №UA805020/2024/000169 від 06.06.2024 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення;

- рішення від 06.06.2024 за № UA805000/2024/000019/1 про коригування митної вартості товарів, заявленої позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумифітофармація», згідно з митною декларацією № 24UAU3 від 05.06.2024, в результаті чого позивачем необхідно надмірно сплачено до Державного бюджету України 194170,40 грн, з яких: мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності (15%) 76646,21 грн, податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів (20%) 117524,19 грн;

- судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови №UA805020/2024/000169 від 06.06.2024 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Визнано протиправним та скасовано рішення від 06.06.2024 за № UA805000/2024/000019/1 про коригування митної вартості товарів.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці судовий збір у сумі 4 844,80 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, обставинам та матеріалам, що мають значення для правильного вирішення справи, не застосував до спірних правовідносин приписи ст. ст. 51, 52, 58, 280, 295, 336, 345, 346 Митного кодексу України. Вказує, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів оформлене з додержанням вимог ч. 2 ст. 55 МК України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 5 червня 2024 року ТОВ «Сумифітофармація» згідно з митною декларацією №24UA00U3 від 05.06.2024 здійснювало митне оформлення товару, що містився в контейнері № MEDU7717470 в режимі імпорту: частини рослин, сушені, не розфасовані для роздрібного продажу: Гібіскус сухий, цілий, розфасований у поліпропіленові мішки загальною вагою нетто 13500 кг, загальною кількістю 540 шт„ по ціні 2,26 дол/кг на загальну суму 30510 доларів США.

Продавцем товару відповідно до контракту від 03.01.2024 за №NG-030124 (далі також контракт) є REFEM MILLERS LIMITED (Нігерія). Згідно з пунктом 1.1. контракту предметом контракту є товар, зазначений у Специфікації до контракту, загальною вагою 67500 кг, загальною вартістю 152 550,00 дол США.

Відповідно до Специфікації №1 від 03.01.2024 (зі змінами в редакції Додаткової угоди №1 від 29.03.2024) - умови постачання: CFR, Порт Констанца, Румунія.

Для митного оформлення представником декларанта подано з декларацією № 24UA00U3 документи: Сертифікат якості від 08.04.2024 (з перекладом) "Гібіскус сухий"; Пакувальний лист від 08.04.2024 (з перекладом); Проформу-інвойс від 03.01.2024 (з перекладом); Комерційний інвойс від 08.04.2024 (з перекладом); Коносамент; Міжнародну товарно-транспортну накладну; Фітосанітарний сертифікат; Сертифікат походження товару від 15.04.2024 (з перeкладом); Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 30.05.2024; Платіжні інструкції 29.01.2024, 15.05.2024; Рахунок на транспортні послуги від 28.05.2024; Довідку про транспортні витрати від 28.05.2024; Додаткові угоди №1, № 2 від 29.03.2024 до контракту з REFEM MILLERS LIMITED (Нігерія); Специфікацію № 1 від 03.01.2024 до контракту з REFEM MILLERS LIMITED (Нігерія); Контракт з REFEM MILLERS LIMITED (Нігерія) від 03.01.2024; Договір транспортного експедирування від 21.04.2023; Висновок фітосанітарної служби (з Єдиного вікна); Заявку № 0905 від 09.05.2024 на надання транспортно-експедиторських послуг; Висновок ДП "Держзовнішінформ" від 13.05.2024.

За результатами розгляду наданих декларантом документів посадовими особами Сумської митниці направлено запит про надання декларантом додаткових документів, в якому зазначено про виявлення розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а саме:

1) відповідно до Додаткової угоди №1 від 29.03.2024 до Контракту від 03.01.2024 за №NG-030124 сторони домовились читати наступні параграфи контракту та специфікації №1 до контракту в такій редакції: Параграф 1.5 специфікації №1. Оплата за даною специфікацією буде здійснена як: 42525 дол. США - попередня оплата; 110025 дол. США - оплата проти копій документів. До митного оформлення подано банківські платіжні інструкції в іноземній валюті від 29.01.2024 № 4 на суму 42525 дол. США та від 15.05.2024 № 9 на - 66015 дол. США. Загальна сума оплати за товар згідно з наданими платіжними інструкціями становить 108540 дол. США, що не відповідає загальній вартості товару за специфікацією №1 - 152550 дол. США. Відповідно до комерційного інвойсу від 08.04.2024 за № RM/SF/04/24, 8505 дол. США отримана як попередня оплата, 22005 дол. США повинно бути отримано проти копій документів. В наданих платіжних інструкціях здійснюється посилання щодо попередньої оплати за товар на інвойс №RM/SFF/24/01. Рахунок-проформа від 03.01.2024 виставлений на загальну суму 141750 дол. США на умовах поставки FOB, LAGOS. Умови поставки згідно з комерційним інвойсом від 08.04.2024 за № RM/SF/04/24 CFR, RO Constanta. У наданих декларантом документах відсутні відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а саме: існує невідповідність суми переказу за банківськими платіжними інструкціями в іноземній валюті та загальною вартістю товару згідно з додатками до Контракту, в тому числі рахунком-проформою;

2) згідно з пунктом 3.5 Договору транспортного експедирування від 21.04.2023 за №01-2023, сторонами якого є ТОВ «Порта Маріс Лоджистік» - експедитор, ТОВ «Сумифітофармація» - замовник, передбачена оплата Замовником рахунку Експедитора протягом трьох банківських днів з дати їх оформлення. Рахунок на оплату від 28.05.2024 за № 256 містить інформацію щодо страхування обладнання без зазначення якого обладнання і де понесені такі витрати. Довідка про транспорті витрати від 28.05.2024 за № 2805002 містить посилання на коносамент EU27310277, в той час як вантаж надійшов за коносаментом MEDULG431223;

3) також існує невідповідність в заявленому та наявному в документах класифікаційному коді товару. Товар «частини рослин, сушені, не розфасовані для роздрібного продажу: гібіскус сухий (цвіт цілий)» заявлено декларантом за кодом згідно з УКТ ЗЕД. Разом з тим у рахунку від 05.04.2024 №RM/SF/04/24 товар «гібіскус сухий (цвіт цілий)» класифікується за кодом товару 121190;

4) наданий висновок ДП «Держзовнішінформ» від 13.05.2024 за №3-1/587 посилається на комерційний інвойс від 14.03.2024 за № RM/SF/01/24, який до митного оформлення даної партії товару не подавався. Дані відкритих джерел щодо поточних цін на подібну продукцію на зовнішньому ринку, які вказані у висновку ДП «Держзовнішінформ» від 13.05.2024 за №3-1/587, не містять інформації щодо поточних цін на «гібіскус сухий (цвіт цілий)» виробника REFEM MILLERS LIMITED (Нігерія), який є провідним виробником/експортером високоякісних сільськогосподарських товарів.

Декларантом на вимогу митного органу надана банківська платіжна інструкції в іноземній валюті від 18.04.2024 № 7 на суму 44010 дол. США, лист від ТОВ «Порта Маріс Лоджистік» (експедитор).

Посадовою особою Сумської митниці направлено запит, в якому, зокрема, зазначено, що надана банківська платіжна інструкції в іноземній валюті від 18.04.2024 за № 7 на суму 44010 дол. США, в призначенні платежу якої зазначений Контракт від 03.01.2024 за № NG-030124 та специфікація №1 від 03.01.2024. За вказаним документом сума переказу за товар складає 141 750 дол. США, що не підтверджує загальну вартість імпортованого товару. Копія митної декларації країни відправника, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями декларантом не надавались. Також декларанту запропоновано збільшити митну вартість товару до 3,2 $/кг, а разом з транспортними витратами - до 3,41 $/кг

Листом від 06.06.2024 №226 декларант повідомив, що надати інші документи, крім вже наданих, немає можливості.

Сумська митниця не погодилася з заявленою представником декларанта ТОВ «Сумифітофармація» митною вартістю та прийняла оскаржувані рішення, а саме:

- рішення про коригування митної вартості товарів від 06.06.2024 UА805000/2024/000019/1;

- картку відмови UA805020/2024/000169 від 06.06.2024 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідно до зазначених рішень службові особи митного органу замість вартості задекларованого товару, Гібіскусу сухого за ціною 2,26 $/кг на загальну суму 30 510 дол. США (з транспортними витратами 2,465 дол США/кг на загальну суму 33 288,89 дол США) визначили іншу митну вартість: за ціною 3,20 дол США/кг на загальну суму 43 200 дол США/кг (з транспортними витратами 3,41 дол США/кг на загальну суму 46 035,00 дол США). Відповідачем застосовано резервний метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів.

В результаті здійсненого митним органом коригування митної вартості товару збільшився розмір платежів до бюджету, декларантом додатково було сплачено 194 170,40 грн, з яких: мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності (15 %) - 76 646,21 грн; податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів (20 %) - 117 524,19 грн.

Не погодившись із прийнятими митницею рішенням та карткою відмови, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та картки відмови критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).

Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи. При цьому, відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії. При внесенні до графи відомостей про документи, які відповідно до МКУ не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються декларантом, перед кодом документу проставляється символ "d". Класифікатор документів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 за № 1011 (далі Класифікатор документів).

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Із положень частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За частиною п`ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).

Відповідно до п.4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення виконуються, зокрема, такі митні формальності:

4.5.4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).

Вказаний перелік форм митного контролю формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання.

Спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.

В даному контексті доречно зауважити, що згідно зі статтею 361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.

Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Цілями застосування системи управління ризиками є:

запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи;

забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);

забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів;

прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України випливає, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Водночас митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Зазначена вище позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15, від 07.05.2020 у справі № 400/2922/18.

За приписами статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Разом з цим, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частини 1, 4 статті 337 Митного кодексу).

У свою чергу згідно з частиною 1 статті 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються: 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.

Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що дані системи управління ризиками є підставою лише для обрання форм і методів митного контролю, однак самі по собі не є підставою для коригування митної вартості.

Надаючи правову оцінку наведеним підставам прийняття оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає таке.

Як слідує з матеріалів справи, джерелом інформації для прийняття оскаржуваного рішення стала в АСМО Інспектор та ЄАІС цінова інформація щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін: МД від 18.04.2024 № UA100060/2024/210946.

Проте відповідачем не доведено, що умови поставки, комерційні умови за МД від 18.04.2024 № UA100060/2024/210946 були подібними до тих, що визначені документами, поданими позивачем митному органу разом із митною декларацією №24UA00U3 від 05.06.2024.

Так, з наданої до матеріалів справи МД від 18.04.2024 за № UA100060/2024/210946, яка бралась відповідачем за основу при коригуванні митної вартості товарів, вбачається, що вказана декларація була подана АТ «Мономах» та відповідно до неї декларувався товар на загальну суму 101200 дол. США, виробник товару REFEM MILLERS LIMITED (Нігерія) :

- Сушені квітки гібіскусу цілі (каркаде) (Drie Hibiscus Whole Flowers) загальною вагою нетто 26000 кг,

- Drie Hibiscus Fine Cuts (Сушений Гібіскус Тонкими Надрізами) - 6000 кг.

Отже, за вказаною МД декларувалися два види товару: Сушені квітки гібіскусу цілі та Сушений Гібіскус Тонкими Надрізами. Вказані товари відрізняються за якісними та кількісними характеристиками.

Разом з тим, суд звертає увагу, що другий товар у зазначеній МД: Drie Hibiscus Fine Cuts (Сушений Гібіскус Тонкими Надрізами) не є ідентичним чи подібним (аналогічним) товару, що возився позивачем (Висушені квіти гібіску, тобто Гібіск сухий, цвіт цілий).

Крім того, у зазначеній МД вказано лише загальну ціну всієї партії товару: Сушених квітів гібіскусу цілих (каркаде) (Drie Hibiscus Whole Flowers) загальною вагою нетто 26000 кг, і Drie Hibiscus Fine Cuts (Сушений Гібіскус Тонкими Надрізами) - 6000 кг.

Зі змісту МД від 18.04.2024 за № UA100060/2024/210946 не можливо встановити ціну за кг окремого товару, чи Сушених квітів гібіскусу цілих (каркаде) (Drie Hibiscus Whole Flowers), чи Drie Hibiscus Fine Cuts (Сушений Гібіскус Тонкими Надрізами).

Також при підрахунку ціни за кг товару згідно з МД від 18.04.2024 за № UA100060/2024/210946, виходячи із загальної кількості товару і загальної суми, ціна товару за кг (без транспортування) - 3,16 дол США (101 200,00 дол США/кг (пункт 42) / 32 000 кг (пункт 38), тоді як в оскаржуваному Рішенні відповідач визначив митну вартість товару (без транспортування): за ціною 3,20 дол США/кг.

Наведене у сукупності дає підстави для висновку, що зазначені у порівняльній декларації товари не є ідентичними чи подібними (аналогічними) товарам, вказаним у МД, поданій позивачем, а митна вартість, визначена митним органом на рівні 3,20 дол США/кг, необгрунтована.

Водночас одна лише обставина, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути підставою для витребування додаткових документів. Цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.

Зазначений висновок відповідає сталій практиці Верховного Суду (постанови від 09.10.2018 у справі №826/24835/15, від 24.01.2019 у справі №820/636/17, від 21.01.2020 у справі №812/2336/14, від 13.02.2020 у справі №810/1175/16, від 26.01.2021 у справі №826/13892/16).

Окремо суд зазначає, що застосування цінової інформації щодо імпортних операцій за фактами митних оформлень за митними деклараціями, митне оформлення яких є максимально наближеним до дати поточного (спірного) митного оформлення, не відповідає вимогам чинного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 820/1982/17.

Застосування Митницею з причини спрацювання модуля АСАУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, позаяк самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, Митницею такого порівняння зроблено не було. Таких доказів матеріали справи не містять.

У постанові Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №804/1755/17 міститься висновок, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що за відсутності документів, які б пояснили сумніви митного органу, відповідач не мав достатніх та обґрунтованих підстав для невизнання митної вартості товару за ціною договору, враховуючи таке.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Верховний Суд неодноразово наголошував на правовій позиції (постанови від 14.06.2022 у справі №809/257/17, від 05.05.2022 у справі №2040/6019/18,від 13.08.2020 у справі №815/3451/16), яка полягає у тому, що право митниці витребувати додаткові документи у декларанта з метою вчинення наступних дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів, пов`язане з наявністю у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості декларантом. При цьому витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Отже, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Щодо посилання митного органу на те, що загальна сума оплати за товар згідно з наданими платіжними інструкціями становись 108 540 дол. США, що не відповідає загальній вартості товару за специфікацією № 1 - 152 550 дол. США, та що у наданих декларантом документах відсутні відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а саме: існує невідповідність суми переказу за банківськими платіжними інструкціями в іноземній валюті та загальною вартість товару згідно з додатками до Контракту, колегія суддів зазначає таке.

03.01.2024 позивач та REFEM MILLERS LIMITED (Нігерія) уклали контракт №NG-030124 щодо поставки сухої лікарської рослинної сировини відповідно до специфікацій на загальну суму 141 750 дол США.

Згідно з п. 1.5. Специфікації № 1 до контракту №NG-030124 поставляється товар Гібіскус сухий в кількості 67500 кг за ціною 2,10 дол США/кг, на загальну суму 141750,00 дол США. Умови оплати: 30% - попередня оплата (тобто 42 525 дол США).

03.01.2024 позивач отримав від REFEM MILLERS LIMITED проформу-інвойс № RM/SFF/24/01 на 67500 кг Hibiscus fine cut в 5-ти контейнерах по 2,10 дол США/кг, на загальну суму 141 750 дол США, дата відгрузки: січень 2024 2 контейнери, лютий 2024 2 контейнери, березень 2024 1 контейнер.

29.01.2024 позивач відповідно до платіжної інструкції №4 перерахував продавцю попередню оплату 42 525 дол.США, по 8505 дол США за контейнер (тобто 42 525 /5 = 8505 дол США).

29.03.2024 сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Контракту, згідно з якою збільшилась вартість товару з 2,10 до 2,26 дол США/кг, та загальну вартість товару зі 141 750 дол США до 152 550,00 дол США. З урахуванням додаткової угоди №1 вартість одного контейнера з товаром склала 30510 дол США (152 550,00 /5).

08.04.2024 позивач отримав від контрагента комерційний інвойс № RM/SF/04/24 на 4-й контейнер з товаром на загальну суму 30510 дол США, яким підтверджується що 8 505 дол США вже сплачено, а 22 005 дол США сума до сплати.

18.04.2024 позивач здійснив доплату за 1-й та 2-й контейнери по 22 005 дол США на загальну суму 44 010 дол США, що підтверджується платіжною інструкцією №7.

15.05.2024 позивач здійснив доплату за 3, 4, 5-й контейнери по 22 005 дол США, на загальну суму 66 015 дол США, що підтверджується платіжною інструкцією №9.

Отже, всього позивачем сплачено за поставку товару за контрактом №NG-030124 - 152550 дол.США: відповідно до платіжної інструкції №4 від 29.01.2024 - 42 525 дол. США; відповідно до платіжної інструкції №7 від 18.04.2024 - 44010 дол. США, відповідно до платіжної інструкції №9 від 15.05.2024 - 66015 дол. США.

Суд звертає увагу, що платіжні інструкції від 29.01.2024 за №4 та від 15.05.2024 за №9 були надані позивачем митному органу разом із митною декларацією №24UA00U3, а платіжна інструкція №7 від 18.04.2024 надана на запит митного органу про надання додаткових документів.

Також суд зазначає, що проформа-інвойс № RM/SFF/24/01 відображає загальну суму закупівлі 5-ти контейнерів, що визначалась до укладення Додаткової угоди №1 (141 750 дол. США), натомість комерційний інвойс № RM/SF/04/24 відображає актуальну вартість товару четвертого контейнеру (30 510 дол США) з урахуванням змін згідно з додатковою угодою №1.

З огляду на наведене, у наданих декларантом документах наявні відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар і відсутня невідповідність суми переказу за банківськими платіжними інструкціями в іноземній валюті та загальною вартість товару згідно з додатками до Контракту №NG-030124, у тому числі проформою-інвойсом № RM/SFF/24/01, додатковою угодою №1 та комерційним інвойсом № RM/SF/04/24.

Крім того, колегія суддів зауважує, що платіжна інструкція свідчить про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар, тобто прямого зв`язку між відомостями із платіжного доручення та митною вартістю товару немає.

Це означає, що платіжна інструкція не є тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Зазначена позиція висловлювалась Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 26.05.2020 у справі №826/23351/15, від 16.03.2021 у справі №826/11900/18, від 07.10.2020 у справі №400/1090/19, від 22.10.2020 у справі №320/2455/19, від 01.04.2021 у справі №260/695/19.

Щодо посилання відповідача на те, що згідно з пунктом 3.5 Договору транспортного експедирування від 21.04.2023 за № 01-2023, сторонами якого є ТОВ «Порта Маріє Лоджистік» - експедитор, ТОВ «Сумифітофармація» - замовник, передбачена оплата Замовником рахунку Експедитора протягом трьох банківських днів з дати їх оформлення, колегія суддів зазначає таке.

За матеріалами справи на підтвердження здійснення транспортування товару позивачем надано митному органу: Договір (контракт) про перевезення: № 01-2023 від 21.04.2023; Заявку №0905 від 09.05.2024 на надання транспортно-експедиторських послуг; Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги: №256 від 28.05.2024; Довідку № 2805002 від 28.05.2024; Лист-роз`яснення експедитора ТОВ "Порта Маріс Лоджистікс".

Відповідно до зазначених документів загальна вартість транспортно-експедиторської послуги за межами України становить 56 356,43 + 55 615,66 грн, тобто всього 111 972,09 грн.

Позивач у позові зазначає, що не мав можливості надати митному органу докази оплати вартості транспортних послуг з причини того, розрахунки відбулись 07.06.2024 відповідно до платіжної інструкції від 07.06.2024 про оплату послуг ТОВ "Порта Маріс Лоджистікс", тобто після подання декларації відповідачу 05.06.2024.

У Довідці № 2805002 від 28.05.2024 перевізник підтвердив, що у зв`язку із заміною транспорту ТОВ "Порта Маріс Лоджистік" дає відстрочку платежу до моменту вивантаження на складі, незважаючи на зазначені в договорі терміни оплати.

Пунктом 6 частини другої статті 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14 звернув увагу, що якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Отже, оскільки законодавством не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що надані позивачем митному органу документи є належними та допустимими доказами розміру таких витрат.

Крім того, щодо посилання митного органу на те, що рахунок на оплату від 28.05.2024 за №256 містить інформацію щодо страхування обладнання, без зазначення якого обладнання і де понесена така витрата, судом установлено таке.

Згідно з п. 2 рахунку від 28.05.2024 за № 256 ТОВ "Порта Маріс Лоджистікс" вартість страхування обладнання становить 1989,10 грн.

06.06.2024 о 08:45:41 позивач направив митному органу лист від перевізника ТОВ "Порта Маріс Лоджистікс", у п. 2 якого останній підтвердив, що рахунок на оплату від 28.05.2024 за № 256 містить інформацію щодо страхування контейнерів на випадок їх пошкодження. Такі витрати нараховуються на території України.

Отже, у цьому випадку перевізником застраховано обладнання (контейнери) на випадок пошкодження, а не товар. Крім того, контейнери застраховані тільки від страхових ризиків на території України, а не за її межами.

Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню: витрати на транспортування після ввезення.

Зважаючи на наведене, у цьому випадку, страхування обладнання (контейнерів) є складовою транспортно-експедиторських послуг і вартість страхування не включена до витрат перевізника за межами України, тому і вартість страхування обладнання (контейнерів) не підлягає включенню до митної вартості товару.

Також судом установлено, що відповідно до додаткової угоди №1 до Контракту №NG-030124, поставка товару здійснювалася на умовах СFR відповідно до Інкотермс 2020.

Натомість умови поставки за базисом «СFR» не зобов`язують продавця або покупця здійснити страхування товару, у зв`язку з чим підстав стверджувати, що витрати щодо страхування є складовою митної вартості товару, який поставляється на умовах цього базису поставки, немає.

З огляду на викладене, у разі, якщо товар фактично не страхувався, то відсутність доказів страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Відтак безпідставними є твердження відповідача про те, що ненадання документів щодо страхування товару вказують на наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо митної вартості товару.

Щодо посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що у довідці про транспортні витрати від 28.05.2024 за № 2805002 зазначено коносамент EU27310277, в той час, як відповідний вантаж надійшов за коносаментом MEDULG431223, то колегія суддів зазначає, що 06.06.2024 о 08:45:41 позивачем направлено митному органу лист перевізника ТОВ "Порта Маріс Лоджистікс", за змістом пункту 3 якого перевізник підтвердив, що у довідці про транспортні витрати від 28.05.2024 за № 2805002 (яка стосується 4-го контейнера № MEDU7717470) допущена технічна помилка - замість номеру коносамента (MEDULG431223) помилково вказано номер пломби цього контейнера (EU27310277).

Вказані номери контейнера, пломби контейнера та коносамента прослідковуються у самому коносаменті та інших супровідних до контейнера документах, що надавались відповідачу.

Крім того, відповідач в оскаржуваному рішенні також підтверджує, що відповідно до листа від ТОВ «Порта Маріє Лоджистік» (експедитор) дає відстрочку платежу до моменту вивантаження на складі, надає пояснення щодо страхування контейнерів на випадок їх пошкодження на території України та повідомляє про коректні номери коносаментів у довідці про транспортні витрати.

Щодо посилання відповідача на те, що існує невідповідність в заявленому та наявному в документах класифікаційному коді товару: товар «частини рослин, сушені, не розфасовані для роздрібного продажу: гібіскус сухий (цвіт цілий)» заявлено декларантом за кодом згідно з УКТ ЗЕД, разом з тим, у рахунку від 05.04.2024 за № RM/SF/04/24 товар «гібіскус сухий (цвіт цілий)» класифікується за кодом товару 121190, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статті 1 Закону України "Про Митний тариф України" цим Законом встановлюється Митний тариф України, що є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Відповідно до рахунку (комерційного інвойсу) від 05.04.2024 за № RM/SF/04/24 товар «гібіскус сухий» за кодом 121190 визначався вантажовідправником REFEM MILLERS LIMITED (Нігерія).

Крім того, з огляду на додаток до Закону України "Про Митний тариф України" від 19 жовтня 2022 року №2697-ІХ: товарна позиція коду 121190, яку визначив REFEM MILLERS LIMITED, - не була конкретизована. Цей код 121190 відноситься до назви товару "Рослини, частини рослин, насіння та плоди, які використовуються в основному у парфумерії, медицині або для боротьби з комахами, паразитами тощо, свіжі, охолоджені, заморожені або сушені, порізані або непорізані, подрібнені або мелені" > "Інші", до якого включено код "1211 90 86 90 - інші", що є складовою коду 12119086, - ставка мита становить 0 (нуль) %.

Разом з тим для коду товару 1212 99 95 00 "інші" ставка мита становить 15 (п`ятнадцять) %, і цей код відноситься до коду 1212 99 "інші", який, в свою чергу - до коду 1212 "Плоди ріжкового дерева, морські та інші водорості, буряк цукровий та цукрова тростина, свіжі, охолоджені, морожені або сушені, подрібнені або неподрібнені; кісточки, ядра плодів та інші продукти рослинного походження, які використовуються в основному для харчових цілей, в іншому місці не зазначені".

Отже, фактично ТОВ «Сумифітофармація» застосувало код , за яким передбачено мито 15 %, тоді як код 121190 передбачає нульову ставку мита.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що визначення продавцем іншого коду товару (121190), ніж визначив декларант ), ніяким чином не спростовує обґрунтованість митної вартості, заявленої декларантом.

Щодо посилання митного органу в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів на те, що наданий висновок ДП «Держзовнішінформ» від 13.05.2024 за № 3-1/587 посилається на комерційний інвойс від 14.03.2024 за № RM/SF/01/24, який до митного оформлення партії товару не подавався, то згідно з поясненнями позивача комерційний інвойс від 14.03.2024 за № RM/SF/01/24 для митного оформлення відповідної партії товару не подавався, через те, що не стосується 4-го контейнеру, а стосується 1-го контейнеру з товаром.

Вказане підтверджується матеріалами справи, а саме копією цього інвойсу.

Разом з тим ненадання до митного органу вказаного інвойсу не має вплив на правильність визначення митної вартості товару, оскільки у Висновку ДП «Держзовнішінформ» від 13.05.2024 №3-1/587 зазначені основні необхідні дані: така сама контрактна ціна 2,26 дол. США/кг на такий же ідентифікований товар, в такій самі кількості (13500 кг), що знаходився в аналогічному 1-у (першому) 40-ка футовому контейнері.

Щодо посилання відповідача на неподання копії митної декларації країни відправника, то надання копії такої декларації до митного органу не є обов`язком позивача згідно з ч. 1-2 ст. 53 Митного кодексу України.

Так, перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у статті 53 Митного кодексу України, і не включає такого документу, як декларація країни відправника.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 20 вересня 2023 року у справі № 815/6805/17.

З приводу твердження відповідача, що дані відкритих джерел щодо поточних цін на подібну продукцію на зовнішньому ринку, які вказані у висновку ДП «Держзовнішінформ» від 13.05.2024 за №3-1/587, не містять інформації щодо поточних цін на «гібіскус сухий (цвіт цілий)» виробника REFEM MILLERS LIMITED (Нігерія), колегія суддів зазначає, ціна є результатом домовленості між покупцем і продавцем товару, наявність чи відсутність інформації щодо поточних цін на «гібіскус сухий (цвіт цілий)» виробника REFEM MILLERS LIMITED (Нігерія) у даних відкритих джерел щодо поточних цін на подібну продукцію на зовнішньому ринку, які вказані у висновку ДП «Держзовнішінформ» від 13.05.2024 за №3-1/587, саме по собі не свідчить про неправильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність твердження відповідача щодо ненадання декларантом висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, оскільки за матеріалами справи за замовленням позивача проводилась експертиза і відповідачу було надано експертний висновок Державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків".

Водночас ненадання позивачем до митного оформлення висновків про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 826/7411/15, не може слугувати підставою для невизнання заявленої позивачем митної вартості, так як вказані висновки є додатковими документами, що подаються для підтвердження заявленої митної вартості товарів та повинні оцінюватися у комплексі з іншими документами, поданими позивачем, а інформація, що міститься в таких висновках має виключно інформаційний характер і не може бути визначальною при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2001 року № 310 "Питання Міністерства економіки" Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків віднесено до сфери управління Міністерства економіки України.

Держзовнішінформ уповноважений Наказом № 608 від 02.05.2018 Міністерства економіки України здійснювати моніторинг цін на зовнішньому та внутрішньому товарних ринках, досліджувати динаміку цінових процесів на ринках та відповідність контрактних (зовнішньоторговельних) цін кон`юнктурі світового ринку. Держзовнішінформ є державним органом, уповноваженим надавати цінову інформацію на імпорт і експорт товарів та здійснювати цінову експертизу товарів.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що висновки у рішенні про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішення про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 640/4941/19.

У свою чергу, відповідач не довів, що подані відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України декларантом документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Суд також звертає увагу, що відповідно до МК України у рішенні про коригування митної вартості має зазначатися послідовність застосування методів визначення митної вартості та обґрунтованих причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У постанові від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.001625 Верховний Суд зазначив, що загальні посилання на норми МК України, зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень.

Натомість у самому рішенні про коригування митної вартості товарів митний орган зазначає формальні фрази, які стосуються методів митної вартості товарів, але не конкретизує детальні причини та недоліки, через які той чи інший метод не застосувався.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 06.06.2024 № UA805000/2024/000019/1, оскільки таке не відповідає критеріям, установленим частиною 2 статті 2 КАС України, є обґрунтованим і законним.

З огляду на те, що саме прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішення про коригування митної вартості протиправним та його скасування є підставою для визнання протиправним та скасування сформованої митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Об`єднання цих вимог є належним способом захисту порушених прав позивача, з урахуванням усталеної судової практики (постанова Верховного Суду від 17.05.2022 року у справі № 809/506/17 ).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація".

Доводи апеляційної скарги відповідача є безпідставними, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, зміст апеляційної скарги, яка частково дублює відзив на позовну заяву, поданий до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення відповідачем обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, а відтак підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З огляду на приписи ст. 139 КАС України підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору відсутні.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 у справі № 480/7774/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова А.О. Бегунц