Справа № 420/13789/25
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 березня 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді - Бутенка А.В.,

за участю секретаря Сініцина А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Військової частини НОМЕР_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 року по справі № 420/13789/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просила:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати їй грошового забезпечення як дружині зниклого безвісти ОСОБА_2 , згідно пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ в редакції Закону від 01.02.2025 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового здійснювати нарахування та виплати їй щомісячного грошового забезпечення та інших видів виплат, належних зниклому безвісті військовослужбовцю ОСОБА_2 відповідно до положень пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону №1486-УІІІ від 06.09.2016, що діяла на момент подання ОСОБА_1 заяви та призначення відповідних виплат, починаючи з 01.05.2025.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 року по справі № 420/13789/25 року позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 як дружині зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 у розмірі 20%.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 як дружині зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 у розмірі 50%, відповідно до абз.4 п.4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2025 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 року залишено без змін.

11.02.2026 року від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 року по справі № 420/13789/25, в якій просить:

- скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Заява обґрунтована тим, що відповідачу раніше не було відомо про істотні для справи обставини, а саме, що у зниклого безвісти ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявні батьки: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Отже вони є членам сім`ї військовослужбовця які, в свою чергу, мають право на виплату частин грошового забезпечення з 01.02.2025 року, у зв`язку із набранням чинності Законом України №3995-ІХ від 08.10.2024 "Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Оскільки батьками вони є від народження то, відповідно, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 були батьками безвісти зниклого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент його зникнення безвісти, а отже і членам сім`ї військовослужбовця протягом усього періоду. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Отже, вищевказаним встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є, та були батьками ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент його зникнення безвісти.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.02.2026 року відкрито провадження за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; призначено судове засідання на 17.03.2026 року о 12:00 год.

16.03.2026 року до суду від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшла заява про розгляд заяви за відсутності представника.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд зазначає, що в силу ч. 2 ст. 368 КАС України, неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

30.03.2026 року від представника ОСОБА_1 надійшли заперечення на заяву про перегляд рішення за нововиявленими в яких зазначено, що відповідно до нотаріально посвідченої заяви матері військовослужбовця, ОСОБА_3 , від 23.03.2026 року, нею ще 21.08.2023 року було особисто надано до Військової частини НОМЕР_1 повний пакет документів, що підтверджують її родинні зв`язки із сином. Отже, Військова частина НОМЕР_1 (як суб`єкт владних повноважень та юридична особа) фактично володіла інформацією про наявність матері військовослужбовця ще з серпня 2023 року - задовго до ухвалення рішення суду від 19.06.2025 року. Те, що уповноважені особи військової частини не передали відповідні документи власному ж представнику з правової роботи (помічнику командира), є виключно недоліком внутрішньої організації документообігу відповідача. Відсутність належної комунікації між структурними підрозділами чи посадовими особами відповідача не є і не може визнаватися об`єктивною нововиявленою обставиною.

Дослідивши заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, додані до неї документи, а також інші матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), постанова або ухвалу суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Таким чином, нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Відповідно до ч. 4 ст. 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Верховний Суд у Постанові від 26.12.2022, справа № 460/801/20, зауважує, що нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

1) існування цих обставин на час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

2) на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

3) істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі N 2а-7523/10/1270, від 02.05.2018 у справі N 303/3535/16-а, від 04.09.2018 у справі N 809/824/17, від 22.11.2018 у справі N 826/14224/15, від 06.02.2019 у справі N 822/862/15, від 10.07.2020 у справі N 823/1440/17.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 року по справі № 420/13789/25 заявником зазначено, що Військовій частині НОМЕР_1 стали відомі істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі на час розгляду справи, що є підставами для перегляду справи судом за нововиявленими обставинами, у відповідності до ст. 361-365 КАС України.

Заявник зазначає, що за результатами проведеної службової перевірки, від 09.02.2026 року, встановлено, що до помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи (на той час тво помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи) ОСОБА_5 не доводились документи, які мали значення для вирішення справи, а саме повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян у якому визначено прізвища, ім`я та по-батькові батьків зниклого безвісти ОСОБА_2 .

У зв`язку з чим їм стали відомі істотні для справи № 420/13789/25 обставини, а саме: наявність батьків у зниклого безвісти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На думку суду, наведена заявником обставина про те, що у зниклого безвісти ОСОБА_2 наявні батьки, про що Військовій частині НОМЕР_1 стало відомо лише у лютому 2026 року, не відповідає вищенаведеним ознакам та критеріям, а тому не є нововиявленою у розумінні пункту 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України і не може бути підставою для перегляду судового рішення.

Зокрема, заявник наголошує, що вказані обставини стали відомі після проведення службового розслідування, на підставі доповідної записки від 09.02.2026 року.

Так, суд звертає увагу, що службове розслідування було проведено за результатами неопрацювання листа ІНФОРМАЦІЯ_4 за вих. №1990/1437 від 03.02.2025 року про надання довідки та повного витягу з бази ДРАЦС на військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, суд зазначає, що про наявність у зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьків заявнику було відомо під час розгляду судом справи № 420/13789/25, що підтверджується відзивом на позовну заяву від 27.05.2025 року, який зареєстрований судом 29.05.2025 року з вх. № ЕС53185/25.

Крім цього, питання щодо права батьків ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на виплату грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 вже було предметом розгляду апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 року по справі № 420/13789/25.

Так, в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2025 року зазначено наступне:

«Як зазначає апелянт, з 01.02.2025 року, у зв`язку із набранням чинності Законом України №3995-ІХ від 08.10.2024 "Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивачка почала отримувати грошове забезпечення у розмірі 16,6% адже у зниклого безвісти ОСОБА_2 є батьки, які також мають право на виплату грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 .

Разом з тим, матеріали справи не містять будь яких доказів на підтвердження наявності у чоловіка позивача батьків та що такі звертались до відповідача із відповідними заявами про виплату грошового забезпечення за зниклого сина.

Крім того, відповідачем не надано доказів виплати батькам чоловіка позивача іншої частки грошового забезпечення, яка становить 33,4% (50%-16,6%).

Сама по собі наявність батьків у зниклого безвісти чоловіка позивача, без доказів виплати їм грошового забезпечення за зниклого сина, не свідчить про правомірність дій відповідача щодо зменшення виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення до 16,6%.».

Наведене свідчить про те, що відповідач мав можливість та повинен був дізнатись про обставини, які стали підставою ініціювання перегляду справи за нововиявленими обставинами, своєчасно, тобто до або під час розгляду справи по суті, та, за наявності підстав, мав повідомити про них суд у заявах по суті справи.

Такими чином, наведена заявником обставина не є нововиявленою та не може бути підставою для скасування судового рішення у справі.

Верховний Суд у постанові від 17.11.2020 у справі № 826/14818/15 зазначив, що перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - це факультативна стадія адміністративного процесу, під час якої суд, який ухвалив судове рішення, після набрання ним законної сили, переглядає його з ініціативи осіб, які брали участь у справі у зв`язку із виявленням істотних обставин, що існували, але не були і не могли бути їм відомі на час вирішення справи.

Таким чином, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється для надання можливості виправити судові рішення, неправосудність яких, зазвичай, обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Істотність обставини означає те, що якби суд її міг урахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку «не були і не могли бути відомі особи» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення, а отже, не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду.

Водночас, колегією суддів враховується, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2004 року у справі «Правєдная проти Російської Федерації» процедура відміни остаточного судового рішення передбачає, що наявні докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, що бажає відміни судового рішення, повинна довести, що вона не мала можливості надати докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають значення для вирішення справи.

Також, колегією суддів враховується, що Європейський суд з прав людини у рішеннях від 28.11.1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» та від 24.07.2003 року у справі «Рябих проти Росії» вказав, що одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Як передбачено п.1 ч.4 ст.368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Відповідно до ч.1 ст. 369 КАС України, у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Керуючись статтями 241-243, 248, 250, 368, 369 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Військової частини НОМЕР_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 року по справі № 420/13789/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко