Справа № 140/1003/26
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

30 березня 2026 року ЛуцькСправа № 140/1003/26
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши у письмовому провадженні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова №168) за періоди: з 15 вересня 2024 року по 21 вересня 2024 року, з 21 вересня 2024 року по 17 жовтня 2024 року, з 05 травня 2025 року по 19 березня 2025 року, з 19 березня 2025 року по 18 березня 2025 року, з 15 квітня 2025 року по 18 червня 2025 року, з 19 червня 2025 року по 14 липня 2025 року у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду відповідно до Постанови №168 за періоди: з 15 вересня 2024 року по 21 вересня 2024 року, з 21 вересня 2024 року по 17 жовтня 2024 року, з 05 травня 2025 року по 19 березня 2025 року, з 19 березня 2025 року по 18 березня 2025 року, з 15 квітня 2025 року по 18 червня 2025 року, з 19 червня 2025 року по 14 липня 2025 року у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду Димарчук Т.М. від 17 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У зв`язку з відрахуванням зі штату Волинського окружного адміністративного суду 23 березня 2026 року судді Димарчук Т.М. на підставі наказу голови суду від 25 лютого 2026 року №02-07/4/26 розпорядженням керівника апарату суду від 16 березня 2026 року №01-87/194/26 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії прийнято до розгляду новим складом суду.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому одночасно заявлено клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску позивачем тримісячного строку звернення до суду із цим позовом, перебіг якого, на переконання відповідача, розпочався з 14 липня 2025 року (тобто з останньої спірної дати).

Відповідно до частини третьої статті 166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Розгляд клопотання за встановленим судом порядком проведено у письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи суд дійшов таких висновків.

Цей спір виник щодо виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 , яка у спірний період перебувала на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з частинами першою, другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 122 КАС України обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Втім положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували строк звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці.

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України.

Відповідно до частини першої статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, який набрав чинності 19 липня 2022 року) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

У постанові від 11 липня 2024 року у справі №990/156/23 Велика Палата Верховного Суду вказала, що норми статті 233 КЗпП України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Указана норма поширює свою дію на всіх працівників та службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну службу.

Ураховуючи, що норми частини п`ятої статті 122 КАС України прямо не закріплюють положень щодо стягнення належних працівникові виплат під час проходження ним публічної служби, тоді як приписи статті 233 КЗпП України визначають строк звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, тому варто вважати, що стаття 233 КЗпП України є спеціальною нормою відносно до частини п`ятої статті 122 КАС України, та підлягає застосуванню під час визначення строків звернення до суду з вимогами про стягнення належних працівникові виплат під час проходження ним публічної служби.

У постанові від 19 листопада 2025 року у справі №420/27284/24 Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вказала, що частина перша статті 233 КЗпП України містить загальне правило про те, що тримісячний строк звернення до суду обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Частина друга статті 233 КЗпП України конкретизує це правило, зокрема, у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні. У цьому випадку тримісячний строк звернення до суду обчислюється з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Особливістю спірних правовідносин є те, що позивачем заявлено вимоги про здійснення виплати додаткової винагороди згідно з Постановою №168 за час проходження військової служби. При цьому позов про нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, подано вже після звільнення позивача з військової служби.

Початок перебігу строку звернення до суду з вимогами щодо нарахування та виплати додаткової винагороди згідно з Постановою №168 слід пов`язувати з моментом, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум. Таким моментом може бути день вручення розрахункового листа, довідки про нараховані та виплачені суми тощо.

Такий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 21 березня 2025 року у справі №460/21394/23, постановленій у складі Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду, у якій Судова палата сформувала єдиний підхід до застосування частини другої статті 233 КЗпП України, якого дотримується Верховний Суд і у подальшій правозастосовній практиці, зокрема, у постанові від 25 вересня 2025 року у справі №440/9690/24.

У заяві від 11 лютого 2026 року позивач стверджував про те, що він не отримував від відповідача відповіді щодо виплати додаткової винагороди; відмову у виплаті додаткової винагороди у листі від 20 жовтня 2025 року №470/2/868 отримано після звернення на гарячу лінію.

Між тим відповідач, порушуючи питання пропущення позивачем строку звернення до суду, не надав суду доказів ознайомлення ОСОБА_1 із нарахованими та виплаченими сумами грошового забезпечення в розрізі складових для початку відліку тримісячного строку звернення до суду із цим позовом. Відповідач обмежився лише припущенням, що позивач як колишній військовослужбовець Військової частини НОМЕР_2 мав бути ознайомлений із грошовим атестатом саме цією частиною.

В контексті наведеного суд зауважує, що відповідно до пункту 11.1 глави 11 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (додаток до наказу Міністерства оборони України 22 травня 2017 року №280, у редакції наказу Міністерства оборони України від 22 квітня 2021 року №104; далі - Правила), грошовий атестат видається військовослужбовцю військовою частиною, в якій він перебуває на грошовому забезпеченні, зокрема, у випадках звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби).

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03 вересня 2025 року №250 ОСОБА_1 з 03 вересня 2025 року виключений із списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та знятий з грошового забезпечення при Військовій частині НОМЕР_1 , яка відповідно до пункту 11.1 глави 11 Правил і видає грошовий атестат.

Наданий суду грошовий атестат не містить підпису позивача. Крім того, у цьому документі не відображаються відомості про нараховану та виплачену додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, за попередні (спірні) періоди.

Частина перша статті 9 КАС України установлює, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Заявляючи клопотання, відповідач має надати суду докази щодо обставин, які мають значення у справі і які підтверджують його позицію. Не можуть вважатися доведеними обставини, не підтверджені належними доказами.

Відповідач не надав документального підтвердження ознайомлення позивача з розміром нарахованих та виплачених сум у розрізі складових за спірні періоди, тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 мав достовірну інформацію про проведені із ним розрахунки з виплати додаткової винагороди та що ним пропущено строк звернення до суду із цим позовом після отримання листа від 20 жовтня 2025 року №470/2/868, а отже відсутні правові підстави для застосування наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду та залишення позову без розгляду.

Керуючись статтями 122, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя Ж.В. Каленюк