Справа № 320/17191/24
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року м. Київ справа №320/17191/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтович А.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ПП "Науково-виробнича фірма "СКАЛА"

до Департамент територіального контролю м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) , Комунальне підприємство "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) , Комунального підприємства "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в ив:

І. Зміст позовних вимог.

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ПП "Науково-виробнича фірма "СКАЛА" з позовом до Департаменту територіального контролю м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Комунального підприємства "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ,в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) оформлене листом-дорученням від 19.12.2023р. №0646354, про вжиття заходів шляхом демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд малих архітектурних форм, в частині, демонтажу металевої конструкції (сходи), за адресою: Шептицького Андрія Митрополита (Луначарського) вул., власник невідомий, припис №2336175 від 14.12.2023р., (пункту 13);

-визнати протиправними дії Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) () щодо демонтажу 26.12.2023р. металевої конструкції сходів «зіг-заг» з металевою площадкою, встановлених до нежилого приміщення (літ.А) приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «СКАЛА»() по вул. Митрополита Андрія Шептицького 24 в Дніпровському районі м.Києва, які є невід`ємними складовими елементами евакуаційного виходу та окремої вхідної групи до «Пункту незламності» (обігріву).

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що всупереч ст. 26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», пункту 8 Типового порядку видачі дозволів на порушення об`єктів благоустрою або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2013 року № 870 та пунктів 15.1.1, 15.2.3, 15.2.8, 15.2.9, 15.5.1, 15.5.3, 19.1.1 Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051, відповідач у термін, встановлений Законом (10 днів), контрольної картки на порушення благоустрою у відповідь на лист від 18.10.2023 позивачеві не надав. Натомість, надавши дорученням від 19.12.2023 згоду на демонтаж, незаконно демонтував металеву конструкцію (сходи) на об`єкті, що належить позивачу.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позивачем не були виконані вимоги приписів, в зв`язку із чим було здійснено демонтаж металевої конструкції (сходів) по вул. Шептицького, 24 в м. Києві. Зауважив, що позивач не надав необхідних документів для отримання контрольної картки на ремонт фасаду будівель і споруд, а також документів на право власності на земельну ділянку. Відтак, вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Відтак, вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Встановлення ФОП ОСОБА_1 , на виконання договору від 20.11.2023 № 2109, металевого каркасу «зіг-заг» з майданчиком не пов`язане з реконструкцією нежилого приміщення № 495, оскільки:- в укладеному договорі № 2109 відсутнє посилання на проектну документацію, зокрема проект «Реконструкція нежитлового приміщення, (літ. А) без зміни функціонального призначення з влаштуванням окремих вхідних груп, за адресою: вул. Андрея Шептицького (Луначарського) 24 в Дніпровському районі м. Києва натомість обсяги роботи визначені договором;- роботи щодо реконструкції нежилого приміщення № 495 мають виконуватися господарським методом будівництва, тобто власними силами ПП «НВФ «Скала», що вбачається з повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 05.10.2023 № КВ03 та заявки на отримання контрольної картки вбачається, а саме без залучення підрядників/виконавців.

12.05.2024 року представник позивача подав відповідь на відзив через підсистему Електронний суд, в якому зазначив, що відповідач 1, саме за ініціативою відповідача 2 та Приписами відповідача 2 від 14.12.2023р. №2336175 та від 14.12.2023р. №2336176 виніс рішення від 19.12.2023р. по демонтаж металевої конструкції( сходи), які належать позивачеві, а в рішенні відповідача 2 від 19.12.2023р. вказано- «власник невідомий», та не вказано номер будинку по АДРЕСА_1 , де потрібно провести демонтаж металевої конструкції (сходи). З огляду на вище викладені обставини, тепер позивач не може повернути протиправно вилучену відповідачем 2 у позивача 26.12.2023р. власність позивача металеву конструкцію(сходи), так-як в документах (Актах№ БК549 від 26.12.2023р. (опис об`єкта та проведення демонтажу(переміщення) (копія яких додана в Додатку до позовної заяви позивача) вказано : «власник невідомий», та не вказано.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 24.04.2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 року закрито провадження в частині визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) оформлене листом-дорученням від 19.12.2023р. №0646354, про вжиття заходів шляхом демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд малих архітектурних форм, в частині, демонтажу металевої конструкції (сходи), за адресою: Шептицького Андрія Митрополита (Луначарського) вул., власник невідомий, припис №2336175 від 14.12.2023р., (пункту 13).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача від Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про розгляд справи №320/17191/24 у порядку загального позовного провадження. номер будинку по вул.Митрополита Андрея Шептицького, з якого був проведений демонтаж.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач є власником відокремленого вбудовано-прибудованого нежилого приміщення № 495 літери «А», розміщеного на першому поверсі житлового будинку №24 по вул. Митрополита Андрея Шептицького у Дніпровському районі м. Києва.

03.02.2020 Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) позивачеві були видані Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва за №115 на Реконструкцію нежилого приміщення (Літ.А) без зміни функціонального призначення з влаштуванням окремих вхідних груп по вулиці Митрополита Андрея Шептицького, буд. 24 в Дніпровському районі м. Києва, яке на праві приватної власності належить позивачеві.

Наказом позивача від 05.04.2021 № 001-АР було призначено відповідальних осіб за розроблення проектної документації «Реконструкція нежилого приміщення (Літ.А) без зміни функціонального призначення з влаштуванням окремих вхідних груп» по вул. Митрополита Андрея Шептицького 24 у Дніпровському районі м. Києва.

Наказом позивача від 23.04.2021 №П-04/2021 була затверджена проектна документація по об`єкту: «Реконструкція нежилого приміщення (Літ.А.) без зміни функціонального призначення з влаштуванням окремих вхідних груп з влаштуванням окремих вхідних груп».

19.08.2021 у газеті «Урядовий кур?єр» № 160 (7028) було опубліковане оголошення позивача такого змісту: «Власники (співвласники) приміщень житлового будинку по вулиці Митрополита Андрея Шептицького,24 у м. Києві зобов`язані бути присутніми при обговоренні та затвердженні проекту реконструкції нежитлового приміщення (літ.А.) без зміни функціонального призначення з влаштуванням окремих вхідних груп, благоустроєм прибудинкової території за адресою: вулиця Митрополита Андрея Шептицького, 24 у Дніпровському районі м. Києва 21 серпня 2021 12 год.00 хв.».

Відповідно до вищевказаного оголошення 21 серпня 2021 відбулися Загальні збори мешканців територіальної громади м.Києва та власників (співвласників) житлового будинку по вул. Митрополита Андрея Шептицького, 24 у Дніпровському районі м. Києва, за результатами яких був складений та підписаний протокол Загальних зборів про схвалення проекту реконструкції нежилого приміщення позивача № 495 (літ. «А»).

28.09.2023 позивач звернувся до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з відповідним Повідомленням про початок виконання будівельних робіт на об`єктах з незначними наслідками (CС1) з реконструкції нежилого приміщення №495 (Літ.«А») з влаштуванням окремих вхідних груп житлового будинку № 24 по вул. Митрополита Андрея Шептицького у Дніпровському районі м. Києва та внесення відповідних відомостей в Реєстр будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

05.10.2023 року Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації зареєстрував Повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 28.09.2023 в Реєстрі будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва та видав позивачеві відповідний Витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державно електронної системи у сфері будівництва (реєстраційний номер: КB03).

Листом від 18.10.2023 № 2768 (вх. від 23.10.2023р.№ 064/15570) позивач звернувся до відповідача з проханням про видачу контрольної картки на проведення робіт з реконструкції нежилого приміщення № 495 (Літ. «А») з влаштуванням окремих вхідних груп, у тому числі до «Пункту Незламності» (пункту обігріву) житлового будинку № 24 по вул. Митрополита Андрея Шептицького у Дніпровському районі м. Києва та надав відповідну проектно-дозвільну документацію на проведення реконструкції власного нежилого приміщення.

Проте, відповідач у термін, встановлений Законом (10 днів), контрольної картки на порушення благоустрою, позивачеві не видав.

У зв`язку з тривалим не розглядом звернення, позивач вважав, що він отримав таке погодження за принципом мовчазної згоди.

Згідно договору оренди від 11.12.2014 №12-2014р.ОР, укладеного позивачем з громадською організацією «Захист Українського Народу» (ГО «ЗУН»), останній передав в оренду на правах спільного використання кімнату 12,9 кв. м. під офіс ГО «ЗУН», з вікна якої 22.12.2023 було облаштовано окрему вхідну групу евакуаційного виходу «Пункту незламності»(обігріву) по вул. Митрополита Андрея Шептицького 24 у м. Києві.

14.12.2023 позивач провів часткові роботи з влаштування окремої вхідної групи та установленням металевої конструкції сходів «зіг-заг» з металевою площадкою евакуаційного виходу окремої вхідної групи до «Пункту незламності» (обігріву),по вул.МитрополитаАндрея Шептицького 24 у м.Києві, з урахуванням листа-згоди Дніпровської РДА у м. Києві від 05.12.2022 № 103/6571/31/1.

14.12.2023 провідним інспектором КП «Київблагоустрій» були складені приписи: № 2336176 та № 2336175, які були наклеєні на металевих сходах та скляних дверях окремої вхідної групи до «Пункту незламності» (обігріву), з проханням про надання КП «Київблагоустрій» інформації у термін, що не перевищує трьох днів, щодо влаштування окремої металопластикової вхідної групи з металевими сходинками та металевою площадкою у дворовій частині житлового будинку по вул. Митрополита Андрея Шептицького, 24 у Дніпровському районі м. Києва.

На виконання вимог приписів від 14.12.2023 № 2336176 та № 2336175 Громадська організація «Захист Українського Народу», яка на підставі договору оренди користується частиною нежилого приміщення позивача, листом від 15.12.2023 №2366 повідомила КП «Київблагоустрій на його електронну адресу, про те, що будівельні робіт з облаштуванням окремої вхідної групи з металевими сходинками на консолях до власного нежилого приміщення у дворовій частині житлового будинку по вул. Митрополита Андрея Шептицького, 24 в м. Києва, проводяться позивачем в рамках вимог Закону та повідомила, що листом від 18.10.2023 № 2768 позивач, як власник нежилого приміщення, яке орендується ГО «ЗУН», звернувся до Директора Департаменту територіального контролю в.о. Київради (КМДА) з проханням видати контрольну картку на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення (терміном на 30 днів) за вищевказаною адресою, але контрольна картка на тимчасове порушення благоустрою позивачеві станом на 14.12.2023 не була видана.

18.12.2023 цінним листом з описом про вручення ГО «ЗУН» повторно направила на адресу КП «Київблагоустрій» листа від 15.12.2023р. №2366 на виконання вимог відповідача, викладених в приписах від 14.12.2023р. №2336176 та №2336175.

19.12.2023 відповідач видав лист-доручення №064-6354 на демонтаж металевих сходів.

22.12.2023 позивач завершив роботи по установленню (монтажу) у дворовій частині житлового будинку по вул. Митрополита Андрея Шептицького 24 у Дніпровському районі м. Києва металевої конструкції сходів «зіг-заг» з металевою площадкою евакуаційного виходу та окремого входу до «Пункту незламності» (обігріву).

26.12.2023 представники КП «Київблагоустрій, демонтували металеву конструкцію на консолях сходів «зіг-заг» з металевою площадкою евакуаційного виходу окремого входу до «Пункту незламності» (обігріву) нежилого приміщення позивача, розміщеного у дворовій частині житлового будинку по вул. Митрополита Андрея Шептицького 24 у Дніпровському районі м. Києва.

Листом від 02.01.2024 №064/222 відповідач повідомив, що в межах наданих повноважень розглянув звернення позивача від 26.12.2023 №3-928434/1 щодо демонтажу сходів та зазначив, що демонтаж відбувся на виконання доручення Департаменту територіального контролю в.о Київради (КМДА) від 19.12.2023, про що складено відповідний акт.

05.01.2024 ГО «ЗУН» звернулась до КП «Київблагоустрій» з листом від 04.01.2024 № 3003 з проханням про відновлення належної роботи «Пункту незламності» (обігріву) шляхом повторного монтажу незаконно демонтованих 26.12.2023 металевих сходів.

09.01.2024 позивач звернувся з листом від 08.01.2024 №3009 до відповідача з проханням доручити КП «Київблагоустрій» відновити належну роботу «Пункту незламності» (обігріву), шляхом повторного монтажу незаконно демонтованих 26.12.2023 металевих сходів «зіг-заг» з металевою площадкою евакуаційного виходу та окремого входу до «Пункту незламності»(обігріву).

22.01.2024р. ГО «ЗУН» звернувся з аналогічним листом від 16.01.2024 №3028 про відновлення належної роботи «Пункту незламності»(обігріву).

З метою досудового врегулювання спору, 13.02.2024 позивач звернувся до КП «Київблагоустрій», з проханням відновити своїми силами металеві сходи «зіг-заг» з металевою площадкою евакуаційного виходу окремої вхідної групи до «Пункту незламності» (обігріву).

13.02.2024 цінним листом з описом про вручення позивач звернувся до відповідача з проханням надати листа-доручення від 19.12.2023 № 064-6354 про демонтаж КП «Київблагоустрій», металевих сходів «зіг-заг».

26.02.2024 цінним листом від 23.02.2024 № 3028 з описом про вручення, позивач звернувся до відповідача з повторних проханням про видачу контрольної картки на тимчасове порушення благоустрою для проведення реконструкції згідно раніше поданої Заяви від 18.10.2023 № 2768 (вх. від 23.10.2023 № 064/15570).

Листом від 27.02.2024 № 064/222 КП «Київблагоустрій» у відповідь на лист позивача від 13.02.2024 № 3009 надіслало лист-доручення від 19.12.2023 № 064-6354 на демонтаж металевих конструкцій (сходи).

З огляду на вищезазначене, позивач був позбавлений можливості належним чином виконувати свої статутні завдання, обслуговувати «Пункт незламності» (обігріву) та надавати допомогу, як волонтери.

Судом встановлено 25.07.2025 року Київським окружним адміністративним судом у складі головуючого судді Білоноженко М.А. перебувала справа №320/13095/24 за позовом «Науково-виробничої фірми «СКАЛА» до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)() в залишенні без розгляду у встановленим Законом строк і порядку листа-Заяви приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «СКАЛА» () від 18.10.2023 №2768 (вх.№064/15570 від 23.10.23) про видачу контрольної картки на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення на час проведення приватним підприємством «Науково-виробнича фірма «СКАЛА» () будівельних робіт з реконструкції нежилого приміщення №495 літери «А» з влаштуванням окремих вхідних груп по вулиці Митрополита Андрея Шептицького, 24 в Дніпровському районі м. Києва, згідно Повідомлення про початок виконання будівельних робіт (Витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер КВ03 від 05.10.2023);

- визнати протиправними дії Департаменту з питань територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) () щодо надання листом від 19.12.2023 №064-6354 доручення комунальному підприємству «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) () демонтувати металеву конструкцію сходів «зіг-заг» з металевою площадкою, які є невідємними складовими елементами евакуаційного виходу окремої вхідної групи до «Пункту незламності»(обігріву) розміщеного приватним підприємством «Науково-виробнича фірма» «СКАЛА» по вул. Митрополита Андрея Шептицького 24 в Дніпровському районі м. Києва;

- зобов`язати Департамент з питань територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)() негайно видати приватному підприємству «Науково-виробнича фірма «СКАЛА» () контрольну картку на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення на час проведення будівельних робіт з реконструкції нежилого приміщення №495 літери «А» з влаштуванням окремих вхідних груп по вулиці Митрополита Андрея Шептицького,24 в Дніпровському районі м. Києва, згідно листа-Заяви приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «СКАЛА» () від 18.10.2023 №2768 (вх.№064/15570 від 23.10.23) та Повідомлення про початок виконання будівельних робіт (Витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва реєстраційний номер КВ03 від 05.10.2023).

Як убачається з матеріалів справи та даних Діловодства спеціалізованого суду, у справі №320/13095/24 вже було предметом судового розгляду питання правомірності дій Департаменту територіального контролю міста Києва щодо надання доручення на демонтаж тієї ж самої металевої конструкції сходів, розташованої за тією ж адресою та за участю тих самих сторін.

Дане рішення було оскаржено в Шостому апеляційному адміністративному суді Департаментом територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

10.02.2026 року Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду було вирішено апеляційну скаргу Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року у справі №320/13095/24 залишити без змін.

Департамент територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав касаційну скаргу до Верховного Суду, Ухвалою Верховного Суду від 18.03.2026 року та ухвалено відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.07.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2026 у справі №320/13095/24.

При цьому рішення у справі №320/13095/24, яке набрало законної сили 18.03.2026 року, має преюдиціальне значення для даної справи в частині встановлених обставин та правової оцінки спірних правовідносин.

Таким чином, заявлені у цій справі позовні вимоги в частині оскарження рішення, оформленого листом-дорученням від 19.12.2023 №0646354, є тотожними вимогам, що вже були предметом судового розгляду, а отже повторне їх вирішення суперечило б принципам процесуальної економії, стабільності судових рішень та недопущення подвійного судового розгляду одного й того ж спору.

У зв`язку із чим, вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів, заходи створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначено Законом України «Про благоустрій населених пунктів».

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. В той же час, заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.

Пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Правила включають: 1) порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; 2) вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; 3) вимоги до утримання зелених насаджень на об`єктах благоустрою - територіях загального користування; 4) вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; 5) вимоги до санітарного очищення території; 6) розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; 7) порядок розміщення малих архітектурних форм; 8) порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 9) інші вимоги, передбачені цим та іншими законами.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста і спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначають Правила благоустрою міста Києва, затверджені рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року №1051/1051 (далі - Правила №1051/1051).

Підпунктом 19.1.1 пункту 19.1 розділу XIX Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 (далі - Правила) контроль за станом благоустрою міста, а також контроль за дотриманням та здійсненням заходів, спрямованих на виконання вимог Закону України "Про благоустрій населених пунктів", цих Правил здійснюється Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке виконує функції інспекції з питань благоустрою в м. Києві, та управліннями (відділами) контролю за благоустроєм виконавчих органів районних у м. Києві рад (районних у м. Києві державних адміністрацій), а також Головним управлінням МВС України в м. Києві, іншими структурними підрозділами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в межах наданих повноважень, комунальними підприємствами, установами та організаціями, які несуть відповідальність за належне утримання об`єктів благоустрою.

Згідно з вимогами розділу І Правил № 1051/1051 контрольна картка на тимчасове порушення благоустрою - документ встановленої форми згідно з додатком до цих Правил, на підставі якого здійснюються фіксація та контроль за порушенням існуючого благоустрою та його відновленням при виконанні земельних і будівельних робіт та капітальних ремонтів на території міста Києва.

Пунктом 15.1.1 Правил № 1051/1051 підставою на порушення існуючого благоустрою та його відновлення у місті Києві є контрольна картка на тимчасове порушення благоустрою. Контрольна картка на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення на період виконання земляних і монтажних робіт, пов`язаних з прокладанням, перекладанням, ремонтом, у тому числі ліквідації аварій інженерних мереж і споруд, будівництвом і ремонтом будинків, транспортних магістралей, доріг, площ, інженерних вишукувань, благоустроєм та озелененням територій, надається на підставі письмового звернення замовника (забудовника), в якому повинні бути вказані адреса, назва та характеристика виконуваних робіт. До листа додається заявка встановленої форми (інформація про виконавця робіт і замовника).

Вимогами пункту 15.1.3 Правил № 1051/1051 визначено, що Департамент є органом, який здійснює видачу контрольних карток на тимчасове порушення благоустрою при виконанні земельних, будівельних та інших робіт та капітальних ремонтів на території міста Києва без будь-яких погоджень та затверджень Київським міським головою та іншими посадовими особами виконавчого органу Київради.

Згідно з пунктом 15.2.7 Правил № 1051/1051 контрольна картка на тимчасове порушення благоустрою надається на кожен окремий об`єкт за умови відповідності наданої дозвільної та проектної документації законодавчим і нормативним вимогам.

Відповідно до підпунктів 15.2.1, 15.2.2. та 15.2.3 пункту 15.2 Правил №1051/1051 заявник звертається до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) із заявкою встановленої форми.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2013 року №870 затверджено Типовий порядок видачі дозволів на порушення об`єктів благоустрою або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів (далі Типовий Порядок №870)

Відповідно до п. 8 Типового Порядку № 870 дозвіл видається протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви.

Згідно з п. 11 Типового Порядку № 870 у разі коли у строк, установлений пунктом 8 цього Типового порядку, не видано дозвіл або відмову в його видачі, право проведення на об`єкті благоустрою робіт виникає на десятий робочий день з дня закінчення зазначеного строку та вважається, що дозвіл видано.

VІ. Оцінка суду

Як свідчать матеріали справи, 18.10.2023 позивач звернувся до відповідача з проханням про видачу контрольної картки на проведення робіт з реконструкції нежилого приміщення № 495 (Літ. «А») з влаштуванням окремих вхідних груп, у тому числі до «Пункту Незламності» (пункту обігріву) житлового будинку № 24 по вул. Митрополита Андрея Шептицького у Дніпровському районі м. Києва та надав відповідну проектно-дозвільну документацію на проведення реконструкції власного нежилого приміщення.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України діяльність суб`єктів владних повноважень ґрунтується на принципі спеціально-дозвільного типу правового регулювання, за яким дозволено лише те, що прямо передбачено законом.

Це означає, що будь-яке втручання у сферу прав та інтересів особи, зокрема шляхом демонтажу майна, є допустимим лише за одночасної наявності: чіткої правової підстави; дотримання встановленої процедури; належного обґрунтування.

Недотримання хоча б одного із зазначених елементів є підставою для визнання таких дій протиправними.

Однак, відповідачем подана заява розглянута не була, рішення про відмову у наданні контрольної картки з тимчасового порушення благоустрою не приймалось.

Суд зауважує, що відповідачем не спростовуються доводи позивача про нерозгляд поданої заяви від 18.10.2023 на отримання контрольної картки з тимчасового порушення благоустрою.

При цьому, відповідач фактично погоджується із власною бездіяльністю, зазначивши у відзиві на позовну заяву, що 23.10.2023 Департаментом за № 064/15570 було зареєстровано лист позивача від 18.10.2023 № 2768 про видачу контрольної картки з тимчасового порушення благоустрою, до якого було долучено заявку на отримання картки та інші документи.

Враховуючи те, що відповідно до ч.5 ст. 26-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та п. 8 Типового Порядку № 870, дозвіл видається протягом 10 днів з дня реєстрації заяви, відповідач тільки 28.11.2023 (тобто з порушенням вказаного строку на розгляд) надіслав лист № 064-5801 в Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва, Департамент містобудування та архітектури, Департамент земельних ресурсів, щодо надання інформації з приводу права користування земельною ділянкою, правочинності видачі проектно-дозвільної документації та відповідності проведення робіт, видачі Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єктів будівництва (замовник та виконавець робіт ПП «НВФ «СКАЛА») за адресою: Митрополита Андрея Шептицького, 24.

Таким чином, в порушення вищевказаних вимог закону, відповідач свої обов`язки щодо розгляду заяви позивача не виконав, чим допустив протиправну бездіяльність щодо не розгляду заяви позивача від 18.10.2023 № 2768 про видачу контрольної картки з тимчасового порушення благоустрою та його відновлення.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивачем не було долучено окремі документи до заяви про видачу контрольної картки, оскільки за матеріалами даної справи відповідачем не розглядалась по суті заява позивача від 18.10.2023, не надавалась оцінка долученим до заяви документам, не приймалось рішення про відмову у наданні позивачу контрольної картки з тимчасового порушення благоустрою та його відновлення, а відтак, суд не надає оцінку документам, які були надані позивачем разом із заявою, в зв`язку із її фактичним не розглядом.

Позивач зазначає, що в зв`язку із не розглядом звернення, вважає, що він отримав таке погодження за принципом мовчазної згоди.

Стосовно доводів позивача щодо застосування принципу мовчазної згоди суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06 вересня 2005 року № 2806-IV (далі - Закон № 2806-IV) принцип мовчазної згоди - це принцип, згідно з яким суб`єкт господарювання набуває права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Механізм застосування принципу мовчазної згоди визначений частиною шостою статті 4-1 Закону № 2806-IV, а саме: у разі якщо у встановлений законом строк суб`єкту господарювання не видано або не направлено документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі, то через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Копія заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття є підтвердженням подачі заяви та документів державному адміністратору або дозвільному органу.

Відповідно до ч.6 ст.4-1 Закону №2806-IV у разі якщо у встановлений законом строк суб`єкту господарювання не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Відмітка в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про дату прийняття заяви є підтвердженням подання заяви та документів державному адміністратору або дозвільному органу.

Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання застосування принципу мовчазної згоди» від 27.01.2010 року №77, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі ненадання у визначений законом строк суб`єкту господарювання документа дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру через 10 робочих днів з дня закінчення строку, встановленого для видачі документа дозвільного характеру або прийняття рішення про відмову в його видачі, на підставі копії опису прийнятих документів з відміткою про дату їх прийняття.

Аналогічні правові висновки щодо принципу мовчазної згоди зроблені Верховним Судом у постановах від 23.11.2021 у справі №580/704/21, від 09.11.2021 у справі №823/2592/18, від 22.10.2021 у справі № 826/11256/18, від 13.01.2022 у справі № №640/4815/19.

Враховуючи, що відповідачем, у відповідності до Закону №2806-IV, не було надано позивачу у визначений законом строк документа дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі, позивач набув право на виконання робіт відповідно до принципу мовчазної згоди.

Суд зазначає, що неприйняття Департаментом територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) будь-якого рішення за заявою позивача від 18.10.2023 ставить його у правову невизначеність, що є недопустимим у відповідності до змісту та сутності принципів верховенства права та законності, а також порушує конституційні права позивача щодо розгляду його звернення органом місцевого самоврядування.

Відтак, з урахуванням встановленої бездіяльності відповідача, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Стосовно порушення процедури як самостійної підстави протиправності, суд встановив, що позивач звернувся із заявою про отримання контрольної картки, однак відповідач не розглянув заяву у встановлений строк; не прийняв рішення у формі, передбаченій законодавством; не надав вмотивованої відмови.

Таким чином, відповідач фактично ухилився від виконання свого обов`язку щодо належного адміністративного провадження.

Нерозгляд заяви у встановлений строк не може створювати для особи негативні наслідки у вигляді застосування до неї заходів примусового характеру, зокрема демонтажу об`єктів.

Крім того, суд враховує, що у справі №320/13095/24, рішення у якій набрало законної сили 18.03.2026 року, вже було встановлено протиправність дій Департаменту територіального контролю міста Києва щодо надання доручення на демонтаж тієї ж металевої конструкції.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються повторно під час розгляду іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи.

Таким чином, обставини щодо неправомірності надання доручення на демонтаж спірної конструкції є преюдиційними та не підлягають повторному доказуванню у цій справі.

Разом з тим, суд звертає увагу, що предмет позову у цій справі не є повністю тотожним предмету спору у справі №320/13095/24.

Так, у межах цієї справи позивач, окрім оскарження рішення, оформленого листом-дорученням від 19.12.2023 №064-6354, також заявляє самостійну вимогу про визнання протиправними дій відповідачів щодо фактичного демонтажу 26.12.2023 металевої конструкції сходів, здійсненого комунальним підприємством «Київблагоустрій» на виконання зазначеного доручення.

Отже, на відміну від справи №320/13095/24, у якій оцінювалася правомірність прийняття управлінського рішення (лист-доручення), у даній справі суд також перевіряє правомірність реалізації такого рішення, тобто безпосередніх дій з демонтажу майна позивача, їх способу, меж та наслідків.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що встановлені у справі №320/13095/24 обставини є обов`язковими для врахування при вирішенні цієї справи, однак не виключають необхідності надання окремої правової оцінки діям відповідачів щодо демонтажу спірної конструкції.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення, оформленого листом-дорученням від 19.12.2023 №0646354, фактично дублюють вимоги, які вже були предметом судового розгляду та вирішені по суті, а тому не підлягають повторному розгляду.

Водночас, з огляду на те, що правомірність прийняття листа-доручення від 19.12.2023 №064-6354 вже була предметом судового розгляду та отримала остаточну судову оцінку, повторне вирішення цього питання по суті суперечило б принципу правової визначеності та стабільності судових рішень.

Водночас, щодо вимог про визнання протиправними дій відповідачів щодо демонтажу металевої конструкції, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що демонтаж було здійснено на підставі вищевказаного листа-доручення, який вже визнано протиправним у іншій судовій справі.

Отже, дії відповідачів, вчинені на виконання протиправного рішення, не можуть вважатися правомірними, оскільки правова підстава для їх вчинення є незаконною.

Суд наголошує, що процедура у публічно-правових відносинах має не формальний, а гарантійний характер, оскільки саме вона забезпечує реалізацію особою її прав.

Верховний Суд у своїй практиці послідовно виходить із того, що порушення встановленої процедури прийняття рішення або вчинення дії є самостійною та достатньою підставою для визнання таких дій протиправними, незалежно від їх можливого змістовного обґрунтування.

Отже, навіть за умови наявності певних порушень з боку позивача (що саме по собі не доведено), відповідач не був звільнений від обов`язку діяти у спосіб, визначений законом.

Обов`язок доказування правомірності дій покладається на відповідача, відповідач не довів належними та допустимими доказами: правовий статус спірної конструкції як тимчасової споруди; наявність законних підстав для її демонтажу; дотримання усіх процедурних етапів, що передують демонтажу; необхідність застосування саме такого заходу реагування.

Натомість позиція відповідача зводиться до загальних тверджень про невиконання приписів, що не може вважатися достатнім обґрунтуванням для втручання у право позивача.

Також судом встановлено що була надана неправильна правова кваліфікація об`єкт, оскільки спірна металева конструкція (сходи) розташована безпосередньо біля нежилого приміщення позивача, забезпечує доступ до нього, виконує функції евакуаційного виходу та є складовим елементом вхідної групи.

За таких обставин вона має ознаки функціонально пов`язаного елементу нерухомого майна, а не окремої тимчасової споруди.

Суд наголошує, що формальне посилання на відсутність дозвільних документів не є достатнім для автоматичного віднесення об`єкта до категорії тимчасових споруд.

Верховний Суд у своїй практиці зазначає, що визначальним є не лише юридичний статус об`єкта, а й його фактичне функціональне призначення та зв`язок із нерухомим майном.

Відповідачем не проведено належної оцінки цих обставин, що свідчить про поверхневий та формальний підхід до прийняття рішення про демонтаж.

Щодо порушення принципу пропорційності, суд виходить із того, що демонтаж є найбільш суворим заходом втручання у сферу майнових прав. Його застосування можливе лише за умови: відсутності альтернатив; доведеності неможливості усунення порушення менш обтяжливими способами; співмірності втручання поставленій меті.

У даному випадку відповідач: не довів, що розглядав альтернативні способи реагування; не надав позивачу реальної можливості усунути порушення; не обґрунтував необхідність невідкладного демонтажу.

Крім того, суд бере до уваги, що спірна конструкція використовувалась як евакуаційний вихід та складова частина «Пункту незламності», що має суспільно важливе значення, особливо в умовах воєнного стану.

Водночас відповідачами не доведено, що демонтаж здійснювався з дотриманням принципу пропорційності, тобто що втручання у право власності позивача було необхідним та мінімально обтяжливим.

Більше того, демонтаж призвів до обмеження доступу до приміщення, порушення його функціонального призначення, унеможливлення використання евакуаційного виходу.

Таке втручання є очевидно надмірним та непропорційним.

Щодо заборони свавільного втручання та принципу належного урядування, суд також враховує, що діяльність органів місцевого самоврядування повинна відповідати принципу належного урядування, який передбачає: послідовність дій; добросовісність; передбачуваність рішень.

У даному випадку відповідач не забезпечив належного адміністративного процесу; створив умови правової невизначеності; застосував примусовий захід у ситуації, яка була зумовлена його ж бездіяльністю.

Така поведінка є проявом свавільного здійснення владних повноважень.

Сукупність встановлених обставин свідчить про те, що: відповідачі діяли поза межами визначеної законом процедури; не довели правомірності своїх дій; неправильно визначили правовий статус об`єкта; застосували непропорційний захід втручання.

Суд також враховує, що у документах щодо демонтажу було зазначено «власник невідомий», що свідчить про неналежне з`ясування обставин та ідентифікації об`єкта, який підлягав демонтажу.

Посилання відповідачів на невиконання позивачем вимог приписів та відсутність необхідних документів не можуть бути визнані достатніми підставами для негайного демонтажу, оскільки навіть за наявності таких обставин суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти у спосіб, визначений законом, із дотриманням принципу належного урядування, а не вдаватися до безпосереднього втручання у майнову сферу особи без належного з`ясування всіх обставин.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що дії відповідачів щодо демонтажу 26.12.2023 металевої конструкції сходів «зіг-заг» з металевою площадкою були здійснені:без належної ідентифікації об`єкта та встановлення його власника, без дотримання встановленої процедури, без доведення необхідності застосування саме такого заходу, що в сукупності свідчить про їх непропорційність та протиправність.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що дії відповідачів щодо демонтажу 26.12.2023 металевої конструкції сходів є протиправними.

VIІ. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

VIІI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судового збору 6056,00 грн., оскільки відповідно до позовної заяви наявні дві позовні вимоги.

Оскільки в ході розгляду справи Київський окружний адміністративний суд прийняв рішення про закриття провадження в частині позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

26.03.2026 року позивачем було подано до суду заяву про стягнення витрат за надану правничу (правову) допомогу у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12.09.2018 у справі № 810/4749/15 зазначив, що з аналізу положень ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Також, Верховний Суд в постанові від 22.12.2018 у справі № 826/856/18 зазначив про те, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 (далі - Закон № 5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Таким чином, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Згідно визначення, наведеного у ст. 30 Закону № 5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, вказані положення процесуального закону дають підстави для висновку, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено не тільки те, що рішення ухвалене на користь сторони, яка користувалася послугами адвоката, а також що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір є розумним та виправданим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що 19.08.2023 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ДОКТРИНА ПРАВА» в особі Голови об`єднання та адвоката Сидоренко Ігоря Олександровича (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії КС №1440/10) було укладено Договір №19-8/23 про надання правничої (правової) допомоги, за умовами яких адвокатське об`єднання зобов`язалося надавати клієнту юридичні послуги, а клієнт оплачувати такі послуги.

Також 25.03.2024 року у зв`язку з необхідністю здійснення представництва прав та законних інтересів позивача пов`язаних з підготовкою, подачею до Київського окружного адміністративного суду та супроводу розгляду адміністративної позовної заяви позивача до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій та рішень суб`єктів владних повноважень протиправними позивач був змушений укласти з Адвокатським об`єднанням «ДОКТРИНА ПРАВА» додаткову угоду №6 від 25.03.2024 року до Договору №198/23 від 19.08.2023 року про надання правничої (правової) допомоги (справа №320/17191/24).

В адміністративній позовній заяві позивача від 08.04.2024 року №3098 (вх.від 09.04.2024 року) (справа №320/17191/24) окремо зазначалося про те, що: « Судові витрати позивача за надання позивачеві правової допомоги адвокатами щодо розгляду справи в суді першої інстанції орієнтовно складатимуть 25 тис. грн..» . Додатковою угодою №6 від 25.03.2024 року до Договору №19-8/23 від 19.08.2023 року про надання позивачеві правничої (правової) допомоги у Київському окружному адміністративному суду позивач зобов`язувався сплатити Адвокатському об`єднанню «ДОКТРИНА ПРАВА» гонорар в розмірі 25 000,00 грн..

25 березня 2026 року позивач та Адвокатське об`єднання «ДОКТРИНА ПРАВА» підписали Акт №1 приймання передачі наданих послуг за додатковою угодою №6 від 25.03.2024 року до Договору №19-8/23 від 19.08.2023 року про надання правничої (правової) допомоги у Київському окружному адміністративному суді справі №320/17191/24, яким сторони визначили обов`язок позивача сплатити Адвокатському об`єднанню «ДОКТРИНА ПРАВА» основний гонорар в сумі 15 000,00 грн.

Даний факт підтверджується платіжною інструкцією №13 від 25 березня 2026 року платіжною інструкцією №13 позивач сплатив Адвокатському об`єднанню «ДОКТРИНА ПРАВА» основний гонорар в сумі 15 000,00 грн. відповідно додаткової угодою №6 від 25.03.2024р. до Договору про надання правничої(правової) допомоги від 19.08.2023р. №19-8/23 у Київському окружному адміністративному суді справі №320/17191/24.

До заяви позивачем було надано на підтвердження Акт №1 приймання передачі наданих послуг за Додатковою угодою №6 від 25.03.2024 року (далі- Акт) до Договору №19-8/23 від 19.08.2023 року про надання позивачеві правничої (правової) допомоги.

У пункті 2 Акту зазначається перелік та вартість наданих послуг серед яких:

-вивчення матеріалів пов`язаних з підготовкою, подачею до Київського окружного адміністративного суду та супроводу розгляду судом адміністративної позовної заяви Клієнта до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій та рішень суб`єктів владних повноважень протиправними у справі №320/17191/24;

- подання 09.04.2024р. до Київського окружного адміністративного суду адміністративної позовної заяви Клієнта у справі №№320/17191/24;

- подання 13.05.2024р. до Київського окружного адміністративного суду відповіі Клієнта на відзиви відповідачів у справі №№320/17191/24;

- подання до Київського окружного адміністративного суду протягом 2024-2026p.p. чисельних клопотань Клієнта про прискорення розгляду справи №320/17191/24, про долучения врахування відповіді Клієнта на відзиви відповідачів у справі №320/17191/24 -підготовка та подання до Київського окружного адміністративного суду протягом 2024-2026р.р. чисельних клопотань Клієнта про долучення, врахування та оцінки нових доказів у справі №320/13095/24.

У пункті 3 Акту зазначено, що загальна вартість наданих Виконавцем послуг протягом 2024-2026 року становить 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гри 00 коп.

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20 зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При цьому, розмір вказаних послуг з огляду на незначну складність даної справи та наявність численної усталеної судової практики в аналогічних справах, а також обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, є явно завищеним.

Суд зазначає, що при зменшенні витрат на правову допомогу суд враховує: чи є достатньої складною дана справа; яка кількість епізодів правовідносин підлягала дослідженню та правовому аналізу; чи значний обсяг законодавства регулює правовідносини, що склалися; чи наявна та чи є усталеною практика розгляду судами подібних спорів; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20.

Суд зазначає, що дана справа не є достатньо складною в порівнянні з розміром витрат (15 000, 00 грн), судова практика з розгляду справ подібної категорії є поширеною та сталою.

Дослідивши надані позивачем документи та враховуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку не є співмірними із виконаними адвокатом роботами (послугами).

У той же час, заявлена позивачем сума не є пропорційною до предмета спору та є дуже завищеною. У той же час, суд вважає, що обсяг виконаних робіт має бути оцінений у 5 000,00 грн.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути розмір витрат на правничу допомогу до 5 000,00 грн, які підлягають компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та комунального підприємства Київблагоустрій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) () щодо демонтажу 26.12.2023р. металевої конструкції сходів зіг-заг з металевою площадкою, встановлених до нежилого приміщення (літ.А) приватного підприємства Науково-виробнича фірма СКАЛА() по вул. Митрополита Андрія Шептицького 24 в Дніпровському районі м.Києва, які є невід`ємними складовими елементами евакуаційного виходу та окремої вхідної групи до Пункту незламності (обігріву).

Стягнути на користь Приватного підприємства Науково-виробнича фірма СКАЛА (02002, м. Київ, вул. Митрополита Андрея Шептицького, 24, ) суму судового збору у розмірі 3028,00 (три тисяч двадцять вісім грн 00 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корп. 2, )

Стягнути на користь Приватного підприємства Науково-виробнича фірма СКАЛА (02002, м. Київ, вул. Митрополита Андрея Шептицького, 24, ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корп. 2, ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000, 00 (п`ять тисяч) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.