Справа № 380/23809/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 рокусправа № 380/23809/25
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами :

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсії як непрацюючому пенсіонеру з 06 травня 2022 року відповідно до вимог частини третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та чинних постанов Кабінету Міністрів України щодо індексації пенсій та здійснити нарахування та виплату суми різниці пенсії, що утворилась у результаті неврахування статусу непрацюючого пенсіонера з 06 травня 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 15 березня 2018 року отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи, виплата якої здійснювалася з урахуванням статусу «працюючий пенсіонер». Позивач зазначає, що 05 травня 2022 року вона звільнена з роботи за угодою сторін, про що свідчить відповідний запис у її трудовій книжці. Після звільнення позивач перебувала на обліку в центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю, тобто фактично і юридично набула статусу непрацюючого пенсіонера.

З метою приведення своїх пенсійних виплат у відповідність до дійсного статусу, 26 серпня 2024 року позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про проведення перерахунку пенсії, долучивши належні докази припинення трудової діяльності. Відповідач задовольнив заяву та здійснив перерахунок пенсії з 06 травня 2022 року. Проте позивач не погоджується з алгоритмом такого перерахунку. Вона вважає, що дії відповідача є протиправними, оскільки при обчисленні нового розміру пенсії як непрацюючому пенсіонеру пенсійним органом не були в повному обсязі та накопичувальним підсумком враховані встановлені законодавством щорічні індексації пенсій, підвищення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а також інші доплати. На переконання позивача, формальний підхід відповідача призвів до розірвання ланцюга індексацій та суттєвого заниження базового розміру її пенсійного забезпечення, з якого в подальшому вираховувалися виплати.

Ухвалою від 09 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 30 березня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог, що стосуються періоду з 06 травня 2022 року по 28 квітня 2025 року, залишено без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 КАС України. Одночасно цією ж ухвалою суд постановив продовжити розгляд справи по суті в частині позовних вимог, що заявлені в межах строку звернення до суду, тобто починаючи з 29 квітня 2025 року.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому заперечило проти задоволення позовних вимог. Свою позицію відповідач мотивував тим, що пенсійний орган діяв виключно в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. Суб`єкт владних повноважень зазначив, що згідно з матеріалами електронної пенсійної справи, рішенням від 30.08.2024 на підставі заяви позивача від 26.08.2024 було проведено перерахунок пенсії з 06.05.2022 по інвалідності як непрацюючому пенсіонеру. У подальшому, з 26.08.2024, здійснено зміну виду розрахунку (пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком), а з 21.10.2024 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Відповідач стверджує, що в повному обсязі здійснив доплату різниці пенсії за минулий період (виплачено у жовтні та грудні 2024 року), а також провів усі належні подальші перерахунки.

Зокрема, відповідач наголосив, що з 01.03.2025 року позивачу проведено індексацію пенсійних виплат відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 209 із правильним застосуванням коефіцієнта збільшення 1,115. На переконання відповідача, розмір пенсії позивача обчислений абсолютно вірно, із застосуванням належних показників середньої заробітної плати, а тому будь-які правові підстави для задоволення позову відсутні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області. З 15 березня 2018 року їй призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи, виплата якої здійснювалася з урахуванням статусу «працюючий пенсіонер».

Згідно з копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , 05 травня 2022 року ОСОБА_1 звільнена з роботи за угодою сторін (пункт 1 статті 36 КЗпП України). Після звільнення, у період з 06 травня 2022 року по 27 листопада 2022 року, позивач перебувала на обліку в центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю, тобто фактично і юридично набула статусу непрацюючого пенсіонера.

Незважаючи на припинення трудової діяльності, позивач тривалий час отримувала пенсію як працююча особа. 26 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою, в якій повідомила про своє звільнення з роботи 05.05.2022, та надала відповідні підтверджуючі документи для переведення її в статус непрацюючого пенсіонера і проведення перерахунку пенсії.

На підставі вказаної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення від 30.08.2024 № 12, яким позивачу з 06 травня 2022 року проведено перерахунок пенсії як непрацюючому пенсіонеру, а з 26.08.2024 здійснено зміну виду розрахунку (розрахунок пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком). У жовтні 2024 року позивачу було виплачено доплату за минулий період у сумі 5239,03 грн.

У подальшому, з 21 жовтня 2024 року позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із визначенням розміру пенсії 11544,38 грн. З 01 березня 2025 року позивачу проведено індексацію пенсії, внаслідок чого її розмір склав 11803,93 грн.

Вважаючи, що відповідач при здійсненні розрахунків штучно занизив розмір її пенсійного забезпечення, не врахувавши повною мірою всіх послідовних індексацій та підвищень прожиткового мінімуму для непрацюючих осіб за період з 2022 по 2025 роки, 27 жовтня 2025 року позивач звернулася до відповідача з вимогою провести належний перерахунок. Проте, листом від 10.11.2025 № 26357-28436/В-52/8-1300/25 відповідач відмовив у задоволенні її вимог, зазначивши, що всі перерахунки проведено правильно та відповідно до чинного законодавства. Не погоджуючись із такими діями пенсійного органу, позивач звернулася за захистом своїх прав до суду.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що предметом судового розгляду по суті (з урахуванням ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року про залишення частини позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду) є виключно правомірність дій пенсійного органу щодо правильності алгоритму обчислення, застосування актуального показника середньої заробітної плати та належного, накопичувального застосування коефіцієнтів індексації при розрахунку та виплаті пенсії позивача у період, починаючи з 29 квітня 2025 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та аргументам сторін, суд виходить із наступного нормативно-правового регулювання.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), що набрав чинності з 01.01.2004.

Відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Відповідно до пункту 4 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 №1282-ХІІ Про індексацію грошових доходів населення (далі - Закон №1282-ХІІ).

Згідно з абзацом другим частини першої статті 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно з статтями 4, 6 Закону №1282-ХІІ є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Також ознаками, що характеризують індексацію доходів громадян, є місце отримання відповідних доходів, а також джерела їх фінансування (частина перша статті 9 Закону № 1282-XII).

Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, яка має систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою сум при розрахунку пенсії.

Обов`язковий характер індексації визначається статтею 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-ІІІ Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії (далі - Закон №2017-ІІІ), у якій визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону №2017-ІІІ).

У свою чергу, у зв`язку з необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15.02.2022 було прийнято Закон України №2040-IX Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства (далі - Закон №2040-IX), яким, зокрема, частину п`яту статті 2 Закону №1282-XII було викладено в новій редакції.

Так, частиною п`ятою статті 2 Закону №1282-XII в редакції Закону №2040-IX визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців 2 і 3 частини другої статті 42 Закону №1058-IV.

Отже, враховуючи положення частини п`ятої статті 2 Закону №1282-XII та абзацу 4 частини другої статті 42 Закону №1058-IV, суд констатує, що Верховна Рада України уповноважила Кабінет Міністрів України визначати порядок здійснення індексації пенсій та розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, але з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим частини другої статті 42 Закону №1058-IV.

На виконання вимог статті 42 Закону №1058-IV Кабінет Міністрів України 20.02.2019 затвердив Порядок №124, яким визначив механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Відповідно до пункту 4 Порядку №124 коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові

внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою:

К= ((ЗСЦ + ЗСЗ) х 50% / 100%) + 1,

де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);

ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою:

ЗСЗ = Псзп (1) : Псзп (2) х 100% - 100%,

де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;

Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.

Перерахунок пенсій, відповідно до цього Порядку, проводиться щороку з 1 березня.

Отже, з 2019 року Порядком №124 з метою визначення механізму проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески впроваджено, зокрема, формулу обчислення коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Згідно з пунктом 5 Порядку №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 на коефіцієнт, визначений згідно із абзацом першим пункту 4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Пенсії, які призначені відповідно до Закону №1058-IV та розмір яких не підвищено відповідно до пункту 4 цього Порядку, абзаців першого, другого цього пункту, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої, частини другої статті 28, абзацу другого пункту 4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, пункту 4 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 №265 Деякі питання пенсійного забезпечення громадян (Офіційний вісник України, 2008 р., № 25, ст.785), щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Відповідно до пункту 6 Порядку №124 під час перерахунку пенсій відповідно до цього Порядку враховуються суми доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, суми індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законодавством). Якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія перераховується під час наступного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Тобто, запровадивши механізм щорічної індексації пенсій, зокрема, особам, пенсія яким призначена за Законом №1058-IV, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів, незалежно від умов, з якими Закон № 1282-ХІІ пов`язував підстави для проведення індексації доходів, зокрема, пенсій.

Разом з тим, пунктом 5 Порядку №124 визначено базовий показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, а саме: станом на 01.10.2017 (3764,40 грн) до якого застосовується коефіцієнт, визначений за формулою, наведеною в абзаці першому пункту 4 цього Порядку і в цій частині положення Порядку №124 суперечать статті 42 Закону №1058-ІV з огляду на таке.

Як вже було зазначено вище, відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Так, відповідно до статті 27 Закону України №1058-ІУ розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

При цьому, частиною другою статті 40 Закону №1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Отже, розмір пенсії за віком визначається для кожного пенсіонера індивідуально і залежить від набутого ним страхового стажу, отримуваної заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески та, зокрема, показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Суд повторює, що законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення порядку здійснення індексації пенсій та розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, але з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим частини другої статті 42 Закону №1058-IV.

При цьому, під порядком розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Розмір щорічного збільшення зазначеного показника, повинен встановлюватися Кабінетом Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим частини другої статті 42 Закону №1058-IV.

Суд наголошує на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати базову розрахункову величину (показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії станом на 01.10.2017, який становить 3764,40 грн) до якої може бути застосований коефіцієнт збільшення, оскільки такий підхід нівелює основне призначення індексації грошових доходів населення - підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін та суперечить акту вищої юридичної сили Закону №1058-IV, абзацом 1 частини другої статті 42 якого чітко визначено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Водночас, частиною третьою цієї ж статті імперативно встановлено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

З огляду на вищевикладене, суд доходить беззаперечного висновку, що при розрахунку та проведенні індексації пенсії позивача застосуванню підлягають саме норми Закону №1058-IV, які мають вищу юридичну силу, а не звужуючі положення підзаконного нормативно-правового акта пункту 5 Порядку №124.

Відтак, дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неповного врахування показників індексації та застосування заниженого базового показника середньої заробітної плати при розрахунку пенсії позивача як непрацюючому пенсіонеру у спірний період є об`єктивно протиправними.

Такі дії суб`єкта владних повноважень призвели до безпідставного зменшення розміру пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , чим порушено її конституційне право на соціальний захист, гарантоване статтею 46 Конституції України, а також право на мирне володіння своїм майном у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити щодо дотримання позивачем строку звернення до суду в частині тих позовних вимог, що розглядаються по суті.

Відповідно до частини першої, другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, який, якщо не встановлено інше, становить шість місяців.

Як встановлено судом, позовна заява була направлена позивачем до суду засобами поштового зв`язку 28 листопада 2025 року. Оскільки вимоги за період з 06 травня 2022 року по 28 квітня 2025 року були залишені без розгляду ухвалою суду від 30 березня 2026 року, предметом поточного розгляду є період, починаючи з 29 квітня 2025 року.

Відраховуючи шість місяців назад від дати подання позову (28.11.2025), суд констатує, що для заявленого періоду з 29.04.2025 року позивачем повністю дотримано встановлений процесуальним законом шестимісячний строк звернення до суду. Жодних правових перешкод для захисту порушеного права за цей період немає.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 5 КАС України, суд враховує, що ефективний засіб правого захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відтак, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, починаючи з 29 квітня 2025 року (період, що розглядається судом по суті після залишення частини вимог без розгляду), із застосуванням належного індивідуального показника середньої заробітної плати та накопичувальним (послідовним) застосуванням усіх коефіцієнтів щорічної індексації, виходячи зі статусу непрацюючого пенсіонера, з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача, і не довів суду правомірності своїх дій при застосуванні алгоритму перерахунку.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Суд вважає, що вимоги в частині, яка розглядається по суті, знайшли своє повне підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Матеріалами справи (квитанція від 28.11.2025) підтверджується сплата позивачем судового збору в сумі 1211,20 грн. Оскільки позовні вимоги у частині, що розглядалася судом, підлягають повному задоволенню, а залишення іншої частини позову без розгляду відбулося не за клопотанням позивача про відкликання, на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути документально підтверджений сплачений судовий збір у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-77, 90, 122, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо здійснення розрахунку та індексації пенсії ОСОБА_1 у заниженому розмірі із застосуванням обмеженого базового показника середньої заробітної плати та без повного накопичувального врахування всіх коефіцієнтів індексації як непрацюючому пенсіонеру у період з 29 квітня 2025 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), починаючи з 29 квітня 2025 року, як непрацюючому пенсіонеру відповідно до вимог частини третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та чинних постанов Кабінету Міністрів України щодо індексації пенсій та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 30 березня 2026 року.

Суддя Коморний О.І.