Справа № 520/5046/26
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2026-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

01 квітня 2026 р. Справа № 520/5046/26

Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Військова частина НОМЕР_1 , з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 шкоду, завдану втратою речового майна у розмірі 8 603,42 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду залишено без руху позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди. Надано позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

1) доказів сплати судового збору у встановленому Законом України "Про судовий збір" розмірі надавши до суду квитанцію на суму 2662,40 грн.

2) заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та вказати в заяві обґрунтовані підстави для поновлення строку з наданням відповідних підтверджуючих доказів причин пропуску строку звернення.

На виконання ухвали суду представником позивача надіслано заяву про поновлення процесуального строку разом доказами сплати судового збору - копією платіжної інструкції №435143 від 13 березня 2026 року.

Щодо доказів сплати судового збору суд звертає увагу, що з комп`ютерної програми суду "ДСС" вбачається, що Військовою частиною НОМЕР_1 подано позов до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за втрачене речове майно та речове майно, що не вислужило встановлених термінів носіння (адміністративна справа №520/5088/26). Ухвалою суду від 26 березня 2026 року відкрито провадження по вказаній справі.

В межах вищевказаної справи №520/5088/26 Військовою частиною НОМЕР_1 також надано аналогічну платіжну інструкцію №435143 від 13 березня 2026 року.

Зважаючи, що в межах даної справи та іншої адміністративної справи позивачем подано одну й ту саму платіжну інструкцію №435143 від 13 березня 2026 року як доказ сплати судового збору, що не відповідає положенням КАС України, суд дійшов висновку, що в цій частині вимог ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху позивачем не виконано, оскільки не надано належних доказів сплати судового збору.

Щодо стосується строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає наступне.

В заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача зазначив, що при проведенні службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини, було застосовано вимоги Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб», зокрема передбачалося відшкодування шкоди за рахунок належних відповідачу виплат грошового забезпечення, але як виявилося під час розслідування призначеного наказом №551 від 28.08.2025 року кошти для утримання шкоди на рахунку відповідача були відсутні. Як наслідок, завдані державі збитки, залишаються невідшкодованими. Також слід взяти до уваги, що виключення відповідача зі списків частини не припиняє його статусу військовослужбовця. Він залишається військовослужбовцем з приставкою (що самовільно залишив військову частину) і відповідатиме він за злочин передбачений частиною 5 ст. 407 Кримінального кодексу, саме як військовослужбовець, а отже підстави для застосування тримісячного строку для звернення до суду, як до особи звільненої з публічної служби є передчасним. До моменту затримання та притягнення до відповідальності, військовий який самовільно залишив частину, перебуває в розпорядженні ТЦК і статусу військовослужбовця не втрачає.

З цього приводу суд зазначає наступне.

У постанові від 22.01.2020 по справі №813/1045/18 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу за позовом військової частини до військовослужбовця про стягнення з останнього матеріальної шкоди, завданої ним державі через особисту неправомірну бездіяльність під час проходження військової служби, дійшла висновку, що спір у справі щодо відшкодування державі в особі військової частини шкоди, завданої військовослужбовцем шляхом втрати майна під час здійснення ним повноважень, пов`язаних з проходженням військової (публічної) служби, є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

У цій же справі Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що такі спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Отже, за висновком Великої Палати Верховного Суду зазначений спір саме пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, оскільки у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи під час перебування її на публічній службі.

У контексті спірного питання дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, варто зазначити, що до спірних правовідносин належить застосовувати тримісячний строк звернення до суду з позовом, передбачений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у цьому спорі з позовом до суду звернувся саме суб`єкт владних повноважень.

Таким чином, позивач як суб`єкт владних повноважень має звернутись до адміністративного суду у тримісячний строк з дня виникнення підстав, що дають йому право на пред`явлення визначених законом вимог.

Аналогічні висновки щодо застосування 3-місячного строку звернення до суду у справах щодо стягнення майнової шкоди викладені у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року по справі № 420/4099/20.

В ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху, при вирішенні питання щодо строків звернення до суд, вищевказаним обставинам надавалася оцінка.

Отже, твердження представника позивача про передчасність застосування тримісячного строку звернення до суду з даним позовом, є помилковими.

З комп`ютерної програми суду "ДСС" встановлено, що позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 по справі №480/9049/25 позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди залишено без руху у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. яку в подальшому, повернуто позивачу через не усуненням недоліків.

Разом з позовом в межах вищевказаної справи позивачем надано Витяг з наказу командира військової частини № НОМЕР_3 від 24.10.2023 №323, яким солдата ОСОБА_1 з 19.10.2023 знято з усіх видів забезпечення, виключено зі списків особового складу військової частини з 24.10.2023, а також Витяг з наказу командира військової частини № НОМЕР_3 від 28.11.2023 №360, яким внесено доповнення до наказу командира військової частини № НОМЕР_3 від 24.10.2023 №323 наступного змісту: "Утримати кошти за речове майно, терміни якого не закінчились у сумі 8603,42 грн.".

Таким чином, перебіг тримісячного строку звернення до суду слід обраховувати з 28.11.2023, який сплинув 28.02.2024.

Тоді як до суду з даним позовом направивши його через систему "Електронний суд" звернувся лише 09.03.2026, тобто зі значним пропуском тримісячного строку звернення до суду.

В заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача також зазначив, що нанесення матеріального збитку, що підлягає стягненню з відповідача був виявлений лише після проведення службового розслідування призначеного наказом №551 від 28.08.2025 року, терміни проведення якого неодноразово продовжувалися, і за наслідком проведення якого був виданий наказ №197 від 16.12.2025 «Про результати проведеної перевірки». Зі змісту зазначеного наказу командиру військової частини НОМЕР_1 стало відомо про факт невжиття відповідними службами своєчасних заходів, щодо виявлення та відшкодування шкоди завданої військовослужбовцями, які самовільно залишили військову частину, у вигляді втрати та недоносу речового майна.

Суд звертає увагу, що факт проведення перевірки, за результатами якої видано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (із господарської діяльності) №197 від 16.12.2025 «Про результати проведеної перевірки» не змінює дату, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, що дає йому право на пред`явлення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 шкоди, завданої втратою речового майна.

Поряд з цим, ні у позові, ні у заяві про поновлення строку на звернення з цим позовом до суду позивач не наводить належних обґрунтувань та не надає жодного доказу, на підтвердження наявності обставин, які перешкоджали позивачу протягом більше двох років вжити належних заходів з метою звернення з цим позовом до суду у межах встановлених строків.

Окремо суд зазначає, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (із адміністративно - господарської діяльності) №551 від 28.08.2025 "Про створення комісії по перевірці служб забезпечення частини" призначено створити комісію, особовим складом якої провести перевірку служб забезпечення військової частини НОМЕР_1 , щодо уточнення розміру нанесеної матеріальної шкоди державі, яка виникла в результаті самовільного залишення військової частини військовослужбовцями, за період з 01.01.0222 по теперішній час.

Зважаючи на що, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, що наказом №551 від 28.08.2025 року призначено проведення службового розслідування, після проведення якого виявлено нанесення матеріального збитку, що підлягає стягненню з відповідача.

Згідно положень частини 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 КАС України.

Оскільки з позовними вимогами позивач звернувся до суду поза межами встановленого статтею 122 КАС України, зазначені позивачем в заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані неповажними та необґрунтованими, суд вважає за необхідне повернути адміністративний позов позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 169, 248, 256, 294, 295, 297 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди - повернути позивачу.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя О.В.Шевченко