Справа № 300/7263/25
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2026 р. справа № 300/7263/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Болдін Вячеслав Володимирович в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) 08.10.2025 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 23.05.2025 № 0-0915 та від 24.05.2025 № 0-0915.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

У зв`язку з відрахуванням зі штату Івано-Франківського окружного адміністративного суду судді Боршовського Т.І.. (у провадженні якого перебувала дана справа) 12.03.2026 проведено повторний автоматизований розподіл цієї адміністративної справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2026 адміністративна справа №300/7263/25 передана для розгляду головуючому судді Гомельчуку С.В.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Гомельчуку С.В.) прийнято до розгляду адміністративну справу №300/7263/25 та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно поданої до суду позовної заяви та доданих до неї матеріалів позиція позивача обґрунтовується наступним.

Представник позивача стверджує, що податкові повідомлення-рішення від 23.05.2025 №0-0915 та від 24.05.2025 № 0-0915 не відповідають нормам ПК України та дійсним обставинам справи, порушують права та законні інтереси ОСОБА_1 , є протиправними та підлягають скасуванню повністю.

Зазначає, що у приватній власності ОСОБА_1 перебувають 2 (два) об`єкти житлової нерухомості (різних типів), а саме наступні об`єкти (їх типи) житлової нерухомості:

- частина квартири площею 20,90 кв. метрів, із місцезнаходженням за адресою: АДРЕСА_1 , право власності позивача на яку (частку квартири) підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 24.10.2002 № 4493/51;

- частина садового будинку площею 149,7 кв.метрів із місцезнаходженням за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку (30/100 частини будинку) було набуто (підтверджується) позивачем на підставі договору купівлі-продажу садового будинку від 11.05.2016, що посвідчений та зареєстрований у реєстрі за №1099 приватним нотаріусом Скульською Т.А., яка (30/100 частина будинку). в свою чергу. розташована на земельній ділянці, право власності позивача на яку (земельну ділянку) підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 11.05.2016, що посвідчений та зареєстрований у реєстрі за №1103 приватним нотаріусом Скульською Т.А.

Таким чином, сума часток різних типів об`єктів житлової нерухомості, садового будинку та квартири, які перебувають у приватній власності ОСОБА_1 , а саме: частка садового будинку та частка житлової квартири сумарно складають загальну площу: 149,7+20,9 = 170,6 кв. метрів (що є меншою за загальну пільгову площу 180 кв.м).

Тобто, сумарно (загальна) площа цих 2 (двох) різних типів об`єктів житлової нерухомості, які належать позивачу на праві приватної власності, не перевищує норму площі, встановлену підпунктом в пп.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України - 180 кв.метрів, на яку поширюється податкова пільга, що свідчить про відсутність у позивача обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та про відсутність законного права у контролюючого органу здійснювати нарахування податкових зобов`язань всупереч положень норм пунктів 266.1, 266.2, 266.3., 266.4 ст.266 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача вважає, що податкові повідомлення-рішення є протиправним та, як наслідок, мають бути скасовані.

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву, згідно з яким позов не визнає та вважає його необґрунтованим з огляду на наступне.

ГУ ДПС в Івано-Франківській області проведено нарахування податку за на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості згідно податкових повідомлень-рішень від 23.05.2025 №0-0915 на суму 10335,88 грн за квартиру, загальною площею 149.7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , та від 24.05.2025 №0-0915 на суму 481,01 грн за 1/3 частку квартири (20,89 кв.м) за адресою : АДРЕСА_1 .

Представник відповідача зазначає, що згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку, зокрема: за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів а або б пп. 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті з урахуванням ставок податку; сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів б і в' цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Представник відповідача вказав, що згідно договору про поділ спільного майна між співвласниками, виданого 31.10.2017, у предметі договору (пункт 1.6) зазначено: «у зв`язку з укладанням цього договору припиняється право спільної часткової власності на майно, що є предметом цього договору, та у власність ОСОБА_1 переходить чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_3 .»

Відтак, розрахунок податку на об`єкти житлової нерухомості, що належать ОСОБА_1 на праві власності, проведено відповідно до вимог підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, а саме: із сумарної загальної площі об`єкта житлової нерухомості. зменшеної відповідно до 60 кв.м.

При цьому, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку, розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку, права на користування пільгою із сплати податку, розміру ставки податку, нарахованої суми податку (підпункт 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України).

За таких обставин. представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Головним управління ДПС в Івано-Франківській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 23.05.2025 № 0-0915 та від 24.05.2025 № 0-0915, якими ОСОБА_1 визначено суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за податковий (звітний) період 2024 рік, на суму 10 335,88 грн та на суму 481,01 грн відповідно.

Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що податковим повідомленням-рішенням від 23.05.2025 № 0-0915 визначено суму податкового зобов`язання за об`єкт нерухомості квартиру загальною площею 149,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 . У свою чергу, податковим повідомленням-рішенням від 24.05.2025 №0-0915 визначено суму податкового зобов`язання за об`єкт нерухомості 1/3 частку квартири (20,89 кв.м) за адресою АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями ОСОБА_1 подала скаргу до Державної податкової служби України (вх. ДПС №3673/С/6 від 21.08.2025 року). Однак, за результатом розгляду скарги, рішенням від 08.09.2025 №26029/6/99- 00-06-01-02-06 ДПС України залишила податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 23.05.2025 №0-0915 та від 24.05.2025 №0-0915 без змін, а скаргу без задоволення.

Предметом цього позову є податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області. Отже, в цій справі суд має надати оцінку на предмет правомірності таких податкових повідомлень-рішень, оцінивши їх через призму верховенства права та критеріїв законності, враховуючи положення, які наведені в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, з огляду на норми права, суд зазначає наступне.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-IV (далі ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1.1 статті 1 ПК України визначено, що платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Статтею 16 ПК України визначені обов`язки платника податку, серед яких сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1).

Підстави та порядок обчислення та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачені статтею 266 ПК України.

Положення підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

У відповідності до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Абзацом сьомими підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Як встановлено з оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, позивачу визначено зобов`язання, як власнику двох об`єктів житлової нерухомості, про що зазначено в податкових повідомленнях-рішеннях.

Відповідно до приписів підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Суд зазначає, що розрахунок здійснюється наступним чином:

1 розраховується сумарна загальна площу всіх об`єктів нерухомості;

2 застосовується пільга та визначається площа перевищення пільгової: (сумарна загальна площа) - (пільга);

3 визначається питома вага по окремому об`єкту: (загальна площа окремого об`єкта)/(сумарна загальна площа всіх об`єктів);

4 визначається сума податку: (площа, що перевищує пільгову площу) х (ставка податку по об`єкту) х (питома вага об`єкта).

При цьому, суд зазначає, що питома вага об`єкта в загальній сумі податку зазвичай розраховується як відношення площі конкретного об`єкта до сумарної площі всіх об`єктів відповідного типу. Пільга (60 кв.м, 120 кв.м або 180 кв.м) застосовується до сумарної площі об`єктів, а потім податок розподіляється пропорційно площі кожного з них.

Суд наголошує, що спірні правовідносини між сторонами виникли виключно з підстав різного трактування положень законодавства в частині визначення об`єкту оподаткування податку на нерухоме майно, а також розрахунку пільги і безпосередньо суми податку.

Суд звертає увагу на те, що згідно із доводами представника позивача, у власності позивача перебувають об`єкти житлової нерухомості різних видів, сумарно (загальна) площа цих 2 (двох) різних типів об`єктів житлової нерухомості, які належать позивачу на праві приватної власності, не перевищує норму площі, встановлену підпунктом в пп.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України - 180 кв.метрів, на яку поширюється податкова пільга, що свідчить про відсутність у позивача обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та про відсутність законного права у контролюючого органу здійснювати нарахування податкових зобов`язань всупереч положень норм пунктів 266.1, 266.2, 266.3., 266.4 ст.266 ПК України.

Натомість, згідно доводів представника відповідача, контролюючим органом правильно визначено суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за податковий (звітний) період 2024 рік, у розмірі 10 335,88 грн та у розмірі 481,01 грн відповідно за об`єкту нерухомості: квартиру загальною площею 149,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 . та 1/3 частку квартири (20,89 кв.м) за адресою АДРЕСА_1 .

Оцінюючи доводи сторін, суд зазначає, що відповідно до наявного у матеріалах справи Розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2024 рік, по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 , відповідачем здійснено розрахунок суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за податковий (звітний) період 2024 рік, у розмірі 10 335,88 грн та на суму 481,01 грн відповідно за об`єкти нерухомості: квартиру загальною площею 149,7 кв.м та квартиру площею 20,89 кв.м.

До вказаних об`єктів застосовано пільгу у вигляді зменшення бази оподаткування згідно пункту «а» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України - для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів. З огляду на вказану пільгу контролюючим органом визначено питому вагу по окремому об`єкту та у підсумку розраховано суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за податковий (звітний) період 2024 рік, у розмірі 10 335,88 грн та у розмірі 481,01 грн.

Суд вважає правильною позицію відповідача щодо визначення об`єктів оподаткування податку на нерухоме майно, з огляду на таке.

Так, судом досліджено правовстановлюючі документи на досліджувані об`єкти нерухомості, які належать на праві власності ОСОБА_1 та встановлено, що у приватній власності ОСОБА_1 перебувають 2 (два) об`єкти житлової нерухомості, а саме:

- частина квартири площею 20,90 кв.м, із місцезнаходженням за адресою: АДРЕСА_1 , право власності Позивача на яку (частку квартири) підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 24.10.2002 № 4493/51;

- квартира площею 149,7 кв.м із місцезнаходженням за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку набуто позивачем на підставі договору про поділ спільного майна серія та номер 3567 від 31.10.2017.

Дійсно, згідно наявного у матеріалах справи Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.10.2017 №102177549 на праві приватної власності, за позивачем зареєстровано об`єкт нерухомого майна приміщення у садовому будинку 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9, 2-10, 2-11, 2-12, 2-13; за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 149,7 кв.м; підстава виникнення права власності договір про поділ спільного майна (серія та номер 3567 від 31.10.2017).

Судом досліджено також вказаний договір про поділ спільного майна (серія та номер 3567 від 31.10.2017), відповідно до якого визначено, що ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 30/100 (тридцять сотих) частин садового будинку, що дорівнює 149,7 (сто сорок дев`ять цілих сім десятих) кв.м. Право власності зареєстровано за номером 14460401, що підтверджується інформацією, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 1.4 договору).

Водночас, згідно із пунктом 1.6 договору про поділ спільного майна між співвласниками від 31.10.2017, визначено, що у зв`язку з укладанням цього договору припиняється право спільної часткової власності на майно, що є предметом цього договору, та у власність ОСОБА_1 переходить чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_3 .

З огляду на досліджені судом правовстановлюючі документи на об`єкти нерухомості, суд доходить висновку, що обидва об`єкти нерухомості відносяться до такого типу об`єктів житлової нерухомості, як квартири.

Жодні правовстановлюючі документи не свідчать про наявність у позивача на праві власності об`єктів житлової нерухомості різних видів.

Відтак, при визначенні об`єктів оподаткування податку на нерухоме майно, а також розрахунку пільги і безпосередньо суми податку, відповідачем вірно застосовано приписи підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України та підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, оскільки за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку, а саме база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - 60 кв. метрів.

З урахуванням саме вказаної пільги відповідачем здійснено правильний розрахунок суми податку на нерухоме майно, про що свідчать відомості наявного у матеріалах справи Розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2024 рік, по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 , адже враховано як пільгу у 60 кв. метрів так і визначено питому вагу по окремому об`єкту.

З огляду на зазначене, суд виснує, що спірні податкові повідомлення-рішення ухвалені на підставі коректного визначення об`єктів оподаткування податку на нерухоме майно, а також правильного розрахунку пільги та питомої ваги по окремому об`єкту, а отже такі податкові повідомлення-рішення є правомірними.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши надані сторонами у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника в світлі висновку, викладеного в пункті 25 Рішення Європейського Суду з прав людини «Проніна проти України» (заява №63566/00, Страсбург 18 липня 2006 року), суд доходить висновку про можливість винесення законного і об`єктивного рішення у справі з урахуванням всіх обставин, наведених вище.

Як було судом зазначено раніше, згідно з вимогами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду сторона позивача не довела обґрунтованість позовних вимог в частині протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин, зазначений позов залишається без задоволення з підстав, викладених у мотивувальній частині.

Щодо судових витрат суд зазначає, що у зв`язку з відмовою у задоволенні цього позову, суд не стягує та не присуджує на користь позивача судові витрати.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20, ).

Суддя Гомельчук С.В.