Справа № 380/18670/25
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань відстрочення виконання судового рішення

31 березня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд Сподарик Н.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника відповідача про відстрочення виконання рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової академії м. Одеси про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової академії м. Одеси (65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 10; ) з вимогами:

- визнати протиправними дії Військової академії м. Одеса, щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 26.08.2021 по 14.06.2025, включаючи всі складові такого грошового забезпечення (основні та додаткові) та одноразові види виплат, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024, та Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025;

- зобов`язати Військову академію м. Одеса здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 26.08.2021 по 14.06.2025, включаючи всі складові такого грошового забезпечення (основні та додаткові) та одноразові види виплат, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, (але не менше ніж 50% мінімальної заробітної плати), встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024 та Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025 на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

- зобов`язати Військову академію м. Одеса нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати за період з 26.08.2021 по день фактичної виплати (доплати) грошового забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової академії м. Одеси щодо незастосування пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та пункту 1 примітки Додатку 1 та примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні в період з 26 серпня 2021 року по 20 травня 2023 року (включно) розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 , а саме не визначенні його посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року (за період з 26 серпня 2021 року по 31 грудня 2021 року), 01 січня 2022 року (за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року) та 01 січня 2023 року (за період з 01 січня 2023 року по 16 квітня 2025 року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови.

Зобов`язано Військову академію м. Одеси здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 26 серпня 2021 року по 31 грудня 2021 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.

Зобов`язано Військову академію м. Одеси здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.

Зобов`язано Військову академію м. Одеси здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01 січня 2023 року по 20 травня 2023 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим судом рішенням від 16.12.2025 стягнуто з Військової академії м. Одеси (65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 10; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені у справі № 380/18670/25 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2026 апеляційні скарги представника адвоката Грішина Євгена Олексійовича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , та Військової академії (м.Одеса) на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.12.2025р. в адміністративній справі № 380/18670/25 залишено без задоволення, а вказане додаткове рішення суду без змін.

23.03.2026 за вх.№23386 від представника відповідача надійшла заява, в якій просить суд відстрочити виконання рішення на 120 днів з моменту винесення ухвали суду.

Зазначив, що з метою добровільного виконання рішення суду фінансово-економічною службою військової академії було здійснено перерахунок грошового забезпечення позивача та нараховано до виплати суму, яка становить 148658,00 гривень. З метою подальшого добровільного виконання рішення суду було складено та направлено до фінансово-економічного підрозділу вищого органу військового управління заявку та розрахунок коштів, необхідних для виконання рішення у даній справі. Вказав, що відповідачем вживаються усі доступні та належні заходи у спосіб, передбачений законом, для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2025. Звертає увагу, що у доданих до заяви виписках з рахунку військової академії, у Державній казначейській службі України зазначено суму залишку коштів в розмірі 0,00 грн за КЕКВ 2800 «Інші видатки», з якого фінансується виконання судових рішень, станом на 02.01.2026, 16.01.2026, 31.01.2026, 02.02.2026, 04.02.2026, 27.02.2026, 03.03.2026, 17.03.2026. Просить заяву задовольнити.

31.03.2026 за вх.№26089 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

Позивач явки уповноваженого представника в засідання суду не забезпечив, про розгляд заяви був повідомлений належним чином.

З огляду на неявку сторін, суд ухвалив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Вирішуючи заяву про відстрочення виконання рішення суду, суд виходив з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з приписами ч.4-6 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Суд зазначає, що наведені норми не містять конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлюють критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів, передбачених статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відстрочення виконання рішення суду - це перенесення терміну виконання судового рішення на пізніший строк, визначений судом, з урахуванням обставин, що ускладнюють виконання.

Надаючи оцінку доводам заявника про наявність правових підстав для відстрочення виконання судового рішення в частині виплати заборгованості, суд зазначає, що як вбачається з матеріалів справи та документів доданих до заяви про відстрочення, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/18670/25 відповідачем зазначено, що нарахування коштів здійснено проте їх виплата буде можлива лише після виділення на це відповідних коштів.

Судом встановлено, що невиконання судового рішення відбувається з дня набрання судовим рішенням законної сили, а листи відповідача про виділення коштів, незважаючи навіть на початок нового бюджетного року, не мали наслідком виділення коштів, кошти не були перераховані позивачу навіть частково.

Враховуючи наведене суд вважає, що відстрочення виконання рішення у даному не буде ефективним засобом для забезпечення виконання рішення суду відповідачем, у суду відсутні підстави вважати, що нові звернення відповідача про виділення фінансування будуть ефективними. Відстрочення виконання судового рішення, у даному випадку, може призвести до безпідставного затягування його виконання.

Відсутність відповідних бюджетних призначень може свідчити про поважність причин невиконання судового рішення але не є підставою для відстрочення виконання судового рішення відповідно до частини 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово констатував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Окрім того, відповідно до рішень ЄСПЛ «Кечко проти України» (заява № 63134/00, пункти 23, 26) та «Ромашов проти України» (заява №67534/01, пункт 43), реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

Суд вважає, що при розгляді заяв або клопотань щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

При цьому, заявником не надано до суду безумовних доказів на підтвердження обставин що заважають вчасно виконати рішення суду.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, має з урахуванням поточних умов вишукувати заходів для найскорішого поновлення прав позивача, а відстрочення виконання даного рішення суду призведе до необґрунтованого та невизначеного у часі продовження порушення законних прав та інтересів позивача.

З огляду на викладене, враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті заборгованості з грошового забезпечення, то суд вважає безпідставними аргументи позивача, наведені в його заяві про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду в справі №380/18670/25.

Крім того, суд враховує те, що право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати заборгованості по грошовому забезпеченню не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. У той же час, у спірному випадку йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. Суд наголошує, що зміна способу і порядку виконання рішення суду, у такому випадку, не захищає право позивача на отримання сум заборгованості з грошового забезпечення, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Висновки аналогічні за змістом викладені Верховним Судом у постанові від 24.07.2023 у справі №420/6671/18.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні заяви представника відповідача в адміністративній справі №380/18670/25.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 294, 295, 297, 378 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви Військової академії (м. Одеса) про відстрочення виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 в адміністративній справі №380/18670/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової академії м. Одеси про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна