Справа № 240/19200/25
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа № 240/19200/25

31 березня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С.

перевіривши матеріали апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2026 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року залишено без руху та запропоновано апелянту протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку, а також надати докази сплати судового збору.

Судом встановлено, що копію ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2026 року про залишення апеляційної скарги без руху, доставлено в Електронний кабінет апелянта 04.03.2026 о 15:00 год., про що свідчить відповідна довідка, яка наявна в матеріалах справи.

12.03.2026 на адресу суду надійшла заява від представника відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2026 року у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року відмовлено та визнано неповажними причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Також, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2026 року продовжено військовій частині НОМЕР_1 термін для усунення недоліків апеляційної скарги на п`ять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

При цьому, згідно змісту ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2026 підставою для залишення апеляційної скарги відповідача, окрім строку звернення до суду з апеляційною скаргою було те, що апелянтом не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2906 грн 88 коп.

В свою чергу, апелянтом при поданні заява на усунення недоліків сплачено судовий збір в розмірі 1453 грн 44 коп (платіжна інструкція №941 від 05.03.2026). Тобто, судовий збір сплачено не в повній мірі.

18.03.2026 на адресу суду надійшли додаткові пояснення військової частини НОМЕР_1 у справі на ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій представник відповідача просить врахувати, що при зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру, а відтак відповідачем сплачено судовий збір у вірному розмірі. З огляду на викладене, заявник просить суд відкрити провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення суду першої інстанції.

Надаючи оцінку доводам, викладеним заявником в додаткових поясненнях, колегія суддів зазначає наступне.

Так, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року у справі №240/19200/25, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року при обчисленні ОСОБА_1 в період з 29.03.2022 по 19.05.2023 включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок з 29.03.2022 по 19.05.2023 включно належні з урахуванням проведених раніше виплат сум грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток, грошової допомоги при звільненні, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», на відповідні тарифні коефіцієнти та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Тобто, фактично суд першої інстанції встановив протиправність дій відповідача щодо нарахування і виплати позивачу грошового забезпечення за період:

- з 29.03.2022 по 31.12.2022 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 (1762 грн 00 коп) замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022;

- з 01.01.2023 по 19.05.2023 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 (1762 грн 00 коп) замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 (2684 грн 00 коп).

Враховуючи вказане, суд не може вважати дану вимогу однією, оскільки фактично за кожний з періодів суди досліджують питання щодо застосування іншого нормативно правового акту.

В частині посилання апелянта на позицію Верховного Суду, суд зазначає, що згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, законодавець не ставить в обов`язок суду апеляційної інстанції беззаперечно застосовувати позиції Верховного Суду, а лише зазначає про можливість їх врахування.

З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку, що в межах даного апеляційного провадження (апеляційної скарги відповідача), апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, прийняте щодо двох вимог немайнового характеру, тому розмір судового збору становить 2906,88 грн.

Тобто, доводи апелянта в частині, що ним оскаржується лише одна вимога не знаходять свого підтвердження, а тому суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи, викладені заявником в додаткових поясненнях (від. 18.03.2026 вх. 7071).

При цьому, досліджуючи зміст вказаного документу, судом встановлено, що заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та апелянтом подано не було.

Отже, зазначені в ухвалі Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2026 року недоліки апелянтом в повному обсязі не усунуто.

Так, перевіряючи дотримання відповідачем строку на апеляційне оскарження судом в ухвалі від 04.03.2026 було зазначено, що за приписами статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржуване рішення прийняте в порядку письмового провадження 22.01.2026.

Враховуючи зазначене, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року, є 21.02.2026.

Апеляційна скарга подана до суду 28.02.2026. Тобто, з пропуском строку на її подання.

Відповідно до положень частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як уже наголошувалось судом вище, ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2026 року продовжено військовій частині НОМЕР_1 термін для усунення недоліків апеляційної скарги на п`ять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Однак у визначений строк апелянтом не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважності причин його пропуску. Більше того, станом на дату постановлення цієї ухвали жодних заяв чи пояснень з цього приводу теж не подано.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом в тому числі й органів державної влади.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

При цьому, частина 2 статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки учасника справи, який зобов`язує останнього діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

В даному випадку недобросовісне ставлення апелянта до власних процесуальних прав та покладених на нього обов`язків призводить до визначених КАС України негативних наслідків для останнього.

Так, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи те, що апелянтом у визначений судом строк не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року, у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ч.3 ст.298, п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.