Справа № 300/5273/25
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"30" березня 2026 р. справа № 300/5273/25

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №300/5273/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №300/5273/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 по справі №300/5273/25 позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не проведення з 01.02.2023 перерахунку пенсії в разі втрати годувальника, призначеної ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення її покійного чоловіка ОСОБА_2 станом на 01.01.2023. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 01.02.2023 провести перерахунок та виплату пенсії в разі втрати годувальника, призначеної ОСОБА_1 , на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 її покійного чоловіка ОСОБА_2 , встановленого за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення зі служби), старший оперуповноважений, виданої фінансово-економічним Управлінням Служби зовнішньої розвідки України від 01.07.2025 №228, з урахуванням виплачених сум.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2025 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 у справі №300/5273/25 без змін.

Відтак, рішення суду у цій справі набрало законної сили 26.11.2025.

19.03.2026 від позивача на адресу суду надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі №300/5273/25, яка мотивована тим, що станом на сьогодні рішення по цій справі в повному обсязі не виконано, зокрема, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснило перерахунок пенсії у січні 2026 року, і зазначено, що загальна сума призначеної пенсії 20 587,91 грн, сума виплати 20 587,91 грн, такі ж дані і за лютий і березень місяці 2026 року, однак пенсія виплачується по старому розміру, а саме 9 591,51 грн (а.с. 91).

Згідно проставленого штампу на першій сторінці заяви, підтверджено, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області отримало її 19.03.2026 (а.с. 91). Крім того, довідкою про доставку електронного листа додатково підтверджується, що подана заява доставлена до відповідача 19.03.2026 о 17:50 (а.с. 105). Проте, станом на дату розгляду заяви, заперечень від пенсійного органу не надходило.

Розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки протилежне суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Суд також зауважує, що у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» Європейський суд з прав людини наголошує, що право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

За приписами частини 1 статті 3 КАС України, порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 3 статті 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Суд звертає увагу, що 18.12.2024 опублікований, а 19.12.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» №4094-IX (далі Закон №4094-ІX), яким, зокрема, внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України щодо здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Пунктом 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4094-ІX передбачено, що справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.

За таких обставин, на підставі частини 3 статті 3 КАС України, пункту 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4094-ІX, під час вирішення заяви позивача про встановлення судового контролю до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, а саме норми Кодексу адміністративного судочинства України щодо здійснення судового контролю в редакції Закону №4094-ІX.

Так, відповідно до статті 381-1 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 382 КСУ (у редакції Закону №4094-IX від 21.11.2024) суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, стаття 382 КАС України надає право суду, який ухвалив відповідне судове рішення, з метою забезпечення його належного виконання, застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання такого судового рішення у строк, встановлений судом.

При цьому, умовами, за яких суд має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, є невиконання, виконання не у повному обсязі або не у спосіб встановлений судом судового рішення всупереч вимог Конституції та закону.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 по справі №300/5273/25 позов задоволено та, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 01.02.2023 провести перерахунок та виплату пенсії в разі втрати годувальника, призначеної ОСОБА_1 , на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 її покійного чоловіка ОСОБА_2 , встановленого за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення зі служби), старший оперуповноважений, виданої фінансово-економічним Управлінням Служби зовнішньої розвідки України від 01.07.2025 №228, з урахуванням виплачених сум.

При цьому, згідно протоколу за пенсійною справою (СБУ) від 10.02.2026 вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду та сума призначеної пенсії становить 20 587,91 грн (а.с. 102).

Вказане також підтверджується і розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії, згідно з яким після перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду такий розмір пенсії (20 587,91 грн) нарахований, починаючи з березня 2025 року (а.с. 103).

Натомість, відповідно до виписки з банківського рахунку позивача в АТ КБ «Приватбанк», у січні ОСОБА_1 зараховано пенсію у розмірі 9 591,51 грн, у лютому зараховано пенсію у розмірі 10 694,00 грн трьома платежами: 9 591,51 грн, 1 000,00 грн та 103,00 грн, а також у березні зараховано пенсію у розмірі 10 510,08 грн (а.с. 100).

Суд зазначає, що жодних інших відомостей станом на дату розгляду заяви про встановлення судового контролю (30.03.2026) у суду немає, оскільки відповідач не скористався правом на подання заперечень.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не виконано рішення суду в частині виплати пенсії, в тому числі поточних платежів після перерахунку розміру пенсії.

Суд бере до уваги, що згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.11.2018 у справі №373/436/17, від 15.05.2020 у справі №812/1813/18, від 21.05.2020 у справі №310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі №821/1491/17, Верховний Суд дійшов висновку, що невиконання боржником (пенсійним органом) судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу (пенсіонеру) за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Разом з тим, суд констатує, що незважаючи на те, що рішення суду у цій справі набрало законної сили 26.11.2025, а отже на час розгляду судом поданої заяви минуло понад чотири місяці, таке рішення залишається невиконаним.

Таким чином, з огляду на відсутність у матеріалах заяви доказів виконання рішення суду та дію імперативної норми частини 1 статті 382 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність встановлення судового контролю у вказаній справі та зобов`язати відповідача подати до суду в 60-денний строк звіт про виконання судового рішення, що є достатнім строком згідно частини 3 статті 382-1 КАС України.

Ухвала суду про задоволення заяви та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 382-3 цього Кодексу (ч. 6 ст. 382-1 КАС України).

Враховуючи наведене, керуючись статтями 248, 248, 382-382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю задовольнити.

Встановити судовий контроль за виконанням рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 по справі №300/5273/25.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) в строк протягом 60 днів з моменту отримання даної ухвали подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 02.09.2025 по справі №300/5273/25.

Роз`яснити, що звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має відповідати вимогам, встановленим частинами другою, третьою статті 382-2 КАС України.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) у разі невиконання рішення суду у цій справі або неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, надати суду відомості про керівника (особу, відповідальну за виконання рішення суду): прізвище, ім`я, по батькові, посада, реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 382-3 цього Кодексу.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.