Справа № 320/10379/25
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Файдюка В.В., суддів Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про участь у режимі відеоконференції у судовому засіданні з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України, третя особа - Державна установа «Науково-методичний центр вищої освіти та фахової передвищої освіти», про визнання протиправним та нечинним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства освіти і науки України (далі - відповідач, МОН України), третя особа - Державна установа «Науково-методичний центр вищої освіти та фахової передвищої освіти» (далі - третя особа, ДУ «Науково-методичний центр вищої освіти та фахової передвищої освіти»), в якому просив:

- визнати протиправним та нечинним наказ МОН України від 25.11.2024 №1658, яким затверджено графік проведення єдиного державного кваліфікаційного іспиту у 2025 році;

- скасувати наказ МОН України від 25.11.2024 №1658, яким затверджено графік проведення єдиного державного кваліфікаційного іспиту у 2025 році;

- зобов`язати МОН України забезпечити проведення атестації здобувачів вищої освіти за спеціальностями, визначеними Переліком спеціальностей у сфері відповідальності Міністерства освіти і науки України, за якими атестація здобувачів ступеня фахової передвищої освіти та ступенів вищої освіти на першому (бакалаврському) та другому (магістерському) рівнях здійснюється у формі єдиного державного кваліфікаційного іспиту, виключно вимогам освітньої програми закладу вищої освіти.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.10.2025 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу МОН України просить відмовити в її задоволенні.

У відзиві на апеляційну скаргу ДУ «Науково-методичний центр вищої та фахової передвищої освіти» просить відмовити в її задоволенні та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2026 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 31.03.2026.

На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду 27.03.2026 надійшла заява ОСОБА_1 (далі - заявник, ОСОБА_1) про надання їй, як матері та представнику ОСОБА_2., можливості брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Перевіривши матеріали цієї заяви, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 195 КАС України учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Учасник справи, його представник подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи.

У свою чергу, приписи ч. 1 ст. 55 КАС України визначають, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

За змістом норм процесуального закону представляти інтереси особи в адміністративній справі можуть законні представники (ст. 56 КАС України) та представники (ст. 57 КАС України).

Так, відповідно до ст. 56 КАС України права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом (ч. 1).

Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб, які досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, непрацездатних фізичних осіб і фізичних осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати в суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі у таких справах відповідно неповнолітніх осіб, непрацездатних фізичних осіб і фізичних осіб, цивільна дієздатність яких обмежена (ч. 2).

Згідно із ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1).

У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність (ч. 2).

За змістом ст. 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами), адміністратором за випуском облігацій (ч. 1).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь (ч. 2).

Із змісту наведених вище норм вбачається, що позивач як учасник справи може мати у ній участь особисто або через свого представника. При цьому представником такої особи може бути:

1) законний представник - у випадках, якщо особа є малолітньою чи неповнолітньою, не досягла віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатною. У такому разі її інтереси захищають у суді її законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом;

2) представник - в усіх інших випадках, коли відсутні правові підстави для законного представництва.

Матеріали справи свідчать, що позивачем у цій справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто особа, яка досягла вісімнадцятирічного віку, а відтак є повнолітньою. Доказів, що така особа в установленому законом порядку є недієздатною, матеріали справи не містять.

Отже, ОСОБА_2 має право брати участь у судовому процесі особисто або через представника, яким, як вже було зазначено вище, може бути адвокат (у всіх без винятку справах) чи фізична особа, яка відповідно до ч. 2 ст. 43 КАС України має адміністративну процесуальну дієздатність (у справах незначної складності). Інститут законного представництва за окреслених вище обставин щодо ОСОБА_2 застосований бути не може у межах цього спору.

Колегією суддів враховується, що, як вже було встановлено раніше, заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції подана ОСОБА_1 , яка є матір`ю ОСОБА_2 та визначає себе його представником. До цієї заяви не надано документів на підтвердження повноважень ОСОБА_1. представляти інтереси ОСОБА_2 у Шостому апеляційному адміністративному суді. Водночас, у матеріалах справи наявні копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 від 27.05.2005 серії НОМЕР_1 , згідно з яким ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_1 Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області 30.03.2007.

Перевіряючи наявність у ОСОБА_1. повноважень представляти інтереси ОСОБА_2 у цій справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом (ч. 3 ст. 154 СК України).

Тобто здійснювати захист прав дитини, в тому числі у судах, у першу чергу покликані її батьки. Захист прав та інтересів дитини здійснюється її батьками через відсутність у дитини адміністративної процесуальної дієздатності.

Такий висновок випливає із змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 372/1652/18.

Разом з тим, у спірному випадку, як було зазначено вище, ОСОБА_2 є повнолітньою особою, а відтак його інтереси у цій справі, яка не належить до справ незначної складності, може представляти інтереси лише адвокат (у тому числі й мати, однак за умови наявності у неї права на зайняття адвокатською діяльністю).

Відповідно до ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна (ч. 1).

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

У разі задоволення заявленого клопотання щодо посвідчення довіреності фізичної особи на ведення справи, що розглядається, суд постановляє ухвалу, яка зазначається секретарем судового засідання у протоколі судового засідання, а довіреність або засвідчена підписом судді копія такої довіреності приєднується до справи (абз. 1-2 ч. 2).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» (ч. 4).

Отже, враховуючи зміст наведених вище приписів ст. ст. 56-57 КАС України, свідоцтво про народження дитини є документом, що підтверджує повноваження законного представника. У свою чергу, документами про повноваження на представництво фізичної особи є 1) довіреність фізичної особи, яка має бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою; 2) документи, що уповноважують адвоката як представника (довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги).

Разом з тим, будь-яких з наведених вище документів, які б підтверджували наявність у ОСОБА_1. повноважень представляти інтереси в адміністративному суді позивача - повнолітнього сина ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.

При цьому колегія суддів, зважаючи на зміст вже згаданої вище ст. 154 СК України, зазначає, що батьки безумовно вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини без спеціальних на те повноважень, у тому числі й тоді, коли такими правами наділені їх діти. Водночас, право на звернення до суду не можна ототожнювати з процесуальним представництвом, оскільки такі інститути мають різну правову природу, позаяк право на судових захист не зумовлює виникнення права на представництво.

Відтак, оскільки у межах цієї справи ОСОБА_2 як повнолітня дієздатна особа самостійно реалізував прав на звернення до суду із вказаним позовом, то представляти його інтереси в адміністративному суді має здійснювати адвокат, чиї повноваження повинні бути підтверджені у встановленому КАС України порядку.

Відповідно до ч. 8 ст. 59 КАС України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення закріплені у ст. 167 КАС України, частиною першої якої передбачено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

У свою чергу, за правилами абз. 1 ч. 2 цієї ж ст. 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Таким чином, оскільки заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції подана особою, доказів наявності повноважень якої представляти інтереси позивача в суді апеляційної інстанції матеріали справи не містять та всупереч ч. 8 ст. 59 КАС України таких надано не було, то така заява підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 43, 55, 59, 195, 321, 325 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 від 26 березня 2026 року (вхідний номер 10812 від 27 березня 2026 року) про участь у режимі відеоконференції у судовому засіданні з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України, третя особа - Державна установа «Науково-методичний центр вищої освіти та фахової передвищої освіти», про визнання протиправним та нечинним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії - повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

Повний текст ухвали складено та підписано 30 березня 2026 року.