Справа № 460/3441/26
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2026 року м. Рівне№460/3441/26

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 073566 від 27 січня 2026 року, прийняту Відділом державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

В обґрунтування позову зазначає, що із спірної постанови позивач дізнався, що 23.12.2025 посадовими особами відповідача на 174км а/д Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів проведено перевірку з додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт та зафіксовано порушення позивачем вимог 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 вказаного Закону. Однак, як стверджує позивач, вантаж перевозився для власних потреб тому, на думку позивача, останній не є автомобільним перевізником у розумінні Закону «Про автомобільний транспорт». Крім того, про розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності останнього не повідомлено, як наслідок, така справа розглянута за відсутності позивача, чим порушено її права, визначені ст. 28 Закону України «Про адміністративну процедуру». З огляду на викладене вище, на думку позивача, така постанова є протиправною та належить до скасування. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на позов в якому заперечує проти позовних вимог. Свої заперечення аргументує тим, що дійсно, 23.12.2025 посадовими особами відповідача на 174км а/д Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів проведено перевірку з додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт, під час якої зупинений транспортний засіб Mercedes-Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 . Під час проведення перевірки було виявлено порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевезення вантажу виконувалося водієм за відсутності на момент проведення перевірки документів, а саме: товарно транспортна накладна, або інший визначений законодавством документ на вантаж, відсутня індивідуально-контрольна книжка водія, або копія графіка змінності водія, або тахокарта/роздруківка з повіреного тахографа. За результатами перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № ОАР052167 від 23.12.2025. Водій ОСОБА_3 з актом ознайомлений, пояснень не надав. Постановою Управління державного нагляду (контролю) у Рівненській області від 27.01.2026 №073566 про застосування адміністративно-господарського штрафу було притягнуто до відповідальності ФОП ОСОБА_2 за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена вимогами абзацом 3 частини 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Повідомлення про розгляд справи про порушення транспортного законодавства (яка призначена на 27 січня 2026 року) надіслано позивачу завчасно (за 12 днів до розгляду справи) засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням 15 січня 2026 року. Указане підтверджується роздруківкою трекінгу з офіційного вебсайту Укрпошти (згідно реєстру відправлень листу присвоєно номер R19). Також з трекінгу відправлення вбачається, що вказане відправлення прибуло до відділення за місцем знаходження позивача 17.01.2026. В подальшому 27.02.2026 вказаний лист було повернуто за закінченням строку зберігання, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою. Отже, відповідач повністю виконав свій обов`язок щодо повідомлення Андріюк Н. Є. про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства. Просить у позові відмовити.

Ухвалою суду від 27.02.2026, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши заяви по суті, з`ясувавши обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області 23.12.2025 на 174км а/д Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів був зупинений для проведення рейдової перевірки транспортний засіб Mercedes-Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 .

Під час проведення перевірки виявлено порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевезення вантажу виконувалося водієм за відсутності на момент проведення перевірки документів, а саме: товарно транспортна накладна, або інший визначений законодавством документ на вантаж, відсутня індивідуально-контрольна книжка водія, або копія графіка змінності водія, або тахокарта/роздруківка з повіреного тахографа.

За результатами перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № ОАР052167 від 23.12.2025.

Водій ОСОБА_3 з актом ознайомлений під підпис. Жодних пояснень чи застережень з приводу встановленого порушення водієм не зазначено.

Постановою Управління державного нагляду (контролю) у Рівненській області від 27.01.2026 № 073566 про застосування адміністративно-господарського штрафу було притягнуто до відповідальності ФОП ОСОБА_2 за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена вимогами абзацом 3 частини 1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 17000грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано даний позов до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт»

Загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Відповідно до норм пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (Положення) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є: реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті.

Відповідно до підпункту 19 пункту 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Отже саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами (Порядок №1567).

Пунктом 2 Порядку № 1567 визначено, що рейдовим перевіркам підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами, розробляється Укртрансбезпекою і затверджується Мінрозвитку.

Пунктом 12 Порядку № 1567 визначено, що водій транспортного засобу після зупинки транспортного засобу зобов`язаний надавати посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені законодавством про автомобільний транспорт, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи.

За змістом п.13 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 2 (далі - акт проведення перевірки).

Наказом Наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 16.04.2025 № 703 затверджено вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті. (далі Перелік № 703).

Так, п.1 розділу ІІ цього Переліку, передбачено наявність та надання водієм для перевірки документів, на підставі яких виконується перевезення вантажів у внутрішньому сполученні: зокрема водій повинен мати та надати для перевірки: товарно-транспортну накладну або інший визначений законодавством документом на вантаж.

Закон України «Про автомобільний транспорт» визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.

За визначенням термінів Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з ч. 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

дата і місце складання;

вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

пункти завантаження і розвантаження.

Абзацом 27 глави 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, визначено, що товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до приписів абз.2 ч. 2 ст. 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

За санкціями, визначеними у оскаржуваній постанові, а саме, абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (Положення про робочий час і час відпочинку водіїв), яке встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв, це Положення розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Регламенту (ЄС) № 561/2006 Європейського Парламенту та Ради від 15.03.2006 про гармонізацію відповідного соціального законодавства, що регулює відносини в галузі автомобільного транспорту та вносить зміни до Регламентів Ради (ЄЕС) N 3821/85 та (ЄС) № 2135/98 і скасовує Регламент Ради (ЄЕС) N 3820/85, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух».

Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (водії) та порядок його обліку.

Пунктом 1.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв передбачено, що вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Згідно з пунктом 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначає Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за № 946/18241 (Інструкція).

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу І Інструкції ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які відповідно до законодавства обладнуються контрольними пристроями (тахографами) і поширюється на пункти сервісу тахографів та суб`єктів господарювання, що використовують автомобільні транспортні засоби, які відповідно до законодавства повинні бути обладнаними контрольними пристроями (тахографами).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції автомобільні перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів чи смарт-тахографів, зразки яких затверджено відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Інструкції, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа, у тому числі смарт-тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом або смарт-тахографом; у разі несправності або пошкодження тахографа інформує про це відповідну посадову особу автомобільного перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження тахографа, автомобільний перевізник повинен його відремонтувати в ПСТ до відправлення такого транспортного засобу в рейс.

Отже з наведеного слідує, що автомобільний перевізник, безвідносно до того, здійснює він перевезення за плату чи перевозить власний вантаж, має дотримуватись вимог щодо обліку та фіксації робочого часу та відпочинку. Водій повинен мати при собі, у разі використання цифрового тахографа, картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом.

Матеріалами справи стверджується, що 23.12.2025 посадовою особою відповідача на 174км а/д Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів був зупинений для проведення рейдової перевірки транспортний засіб Mercedes-Benz реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 .

Під час проведення перевірки виявлено порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевезення вантажу виконувалося водієм за відсутності на момент проведення перевірки документів, а саме: товарно транспортна накладна, або інший визначений законодавством документ на вантаж, відсутня індивідуально-контрольна книжка водія, або копія графіка змінності водія, або тахокарта/роздруківка з повіреного тахографа, про що складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № ОАР052167 від 23.12.2025.

Водій ОСОБА_3 з актом ознайомлений під підпис. Жодних пояснень чи застережень з приводу встановленого порушення останнім не зазначено.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів: наявності у водія позивача станом на момент перевірки товарно-транспортної накладної, або іншого визначеного законодавством документу на вантаж, індивідуально-контрольної книжки водія, або копії графіка змінності водія, або тахокарта/роздруківка з повіреного тахографа.

Щодо доводів позивача, що він не надавав послуги з перевезення вантажів, а перевозив власний вантаж для власних потреб, то суд враховує наступне.

Як наведено вище по тексту, в статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, з наступними змінами та доповненнями (Правила № 363).

Відповідно до абзацу 2 розділу І Правил № 363 (в редакції, чинній на час проведення перевірки 23.12.2025) автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом України «Про автомобільний транспорт» та цими Правилами. Транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов`язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка містить всі обов`язкові реквізити, визначені Законом України «Про автомобільний транспорт», форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Суд зауважує, що з урахуванням змісту вказаних вище правових норм слідує, що відповідальність у даному випадку несуть фізичні чи юридичні особи, які безпосередньо здійснюють, у тому числі, за власний кошт, перевезення вантажів транспортними засобами. При цьому, перевезення на комерційній основі означають надання послуг, а перевезення за власний кошт перевезення для власних потреб.

Отже характерною ознакою автомобільного перевізника, є саме перевезення ним пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами, і обставина отримання/ неотримання доходу за таку діяльність не впливає на визначення вказаного поняття.

Більше того, чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство не виділяє такої категорії перевезень вантажу, як перевезення вантажу для власних потреб особою, яка використовує найману працю водіїв, як і не передбачає надання якогось окремого документа на підтвердження такої транспортної операції крім товарно-транспортної накладної.

Тобто, відповідальність застосовується до усіх автомобільних перевізників, а не лише тих, які надають послуги з перевезення вантажів на договірній умові, за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону.

Суд також враховує висновки, викладені у Постанові Верховного Суду від 31.07.2024 у справі 440/5873/23 відповідно до яких Верховний суд виснував, що, зокрема, вантажні перевезення задля власних потреб це здійснення такого перевезення фізичною особою за власний рахунок та без використання праці найманих робітників.

Натомість, як встановлено судом та стверджується матеріалами справи, вантажні перевезення 23.12.2025 здійснювались водієм позивача. Тому посилання позивача про здійснення перевезення вантажу для власної потреби є безпідставними, позаяк наявність власних потреб є опцією фізичної особи.

Крім того суд зазначає, що застосування штрафу у спірних правовідносинах поставлене у залежність від наявності/відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», та незалежно від того, чи здійснювались перевезення позивачем на комерційній основі чи для власних потреб, у зв`язку із чим вищевказані доводи позивача суд вважає необґрунтованими.

Щодо неналежного повідомлення позивача про розгляд справи про порушення законодавства про авто мобільний транспорт.

Порядком № 1567 визначено процедуру розгляду справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно із п.16 Порядку № 1567 матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до п.17 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи. Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративну процедуру». У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про адміністративну процедуру» учасники адміністративного провадження мають право:

1) отримувати від адміністративного органу роз`яснення щодо порядку здійснення адміністративного провадження, а також щодо змісту своїх прав та обов`язків у межах адміністративного провадження, визначених законом;

2) брати участь в адміністративному провадженні особисто або через своїх представників;

3) ознайомлюватися з матеріалами справи (крім відомостей, що відповідно до закону віднесені до інформації з обмеженим доступом), робити з них витяги, копії тощо, у тому числі з використанням технічних засобів, під час здійснення та після завершення адміністративного провадження, отримувати інформацію про процедурні дії та процедурні рішення, вчинені (прийняті) під час здійснення адміністративного провадження;

4) бути заслуханими адміністративним органом з питань, що є предметом адміністративного провадження, до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес такого учасника;

5) отримувати та надавати документи, інші докази, що стосуються обставин справи;

6) бути поінформованими про дату, час і місце слухання у справі (в разі його проведення);

7) подавати клопотання про:

а) відвід посадової особи адміністративного органу, яка розглядає справу, а також відвід особи, яка сприяє розгляду справи;

б) залучення до участі в адміністративному провадженні іншого учасника та/або особи, яка сприяє розгляду справи;

в) витребування документів або відомостей, необхідних для розгляду та вирішення справи;

г) призначення експертизи, отримання консультації та/або висновку спеціаліста;

ґ) зупинення адміністративного провадження;

д) поновлення адміністративного провадження;

е) продовження строку здійснення адміністративного провадження;

є) відмову від розгляду заяви або скарги та закриття адміністративного провадження;

ж) вчинення іншої дії, що не суперечить закону та сприяє розгляду справи;

8) бути поінформованими про результат вирішення справи;

9) отримати адміністративний акт;

10) досягти примирення на будь-якому етапі здійснення адміністративного провадження за скаргою;

11) оскаржити у передбаченому законом порядку адміністративний акт, процедурне рішення або дію, бездіяльність адміністративного органу;

12) користуватися іншими визначеними законом правами в адміністративному провадженні.

Приписами п.19 Порядку №1567 визначено, що за результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5.

Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу, постанова про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та припис виносяться у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості). Постанова чи припис, складені в електронній формі, роздруковуються, зокрема у вигляді стрічки, за допомогою спеціальних технічних пристроїв із зазначенням відомостей, передбачених формами постанови та припису (п.20 Порядку № 1567).

Відповідно до пунктів 21-22 Порядку № 1567, копія постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, постанови про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт не пізніше ніж протягом трьох робочих днів після її винесення вручається автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі під підпис або надсилається засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) чи на адресу електронної пошти (за наявності).

Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу, постанова про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт набирає чинності з дня доведення її копії до автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи. Копія постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, постанови про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт вважається доведеною до автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи з дня її вручення або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, а у разі надсилання на адресу електронної пошти - на п`ятий календарний день з дня її надсилання.

Судом встановлено та стверджується доказами, долученими відповідачем до відзиву, що повідомлення про розгляд справи про порушення транспортного законодавства (яка призначена на 27.01.2026) надіслано позивачу завчасно (за 12 днів до розгляду справи) засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням 15.01.2026 на адресу вул. Соловїна,7 с. Ільпінь, Рівненський р-н, Рівненська обл.

Наведене підтверджується роздруківкою трекінгу з офіційного вебсайту Укрпошти (згідно реєстру відправлень листу присвоєно номер R19).

Варто зауважити, що таку ж адресу вказав і позивач у позовній заяві.

Також з трекінгу відправлення вбачається, що вказане відправлення прибуло до відділення за місцем знаходження позивача 17.01.2026.

В подальшому 27.02.2026 вказаний лист було повернуто за закінченням строку зберігання, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою.

Отже відповідач повністю виконав свій обов`язок щодо своєчасне повідомлення ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства.

При цьому будь-яких інших обов`язків з цього приводу Порядок № 1567 не встановлює, оскільки в межах спірних правовідносин законодавець передбачив лише повідомлення відповідної особи про час і місце розгляду справи про порушення, під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Отже доводи позивача щодо неповідомлення його про час та місце розгляду такої справи не відповідають дійсності.

Суд стверджує, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника і те, що позивач його не забрав у відділенні Укрпошти, як наслідок, не був обізнаний про дату і час розгляду справи про порушення транспортного законодавства, не може ставитись у вину відповідача і не оцінюється судом як порушення останнім ст. 28 Закону України «Про адміністративну процедуру».

До того ж положеннями Порядку № 1567 не установлено обов`язкової присутності суб`єкта господарювання під час розгляду справи про порушення транспортного законодавства.

Неявка суб`єкта господарювання не є перешкодою для розгляду такої справи та прийняття органом державного контролю постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.

Оскільки пунктом 17 Порядку № 1567 встановлено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання, справа про порушення розглядається без її участі, то відповідачем правомірно розглянуто справу та прийнято рішення без участі позивача.

Наявні в матеріалах справи докази не спростовують вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 48 Закону № 2344.

За наведених обставин, суд вважає, що Державна служба України з безпеки на транспорті діяла у цих спірних правовідносинах на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України та законами України.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене в його сукупності, доводи позивача не відповідають обставинам справи, тому позовні вимоги задоволенню не належать.

Підстави для відшкодування судових витрат у порядку ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 073566 від 27 січня 2026 року, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 31 березня 2026 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Відінська, буд. 8, м. Рівне, Рівненська обл., 33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 39816845)

Суддя Т.О. Комшелюк