Справа № 727/2594/26
Суддя: Смотрицький В. Г.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/2594/26
Провадження № 2-а/727/88/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі головуючого судді Смотрицького В.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом представника ОСОБА_1 до поліцейського взводу ТОР роти УПП в Чернівецькій області ДПП Пріпи Вадима Борисовича, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив:

Представник позивачазвернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови посилаючись на те, що 11 лютого 2026 року о 20:54 год. поліцейським 1 взводу ТОР роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ДПП старшим сержантом поліції Пріпою В.Б. відносно нього було винесено постанову серії ЕНА №6650770 і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. за вчинення порушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

У постанові зазначено, що він 11.02.2026 року о 20:46:58 у м. Чернівці по вул. Вижницькій, 8, нібито керував транспортним засобом Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1.а ПДР України.

Зазначив, що жодних дій щодо керування зазначеним автомобілем чи приведення його в рух у вказаний період часу або безпосередньо перед цим ним не здійснювалося. Жодної з підстав для зупинки транспортного засобу, особою, уповноваженою на розгляд адміністративного правопорушення, не зазначено. Доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (спілкування інспектора з особою, розпитування, винесення постанови тощо). Крім того, вказав, що в оскаржуваній постанові, а саме в пункті 7, взагалі не зазначено жодних відомостей про технічний прилад (нагрудну відеокамеру / бодікамеру), яким нібито здійснювалася фіксація правопорушення. Відсутність у постанові посилання на конкретний технічний засіб відеофіксації (із зазначенням його назви, серійного чи інвентарного номера) свідчить про те, що фіксація могла проводитися на несертифікований або не передбачений законодавством засіб.

Також вказав, що не був ознайомлений з матеріалами справи, йому не було належно роз`яснено і забезпечено реальне право на допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист, подавати докази, заявляти клопотання.

Вважав постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки інспектор обмежився формальним складенням постанови без проведення розгляду справи та до постанови про адміністративне правопорушення не долучено доказів щодо встановлення факту вчинення ним адміністративного правопорушення.

А тому просив скасувати постанову серії ЕНА №6650770 від 11.02.2026 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог та розглянути справу в його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що постановою серії ЕНА №6650770 від 11.02.2026 року (а.с.13) позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. за те, що він 11.02.2026 року о 20:46:58 у м. Чернівці по вул. Вижницькій, 8, нібито керував транспортним засобом Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1.а ПДР України.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що позивача було позбавлено права керування транспортним засобом строком на один рік на підставі постанови Чернівецького районного суду міста Чернівців від 17.07.2025 року в справі №725/3350/25, що залишена в силі постановою Чернівецького апеляційного суду від 13.08.2025 року.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

В силу ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом 10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року №1306 (далі ПДР України). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 1.10. ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п. 2.1. «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 283 і 284 КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як постанови пронакладення адміністративного стягнення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Суд вважає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП, зокрема у постанові необхідно зазначати технічний засіб, яким здійснено фото чи відеозапис, прилад вимірювання, яким зафіксоване перевищення швидкості. У разі відсутності в постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний запис, за допомогою якого здійснено відеозапис, або на прилад вимірювання, яким зафіксоване перевищення швидкості, надані представником відповідача відеофайли не можуть вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постановах від 31.01.2019 року справа №464/2309/17, від 24.01.2019 року справа № 592/5576/17 та від 24.01.2019 року справа №428/2769/17.

Також, постановою Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16-а визначено, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності повинна містити інформацію про будь-яку фіксацію правопорушення.

В оскаржуваній постанові не зазначено про здійснення відео фіксації розгляду справи бодікамерами патрульних поліцейських, а тому ці записи є недопустимими доказами і судом не доліджувались.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що представником відповідача не надано жодних доказів на підтвердження правомірності складання оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог до патрульного поліцейського Пріпи В.Б., то суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Аналіз норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ст. 126 КУпАП патрульні поліцейські діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені владного органу. Отже, вони не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Так, Верховний Суд у постанові від 26 грудня 2019 року у справі за № 724/716/16-а виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Отже, патрульний поліцейський не може бути відповідачем у цій категорії справ. У зв`язку з чим, суд за результатами розгляду справи відмовляє в частині позовних вимог до неналежного відповідача поліцейського Пріпи В.Б., та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України з Департаменту патрульної поліції необхідно стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору в сумі 665,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», ст.14 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст.126, 222, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9, 72, 77, 90, 139, 194, 205, 241-246, 250-251, 286 КАС України, суд, -

Ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА №6650770 від 11.02.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського поліцейського 1 взводу ТОР роти УПП в Чернівецькій області ДПП старшого сержанта поліції Пріпи Вадима Борисовича відмовити.

Стягнути за рахунок державних асигнувань Департаменту патрульної поліції, код () місцезнаходження юридичної особи: 03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, будинок 3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: