Справа № 320/34330/23
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року м. Київ справа №320/34330/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рентінвест-К» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рентінвест-К» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив про протиправність рішення відповідача від 15.06.2023 № 49192/6/26-15-04-10-08 про невизнання як податкової звітності декларації платника податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні за травень 2023 року, оскільки порушень вимог податкового законодавства ним вчинено не було.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року (суддя Шевченко А.В.) відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з перебуванням судді у відпустці, справа №320/34330/23 передана на розгляд судді Кочановій П.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року адміністративну справу №320/34330/23 прийнято до провадження адміністративну справу суддею Качановою П.В., розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, позицію позивача не визнав, надав відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що у позивача відсутні правові підстави на подання податкової декларації платника єдиного податку третьої групи за ставкою 2% на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні за звітний 5 місяць 2023 року, у зв`язку з правомірною відмовою ГУ ДПС у реєстрації останнього платником єдиного податку 3 групи зі ставкою 5% на підставі його заяви про обрання спрощеної системи оподаткування через порушення підприємством податкового законодавства.

Позивач із позицією відповідача не погодився, надав відповідь на відзив, в якій доводив, що він належним чином звернувся до податкового органу із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, тому, враховуючи відсутність передбачених законом підстав для відмови у реєстрації платником єдиного податку, відповідач мав зареєструвати товариство платником єдиного податку.

Відповідач, позицію позивача не визнав, надав заперечення на відповідь на відзив, в якій вказав, що Головне управління ДПС у м. Києві правомірно не визнало податкові декларації платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні ТОВ «РЕНТІНВЕСТ-К», як податкову звітність (невідповідність) у зв`язку із тим, що підприємство не є платником 3 групи за ставкою 2%.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Рентінвест-К», , місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 12, зареєстроване у якості юридичної особи, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.12.2019 вчинено запис № 0085518, перебуває на податковому обліку в Головного управління ДПС у м. Києві, (ДПІ у Печерському районі).

28.04.2022 ТОВ «Рентінвест-К» направило до контролюючого органу заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, зі зміною ставки податку з 5% на ставку 2 %, яка була доставлена до ДПС України 28.04.2022, що підтверджується квитанцією № 1, та прийнято ДПС України того ж дня, і зареєстрована під номером , що підтверджується квитанцією № 2.

12.05.2022 Головним управлінням ДПС у м. Києві була надана відповідь, вих.№ 23414/6/26-15-04-19-08 «Про розгляд заяви щодо застосування спрощеної системи оподаткування», в якій позивача було повідомлено, що ним зазначено невірну дату обрання/переходу на спрощену систему оподаткування, з огляду на що ТОВ «Рентінвест-К» було запропоновано подати заяву про застосування спрощеної системи оподаткування після виправлення зазначених недоліків та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідь було направлено листом з рекомендованим повідомленням про вручення на податкову адресу ТОВ «Рентінвест-К».

12.06.2023 ТОВ «Рентінвест-К» направило до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні за звітний п`ятий місяць 2023 року, яку було доставлено до центрального рівня ДПС України 12.06.2023, відповідно до квитанції № 1, а відповідно до квитанції № 2 декларацію було прийнято того ж дня та зареєстровано під номером .

15.06.2023 Головне управління ДПС у м. Києві прийняло рішення про повідомлення ТОВ «Рентінвест-К» про відмову у прийнятті звітності вих. № 49192/6/26-15-04-10-08, в якому було зазначено, що податкова декларація платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні за травень 2023 року, яка була прийнята 12.06.2023 за № , вважається неподаною у зв`язку з порушенням вимог нормативно-правових актів, а саме: зазначено недостовірне значення обов`язкового реквізиту «звітний (податковий) період» (п. 48.3 ст. 48 гл.2 розділ ІІ Кодексу), оскільки у визначеному податковому (звітному) періоді платник не перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності (ІІІ групи за ставкою 2%).

Позивач не погодився з таким рішенням (повідомленням), оскаржив його в адміністративному порядку.

Рішенням ДПС України від 16.08.2023 № 23013/6/99-00-06-01-06 залишено без змін рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 49192/6/26-15-04-10-08 від 15.06.2023, а скаргу товариства без задоволення.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про його скасування

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з п.291.2ст.291 Податкового кодексу України(далі -ПК України) спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 ст. 291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до п. 291.4 ст.291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб - підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31КВЕД ДК 009:2005), послуги з надання доступу до мережі Інтернет, а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи;

3) третя група:

фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;

електронні резиденти (е-резиденти), які зареєструвалися як фізичні особи - підприємці, здійснюють господарську діяльність з надання послуг, виробництва та/або продажу товарів виключно на користь нерезидентів України, за умови що протягом календарного року вони відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб - громадян або резидентів України;

не отримують доходи з джерелом походження з України, крім пасивних доходів;

обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;

4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники:

а) юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків;

б) фізичні особи - підприємці, які провадять діяльність виключно в межах фермерського господарства, зареєстрованого відповідно до Закону України "Про фермерське господарство", за умови виконання сукупності таких вимог:

здійснюють виключно вирощування, відгодовування сільськогосподарської продукції, збирання, вилов, переробку такої власновирощеної або відгодованої продукції та її продаж;

провадять господарську діяльність (крім постачання) за місцем податкової адреси;

не використовують працю найманих осіб;

членами фермерського господарства такої фізичної особи є лише члени її сім`ї у визначенні частини другої статті 3 Сімейного кодексу України;

площа сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду у власності та/або користуванні членів фермерського господарства становить не менше 0,5 гектара, але не більше 20 гектарів сукупно.

Згідно з п.п.298.1.1 п.298.1 ст.298 ПК України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву.

Заява подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один з таких способів:

1) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

2) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

3) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

Суб`єкт господарювання може заявити про обрання спрощеної системи оподаткування під час державної реєстрації створення юридичної особи або державної реєстрації фізичної особи - підприємця, державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу або про фізичну особу - підприємця, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Відповідна заява або відомості передаються до контролюючих органів у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Пунктом 298.3 ст. 298 ПК України визначено, що у заяві зазначаються такі обов`язкові відомості:

1) найменування суб`єкта господарювання, код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків);

3) податкову адресу суб`єкта господарювання;

4) місце провадження господарської діяльності;

5) обрані суб`єктом господарювання види господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010;

6) обрані суб`єктом господарювання група та ставка єдиного податку або зміна групи та ставки єдиного податку;

7) кількість осіб, які одночасно перебувають з фізичною особою - підприємцем у трудових відносинах, та середньооблікова чисельність працівників у юридичної особи;

8) дата (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

У відповідності до приписів п. п. 298.1.4. п. 298.1 ст. 298 ПК України суб`єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу. Такий суб`єкт господарювання може здійснити перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року.

Перехід на спрощену систему оподаткування суб`єкта господарювання, зазначеного в абзаці першому цього підпункту, може бути здійснений за умови, якщо протягом календарного року, що передує періоду переходу на спрощену систему оподаткування, суб`єктом господарювання дотримано вимоги, встановлені в пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу.

За приписами підпункту 298.1.5 статті 298 цього Кодексу за умови дотримання платником єдиного податку вимог, встановлених цим Кодексом для обраної ним групи, такий платник може самостійно перейти на сплату єдиного податку, встановленого для інших груп платників єдиного податку, шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного кварталу. При цьому у платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість, анулюється реєстрація платника податку на додану вартість у порядку, встановленому цим Кодексом, у разі обрання ним першої або другої групи чи ставки єдиного податку, встановленої для третьої групи, яка включає податок на додану вартість до складу єдиного податку.

Статтею 299 Податкового кодексу України регламентується порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку.

Пунктом 299.1 ст. 299 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до п. 299.2 ст. 299 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Пунктом 299.3 ст. 299 Податкового кодексу України встановлено, що у разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний протягом двох робочих днів від дати надходження заяви щодо переходу на спрощену систему оподаткування зареєструвати таку особу платником єдиного податку.

Відповідно до п. 299.5 ст. 299 Податкового кодексу України у разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб`єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб`єктом господарювання у встановленому порядку.

Відповідно до п. 299.6 ст. 299 Податкового кодексу України підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно: 1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу; 2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації; 3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

При цьому, 01.08.2023 Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» від 30.06.2023 №3219-ІХ (далі Закон №3219-ІХ) до Податкового кодексу України було внесено зміни зокрема шляхом доповнення розділу ХХ «Перехідні положення» підпунктом 9.8 п. 9.

Відповідно до приписів підпункту 9.8 п. 9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України суб`єкт господарювання вважається платником єдиного податку третьої групи з особливостями, встановленими цим пунктом:

з 1 квітня 2022 року - у разі подання заяви до 1 квітня 2022 року;

з наступного робочого дня після подання заяви - у разі подання заяви починаючи з 1 квітня 2022 року.

Згідно з п. 9.9. підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ платник податку має право самостійно (шляхом подання заяви) відмовитися від використання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом, з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому прийнято таке рішення. У такому разі платник податків вважається таким, що застосовує систему оподаткування, на якій він перебував до обрання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом, крім випадку, якщо у заяві про відмову від використання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом, платник податку зазначив про перехід на сплату інших податків і зборів.

З системного аналізу положень пунктів 9.8. та 9.9. вбачається, що обрання або перехід на спрощену систему оподаткування з особливостями, визначеними пунктом 9 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, ставиться в залежність виключно від подання відповідної заяви платником податків, при цьому, у разі надходження заяви суб`єкта господарювання про перехід на спрощену систему оподаткування, контролюючим органом має бути прийняте одне з передбачених рішень.

Судом встановлено, що 28.04.2022 ТОВ «Рентінвест-К» направило до контролюючого органу заяву про застосування спрощеної системи оподаткування, яка була доставлена до ДПС України 28.04.2022, що підтверджується квитанцією № 1, та прийнято ДПС України того ж дня, і зареєстрована під номером , що підтверджується квитанцією № 2.

12.05.2022 Головним управлінням ДПС у м. Києві була надана відповідь, вих.№ 23414/6/26-15-04-19-08 «Про розгляд заяви щодо застосування спрощеної системи оподаткування», в якій позивача було повідомлено, що ним зазначено невірну дату обрання/переходу на спрощену систему оподаткування, з огляду на що ТОВ «Рентінвест-К» було запропоновано подати заяву про застосування спрощеної системи оподаткування після виправлення зазначених недоліків та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Позивач вказує, що не отримував відповідь та рахував, що на підставі цієї заяви був зареєстрований платником єдиного податку 3 групи зі ставкою 2%.

Вирішуючи питання щодо обізнаності/необізнаності позивача щодо прийняття/неприйняття його заяви контролюючим органом суд виходить з наступного.

Основні організаційно-правові засади обміну електронними документами між суб`єктами електронного документообігу визначено Порядком обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 №557 (далі - Порядок №557).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №557, перша квитанція - електронне повідомлення, що формується у форматі (стандарті), затвердженому в установленому законодавством порядку, програмним забезпеченням контролюючого органу за результатами автоматизованої перевірки електронного документа та засвідчує факт і час отримання такого електронного документа в момент такого отримання; друга квитанція - електронне повідомлення, що формується у форматі, затвердженому в установленому законодавством порядку, програмним забезпеченням контролюючого органу (адресатом) за результатами ідентифікації, обробки електронного документа та засвідчує факт і час приймання (неприймання) чи реєстрації такого електронного документа.

Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Порядку №557, перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня. У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 10 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається електронна печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі.

Пунктом 12 розділу ІІ Порядку №557 визначено, що не пізніше наступного робочого дня з моменту формування першої квитанції, якщо інше не встановлено законодавством та цим Порядком, формується друга квитанція.

Друга квитанція є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа. В другій квитанції зазначаються реквізити прийнятого (зареєстрованого) або неприйнятого (із зазначенням причини) електронного документа, результати обробки в контролюючому органі (дата та час прийняття (реєстрації) або неприйняття, реєстраційний номер, дані про автора та підписувача (підписувачів) електронного документа та автора квитанції).

З аналізу наведених норм вбачається наявність двох етапів надходження електронних документів до контролюючого органу.

Так, за результатами обробки контролюючим органом 28.04.2022 року о 16:55:35 год. створено квитанцію №1, з якої вбачається, що "Заява про застосування спрощеної системи оподаткування" за період «квітень» від 28.04.2022, доставлена до Державної податкової служби України. У цій квитанції зазначено, що документ буде оброблено у складі пакету пов`язаних документів та вказано про необхідність подання про прийом квитанції №2 щодо результатів перевірки та прийняття/неприйняття електронного документу та квитанції №2, з якої вбачається, що документ доставлено до районного рівня ГУ ДПС у м. Києві (Печерський район міста Києва) та прийнято ДПС України.

Таким чином, отримання позивачем квитанції №1 та квитанції №2 свідчить лише про надходження заяви про застосування спрощеної системи оподаткування до контролюючого органу.

При цьому відповідачем була надана відповідь, в якій було запропоновано надати заяву повторно, після виправлення недоліків та з дотриманням вимог чинного законодавства, чого останнім виконано не було.

Добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.07.2019 у справі №0440/5993/18.

При цьому, суд враховує, що відповідь контролюючого органу не є рішенням про відмову в реєстрації позивача платником єдиного податку третьої групи зі ставкою 2%, як то передбачено положеннями п. 299.5 ст. 299 Податкового кодексу України, але, в даному адміністративному позові позивачем не визначено позовними вимогами визнання протиправними дії/бездіяльності щодо незадоволення його заяви про перехід на спрощену систему оподаткування платником єдиного податку 3 групи зі ставкою 2% та зобов`язання відповідача здійснити реєстрацію позивача як платника податку третьої групи на період дії воєнного стану з дня, наступного після подання заяви.

З огляду на викладене, враховуючи те, що, відповідно встановлених обставин справи, у визначеному у декларації податковому (звітному) періоді (травень 2023 року) позивач не перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності третьої групи за ставкою 2%, та беручи до уваги межі позовних вимог, ну думку суду позовні вимоги ТОВ «Ретінвест-К» є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Решта доводів та посилань сторін у справі висновків суду не спростовують.

Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Зважаючи на результат вирішеного спору, відсутні підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 139, 243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Рентінвест-К» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 30 березня 2026 року.

Суддя Кочанова П.В.