Справа № 396/148/26
Суддя: Цесельська О. С.
Дата ухвалення: 2026-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/148/26
Провадження № 2-а/396/14/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2026 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Цесельської О.С., секретаря судових засідань Кравченко І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, адміністративну справу за позовною заявою адвоката Рац Марії Олександрівни, поданою в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Рац М.О. (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) про визнання протиправною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відносно позивача була складена постанова по справі про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 ч.3 КУпАП і накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень.

Вважає, що дії посадової особи відповідача щодо винесення постанови є протиправними, постанова є незаконною, а накладення адміністративного стягнення необґрунтованим та безпідставним у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 210-1 КУпАП.

З огляду на вказане, просив скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

30.01.2026 суд постановив ухвалу, якою справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за наявними у справі матеріалами.

У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що оскаржувана постанова є законною, прохав відмовити у задоволенні позову та відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строків на оскарження.

Дослідивши надані учасниками справи суду докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

У позові позивач просить поновити пропущений строк на оскарження постанов.

Так, частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Сам по собі інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Відповідно до положень частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22 зазначив наступне: «...причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування».

Таким чином, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Разом з тим, відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суд звертає увагу, що датою винесення постанови є 15.08.2025. При цьому, позов представником позивача було подано 29.01.2025 року.

У позові представник позивача вказує, що позивач був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надавав усні пояснення та зазначав, що не ухилявся від вимог військового обліку, оскільки повістку не отримував, повідомив, що проходить ВЛК та надав підтверджуючі документи. Однак зазначені пояснення і докази не були враховані при ухваленні оскаржуваної постанови.

Представник позивача вказала, що оскаржувана постанова винесена 15.08.2025 року, однак позивачу не було вручено у день винесення чи після розгляду справи, про факт існування постанови про накладення адміністративного стягнення позивач дізнався лише 19.01.2026 року, після блокування його банківських рахунків у межах виконавчого провадження. Також представник позивача зазначає, що з тексту постанови вбачається, що вона була направлена поштовим відправленням лише 21.10.2025 року. До примусового виконання постанова була передана лише 29.12.2025 року.

У зв`язку з наведеним, пропуск строку на оскарження постанови вважає поважним, таким, що підлягає поновленню.

Суд звертає увагу, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач був присутнім на розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Окремо суд бере до уваги, що позивач, будучи обізнаним про складення відносно нього оскаржуваної постанови, мав вживати належних заходів для її отримання.

Бездіяльність позивача вочевидь була спрямована на те, щоб не отримувати постанову про накладення адміністративного стягнення, хоча йому достеменно було відомо про наявність такої постанови. Така пасивна поведінка вказує на небажання позивача оскаржити рішення суб`єкта владних повноважень у встановлений законом строк.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової визначеності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, пункт 33).

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Згідно з частиною 4 статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Таким чином, аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин, які б обумовили виправдану необхідність поновлення позивачу строку для звернення до суду з даним позовом, а відтак позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 118, 122, 123, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Рац Марії Олександрівни, поданою в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Цесельська О.С.