Справа № 160/31654/25
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - ВЧ НОМЕР_1 НГУ, відповідач), в якій позивач просить суд:
Ухвалою суду від 10.11.2025 прийнято до провадження адміністративну справу та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ №65 від 30.03.2015 лейтенанта ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ №63 від 27.03.2020 припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у НГУ та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення ОСОБА_2 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ВЧ НОМЕР_1 НГУ , в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування грудня 2015 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивачу в період з 01.12.2015 до 28.02.2018 включно;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 до 26.03.2020 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 07.2003 №1078;
- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15 грн. за період з 01.03.2018 до 26.03.2020 включно в сумі 110858,89 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 07.2003 №1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №280/11477/21 позов ОСОБА_3 задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 НГУ щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_3 за період з 01.12.2015 до 28.02.2018;

- зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 НГУ нарахувати та виплатити ОСОБА_3 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004;

- визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 НГУ щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, при нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_3 за період з 01.03.2018 до 26.03.2020 включно;

- зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 НГУ здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_3 за період з 01.03.2018 по 26.03.2020 з урахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та виплату з урахуванням вже виплачених сум індексації.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.10.2022 у справі №280/11477/21 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково; рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №280/11477/21 змінено, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції.

«Зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 НГУ нарахувати та виплатити ОСОБА_3 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січня 2008, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004.».

В решті рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у справі №280/11477/21 залишено без змін.

23.12.2022 на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.02.2022 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 13.10.2022 у справі №280/11477/21 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) - січень 2008 у загальній сумі 84576,52 грн, що підтверджується повідомленням про надходження коштів із мобільного застосунку «Приват24».

Також, ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ВЧ НОМЕР_1 НГУ, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 НГУ щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.03.2020 до 22.12.2022 включно;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 НГУ нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні виходячи з грошового забезпечення за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню за період з 27.03.2020 до 22.12.2022 включно в сумі 262 577 гривень 35 копійок.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2023 у справі №280/415/23 позов ОСОБА_3 задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 НГУ щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;

- стягнуто з ВЧ НОМЕР_1 НГУ на користь ОСОБА_1 29475,43 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №280/415/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 залишено без змін.

При цьому відповідачем додатково затримано виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 26.03.2020.

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ВЧ НОМЕР_1 НГУ, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 НГУ щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 до 26.03.2020 включно;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 НГУ нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463 гривні 15 копійок в місяць за період з 01.03.2018 до 26.03.2020 включно у загальній сумі 110 858 гривень 89 копійок відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.02.2025 у справі №160/30767/24 позов ОСОБА_3 задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність військової частини ВЧ НОМЕР_1 НГУ Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 до 26.03.2020 індексації-різниці грошового забезпечення, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

- зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 НГУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 26.03.2020 відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 у фіксованій величині 443,15 грн. в місяць, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.05.2025 у справі №160/30767/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 змінено, виклавши абзац 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 НГУ нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463 гривні 15 копійок в місяць за період з 01.03.2018 д 26.03.2020 включно у загальній сумі 110 858 гривень 89 копійок відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078».

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 залишено без змін.

16.10.2025 на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27.05.2025 у справі №160/30767/24 ВЧ НОМЕР_1 НГУ виплачено позивачу індексацію різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 26.03.2020 у загальній сумі 105 315,95 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача АТ «ПриватБанк».

Позивач вважає, що відповідачем в порушення статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Правове регулювання порядку нарахування та виплати громадянам компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати врегульовано Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ).

Стаття 1 Закону №2050-ІІІ передбачає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За приписами статті 2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);

соціальні виплати;

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення);

сума індексації грошових доходів громадян;

суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених строків виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата, індексація).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону №2050-ІІІ).

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

На підставі абзацу 1 пункту 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії, індексації); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата, індексація). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем індексації, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим, виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Доводи відповідача про те, що виплата індексації грошового забезпечення компенсації не підлягає, суд відхиляє, оскільки компенсація, передбачена Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплачується у разі порушення строків виплати доходу (перерахованого грошового забезпечення). Оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку грошового забезпечення та відновлення прав позивача, порушених при виплаті грошового забезпечення та інших виплат у меншому розмірі, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону №2050-ІІІ.

Оцінивши наведені обставини, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення суду, є протиправною.

Як встановлено судом, індексація грошового забезпечення позивача підлягала виплаті у період з 01.03.2018 до 26.03.2020, однак фактично була виплачена відповідачем лише 16.10.2025.

Таким чином, початок періоду, за який підлягає нарахуванню компенсація втрати частини доходів, визначається з моменту виникнення у позивача права на отримання відповідної виплати, тобто з 01.03.2018, коли позивачу повинна була нараховуватися та виплачуватися індексація грошового забезпечення. Невиплата таких сум у встановлені строки свідчить про порушення відповідачем обов`язку щодо своєчасної виплати грошового доходу.

Отже, компенсація втрати частини доходів підлягає нарахуванню за період з 01.03.2018 по 16.10.2025, тобто за весь час прострочення виплати індексації грошового забезпечення.

До аналогічних висновків дійшла колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 04.09.2025 у справі №420/16557/24.

З огляду на викладене, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 01.03.2018 по 16.10.2025 у зв`язку із несвоєчасною виплатою індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 26.03.2020, яка була фактично виплачена 16.10.2025 на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27.05.2025 у справі №160/30767/24.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», а у матеріалах справи відсутні докази понесення ним інших судових витрат, розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (адреса: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 до 16.10.2025, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 26.03.2020, виплаченої 16.10.2025 на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27.05.2025 у справі №160/30767/24.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 до 16.10.2025, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 26.03.2020, виплаченої 16.10.2025 на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27.05.2025 у справі №160/30767/24.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар