Справа № 607/1975/26
Суддя: Герчаківська О. Я.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2026 Справа №607/1975/26 Провадження №2-а/607/139/2026

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участі секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 08 лютого 2025 року № 164, визнання незаконним виконавчого провадження № 78395027 від 20 червня 2025 року та припинення примусового виконання,

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (даті ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) від 08 лютого 2025 року № 164, визнання незаконним виконавчого провадження № 78395027 від 20 червня 2025 року та припинення примусового виконання. Заявлені позовні вимоги було уточнено 10 березня 2026 року, про що судом зареєстровано відповідну заяву ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою № 164 від 08 лютого 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП було установлено, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та було постановлено накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000,00 грн.

Ознайомившись із змістом постанови № 164 від 08 лютого 2025 року позивач вважає її незаконною та такою, яка підлягає скасуванню з наступних підстав:

-позивач не був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості надати свої пояснення та зауваження;

-у постанові не конкретизовано суть адміністративного правопорушення;

- на момент винесення оскаржуваної постанови він мав відстрочку від мобілізації, оскільки був студентом/аспірантом.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає постанову № 164 від 08 лютого 2025 року, складену щодо нього протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

До заяви долучено клопотання позивача про поновлення строку у якому ОСОБА_1 стверджує, що не був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення та копію постанови про адміністративне правопорушення № 164 від 08 лютого 2025 року ним отримано не було. Про існування оспорюваної постанови позивачу стало відомо лише після відкриття виконавчого провадження та отримання постанови державного виконавця від 20 червня 2025 року у додатку «ДІЯ» 05 січня 2026 року. У зв`язку з чим ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення №164 від 08 лютого 2025 року.

Ухвалою судді від 30 січня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП від 08 лютого 2025 року № 164, визнання незаконним виконавчого провадження № 78395027 від 20 червня 2025 року та припинення примусового виконання; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

28 січня 2026 року разом із позовом ОСОБА_1 подав суду заяву про забезпечення позову, в якій просив зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 78395027, відкритому 20 червня 2025 року на підставі постанови № 164 від 08 лютого 2025 року, до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі.

Ухвалою судді від 30 січня 2026 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 08 лютого 2025 року № 164 - задоволено частково. Зупинено стягнення за постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08 лютого 2025 року № 164 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (виконавче провадження № 78395027).

20 лютого 2026 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області зареєстровано відзив на адміністративний позов, поданий ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому представник відповідача просить позовну заяву залишити без розгляду. 05 лютого 2025 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_1 був доставлений екіпажем національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із повідомленням про порушення правил військового обліку. Під час звіряння військово-облікових даних ОСОБА_1 посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що позивач у вказані строки не прибув по повістці, надісланій засобами поштового зв`язку УКРПОШТА, у зв`язку із чим звернення щодо нього було передано до відповідного відділення поліції. Фактом неприбуття позивач порушив військовий обов`язок, а відтак правила військового обліку та вчинив адміністративне правопорушення в особливий період, передбачене ч. 3 статті 210-1 КУпАП.

Під час фіксації адміністративного правопорушення та складання протоколу ОСОБА_1 було повідомлено про дату, місце та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджено особистими підписами позивача.

Протокол про вчинене адміністративне правопорушення складено відповідно до статті 256 КУпАП, другий примірник вручено ОСОБА_1 . Отже, процедура фіксації порушення була дотримана відповідно до вимог чинного законодавства.

В подальшому, 08 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та винесено оскаржувану постанову.

Разом із тим, будучи обізнаним про місце, дату та час розгляду справи ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого начальником було здійснено розгляд адміністративних матеріалів відносно позивача, а за результатами розгляду - винесено оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено штраф.

Постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), тому підстави для її скасування відсутні.

Позивач при складанні протоколу про адміністративне правопорушення був обізнаний у виявленому порушенні та повідомлений про призначення розгляду адміністративної справи на 12 год. 00 хв. 08 лютого 2025 року. До моменту розгляду міг подати усі можливі докази в обґрунтування поважності причин неявки по повістці, але цього не зробив.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржувана постанова винесена 08 лютого 2025 року. До суду для оскарження постанови від 08 лютого 2025 року № 164 позивач звернувся 21 січня 2026 року, пропустивши встановлений строк для її оскарження.

Крім цього, як зазначено позовною заявою 20 червня 2025 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 78395027 для примусового виконання постанови від 08 лютого 2025 року № 164.

Відтак, заявлені позовні вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_2 представник цього відповідача вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві. Пояснював, що про винесення стосовно нього постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 йому не було відомо, однак про день та час розгляду справи він повідомлявся, але не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , бо хворів вдома, однак підтверджуючих документів надати не може. Вважає постанову протиправною та просить скасувати, бо він має відстрочку від мобілізації і на час прийняття спірної постанови вона була чинною.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справ був повідомлений належним чином, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без його участі.

Отож, судом встановлено наступне.

Згідно тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 22 січня 2018 року солдат ОСОБА_1 прийнятий на постійний облік запас ЗСУ.

ОСОБА_1 обновив свої дані в мобільному застосунку Резерв +, де вказано, що позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , також вказаний телефон та електронна пошта. ОСОБА_1 мав відстрочку строком до завершення мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23, номер в реєстрі Оберіг 7.

Позивач проходив ВЛК 05 лютого 2025 року та визнаний придатним. Інформація щодо проходження ВЛК відображена у довідці № 733/21, виданій 05 лютого 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 3136.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 05 лютого 2025 року № 159, який було складено стосовно ОСОБА_1 , 05 лютого 2025 року близько 16:00 год. громадянин ОСОБА_1 був доставлений екіпажем національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку із повідомленням про порушення правил військового обліку.

Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також його було повідомлено про те, що він перебуває в розшуку згідно бази даних розшуку Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області ITC «Інформаційний портал Національної поліції України» за скоєння ним правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП через те, що у вказані терміни не прибув по повістці № 47754, з датою подання 15 жовтня 2024 року та надісланої через Укрпошту.

Своїми діями громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У змісті протоколу також зазначено про те, що ОСОБА_1 від надання пояснення по суті правопорушення відмовився. Копію протоколу отримав 05 лютого 2025 року.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 164 від 08 лютого 2025 року, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_2 , за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 05 лютого 2025 року № 159, які описано вище, постановив визнати громадянина ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накласти штраф в розмірі 17 000,00 грн.

За змістом повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 № 11955 від 16 травня 2025 року спірна постанова була скерована до органу державної виконавчої служби та отримана ним 16 травня 2025 року.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 20 червня 2025 року, ВП № 78395027, у головного державного виконавця Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Плавінської І. В. перебуває на виконанні постанова № 164 від 08 лютого 2025 року.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив постанову до суду та просить її скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Водночас ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду, а тому просить про поновлення строку на оскарження постанови.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями частини першої статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Так, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Учасники справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Також суд зазначає, що за правовою позицією постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2023 року у справі № 990/139/23, за практикою ЄСПЛ, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.Аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що у процесі прийняття рішень про поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Суд виходить таких міркувань: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, унаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Верховний Суд зазначає, що вказаний загальний порядок звернення до суду передбачає, зокрема, і дотримання відповідного строку на подачу позовної заяви та не свідчить про необхідність автоматичного його поновлення у разу пропуску.

Так, предметом спору є постанова від 08 лютого 2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Водночас з позовом у цій справі позивач звернувся 21 січня 2026 року.

Частиною першою статті 118 КАС України встановлено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 286 КАС України, передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина 3 статті 123 КАС України).

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Аналіз вказаних норм процесуального права, надає суду підстави для висновку, що після відкриття провадження у справі у суду першої інстанції наявна можливість залишити позов без розгляду, за умови, що позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними.

Позивачем при надісланні позову 21 січня 2026 року, який зареєстрований судом 28 січня 2026 року, подано клопотання про поновлення строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 08 лютого 2025 року № 164, в якому ОСОБА_1 вказав, що йому стало відомо про оскаржувану постанову лише 05 січня 2026 року, після відкриття виконавчого провадження з виконання оскаржуваної постанови, а тому саме з цієї дати розпочався строк на її оскарження.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, наявні підстави для залишення позову без розгляду, оскільки про оскаржувану постанову позивач дізнався 05 січня 2026 року, а звернення до суду реалізоване позивачем лише 21 січня 2026, тобто з пропуском десятиденного строку, який передбачений ч. 2 ст. 286 КАС України.

Суд звертає увагу, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду, визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджується належними доказами.

Щодо покликання позивача, що строк звернення до суду пропущено у зв`язку з хворобою, то суд не бере такі до уваги, оскільки не надано доказів про звернення за наданням медичної допомоги до будь-якого медичного закладу, сімейного лікаря чи до приватної медичної практики, які б підтверджували ці обставини. Отже лише твердження позивача про те, що він хворів не є безумовною підставою для поновлення строку звернення до суду та не є об`єктивно непереборною обставиною, яка не залежить від волевиявлення особи, що звертається до суду, так як позивач дізнавшись про оскаржувану постанову 05 січня 2026 року, не був позбавлений можливості її оскаржити, як засобами поштового зв`язку, так і засобами електронного зв`язку.

Слід зауважити, що від 08 лютого 2025 року по 05 січня 2026 року позивач також не цікавився результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак про місце, дату та час розгляду справи він був повідомлений у змісті протоколу про адміністративне правопорушення № 159 від 05 лютого 2025 року. Неявка ОСОБА_1 на розгляд справи 08 лютого 2025 року не обґрунтована жодними доказами, пояснення про те, що останній хворів, нічим не підтверджені.

Отже, позивачем не наведено поважних підстав для поновлення йому строку звернення до суду та у зв`язку з якими звернення ОСОБА_1 до суду з позовною заявою у цій справі стало можливим лише 21 січня 2026 року.

Суд звертає увагу, що позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на оскарження, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні позову, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Згідно частини першої статті 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Таким чином, учасники справи повинні вчасно, сумлінно, в належний спосіб використовувати всі наявні в них засоби та можливості, передбачені законодавством, з метою запобігання невиправданим зволіканням під час виконання своїх процесуальних обов`язків.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

ОСОБА_1 був обізнаний про інкриміноване йому адміністративне правопорушення, про місце, дату і час розгляду справи про можливе притягнення його до адміністративної відповідальності, однак з лютого 2025 року по січень 2026 року не мав інтересу до прийнятого відповідачем рішення. Навіть після того як позивач був обізнаний 05 січня 2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, вже після відкриття виконавчого провадження з виконання оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 не виконав вимогу процесуального закону та подав позов до суду 21 січня 2025 року, що суд перевірив по крекінгу поштового відправлення на конверті, однак мав вчинити таку дію протягом десяти днів, а відтак останнім днем строку є 15 січня 2026 року. Тривала відсутність інтересу до результатів розгляду справи без обґрунтування поважними причинами не є виправданою.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, у контексті наведених вище правових норм, суд приходить до висновку, що оскільки вказані ОСОБА_1 підстави не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду, суд виснує про залишення позову без розгляду, так як позивач не навів об`єктивних підстав, які б унеможливили його звернення з позовом в межах установленого строку звернення до суду у спірних правовідносинах.

Керуючись, статтями 123, 256, 295, 297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - відмовити.

Клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 08 лютого 2025 року № 164, визнання незаконним виконавчого провадження № 78395027 від 20 червня 2025 року та припинення примусового виконання - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, що відповідає змісту частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя О. Герчаківська