Справа № 160/30115/25
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» до Південно-східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення,
Товариство з обмеженою відповідальністю «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» (далі - ТОВ «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Південно-східної митниці (далі митниця, відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці №UA110150/2025/000027/1 від 27.06.2025.
Ухвалою суду від 22.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
13.07.2023 між ТОВ «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» (покупець) та компанією JiangSu HuaTuo Textile Technology Co,Ltd (продавець) укладено Контракт №13/07 (далі Контракт).
Відповідно до пункту 1.1. Контракту продавець продає, а покупець купує: товари широкого споживання (товар), з якістю згідно з сертифікатом якості пробника товару.
Згідно з пунктом 1.2. товар постачається в кількості (партіями) та на умовах, узгоджених сторонами в додаткових угодах (специфікаціях) до цього Контракту, що є невід`ємною частиною цього Контракту.
Пунктом 1.3. Контракту визначено, що покупець зобов`язується сплатити вартість товару в кількості, за цінами і в порядку, узгодженому сторонами в додаткових угодах (специфікаціях), що є невід`ємною частиною цього контракту.
Відповідно до пункту 1.3. Контракту покупець зобов`язується сплатити вартість товару в кількості, за цінами і в порядку, узгодженому сторонами в додаткових угодах (специфікаціях), що є невід`ємною частиною цього Контракту.
На підставі пункту 2.1. Контракту валютою платежу є долар. Загальна сума Контракту складає 1 000 000 доларів США.
Відповідно до пункту 2.2. Контракту ціна та умови оплати товару, що постачається, узгоджуються сторонами додаткових угодах (специфікаціях).
Згідно з пунктом 2.3. сторони погоджуються, що форма оплати по цьому Контракту для здійснення поставок товарів - передоплата шляхом банківського переказу на рахунок продавця.
Кількість, асортимент, та вартість товару відображається інвойсі при відвантаженні чергової партії товару (пункт 3.1. Контракту).
Згідно з пунктом 3.2. Контракту продавець повідомляє покупця про факт відвантаження товару негайно (у письмовій формі), і зведення про дату відвантаження, номери накладних, тощо.
Відповідно до пункту 3.3. поставка товару здійснюється морським і автомобільним транспортом. Поставка товару здійснюється на умовах FOB SHANGHAI (China) (ИНКОТЕРМС 2011), узгоджених сторонами в специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього Контракту на кожну окрему партію товару.
Датою поставки вважається дата фактичного отримання товару покупцем (пункт 3.4. Контракту).
Продавець після отримання передоплати відвантажує товар покупцю у строк не більший ніж 30 днів (пункт 4.4. Контракту).
Відповідно до пункту 4.2. Контракту вартість тари, упаковки та маркування, витрати на оформлення експортних документів, завантаження на транспортний засіб, входять у вартість товару.
У Специфікації від 19.01.2025 №20 до Контракту сторони узгодили поставку товару з номенклатурою, кількістю та вартістю, відповідно до зазначеного переліку на загальну суму 59 314,23 дол. США.
Також, 19.01.2025 сторонами Контракту підписано комерційний інвойс №MD20250119 з поставки товару з номенклатурою, кількістю та вартістю, відповідно до зазначеного переліку на загальну суму 59 314,23 дол. США.
На виконання умов Контракту декларантом згідно з розрахунковим документом від 13.07.2023, який був наданий, як під час митного оформлення, так і до матеріалів справи сплачено 59 314,00 дол. США.
Митна вартість товарів, заявлених до митного оформлення, була визначена декларантом за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
За результатом опрацювання поданих декларантом документів митниця дійшла висновку, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана, у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах, поданих до митного оформлення, наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при обчисленні.
Декларанту сформовано електронне повідомлення, оскільки митницею встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до статті 53 МК України декларанту надіслана вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме:
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- виписку з бухгалтерської документації;
- висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
За поданою митною декларацією Дніпровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2025/000027/1 від 27.06.2025.
Підставою для прийняття спірного рішення слугували такі обставини:
- відповідно до пункту 2.2 Контракту ціна та умови оплати товару, що постачається, узгоджуються сторонами у додаткових угодах (специфікаціях). Декларантом надана специфікація від 19.01.2025 №20, в якій відсутні умови оплати товару. Згідно з пунктом 2.3 Контракту сторони погоджуються, що форма оплати по цьому контракту для здійснення поставок товарів передоплата шляхом банківського переказу на рахунок продавця. В якості документального підтвердження здійснення оплати за поставлений товар декларантом надано банківський платіжний документ Swift від 12.06.2025 на суму 53 314 дол. США. У призначенні платежу вказано виключно реквізити контракту від 13.07.2023 № 13/07. Згідно з пунктом 2.1. Контракту, його загальна сума складає 1 000 000,00 дол. США, що не розраховується з наданим платіжним документом. Відповідно до частин 4, 5 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Платіжне доручення не є достатнім доказом митної вартості певної поставки товару в разі зазначення у ньому лише зовнішньоекономічного договору, на основі якого здійснено поставку певного товару. Враховуючи вищезазначене, наданий платіжний документ неможливо ідентифікувати з оцінюваною партією товару. Підтвердження остаточної оплати про рахунку-фактурі не надано. У відповідності до вимог статей 54, 58 МК України, відсутнє документальне підтвердження відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
- відповідно до пункту 4.2 Контракту, ціна за товар включає в себе вартість тари, упаковки, маркування, витрати на оформлення експортних документів, завантаження на транспортний засіб, входять у вартість товару. Серед наданих до митного контролю документів відомості про включені у вартість товару складових, таких як вартість тари, упаковки та необхідного для цього матеріалу, маркування, транспортні витрати та інші витрати, пов`язані з постачанням товару не наведено;
Означеним рішеннями скориговано заявлену позивачем митну вартість товарів, а саме: за резервним методом визначення митної вартості згідно зі статтею 64 МК України, тобто взято за основу інформацію щодо раніше визначеної митної вартості товару.
Позивач не погоджується із рішенням про коригування митної вартості товарів №UA110150/2025/000027/1 від 27.06.2025, у зв`язку з чим, звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Пунктом 24 частини 1 статті 4 МК України визначено, що митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно з Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
За змістом статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів (пункт 1 частини 1 статті 50 МК України).
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).
Відповідно до частин 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (пункт 2 частини 2 статті 52 МК України).
Згідно з частинами 1, 5 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Частиною 2 статті 53 МК України визначено документи, які підтверджують митну вартість товарів: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок - фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі - продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з статтею 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Приписами пункту 1, 5, 6 частини 10 статті 58 МК України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
витрати, понесені покупцем:
а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;
б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;
в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;
витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України
Пунктом 6 частини 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість є у тому числі і транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (пункт 2 частини 2 статті 52 МК України).
Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально (частина 21 статті 58 МК України).
Аналізуючи вказані норми митного законодавства, можна дійти висновку, що саме на декларанта покладено обов`язок надавати митному органу під час митного оформлення товару банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, при цьому, використані декларантом документи повинні бути об`єктивними, підтвердженими документально та піддаватися обчисленню, також підлягають включення до ціни товару і витрати на його транспортування, які не були включені до ціни товару, а у разі, якщо дані, які містяться у поданих документах, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації, митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.
Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
При цьому суд також звертає увагу на таке.
Щодо зауважень митного органу про відсутність документального підтвердження відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, суд зазначає таке.
Як зазначено вище, пунктом 1.3. Контракту визначено, що покупець зобов`язується сплатити вартість товару в кількості, за цінами і в порядку, узгодженому сторонами в додаткових угодах (специфікаціях), що є невід`ємною частиною цього контракту.
Відповідно до пункту 1.3. Контракту покупець зобов`язується сплатити вартість товару в кількості, за цінами і в порядку, узгодженому сторонами в додаткових угодах (специфікаціях), що є невід`ємною частиною цього Контракту.
На підставі пункту 2.1. Контракту валютою платежу є долар Загальна сума Контракту складає 1 000 000 доларів США.
Відповідно до пункту 2.2. Контракту ціна та умови оплати товару, що постачається, узгоджуються сторонами додаткових угодах (специфікаціях).
У Специфікації від 19.01.2025 №20 до Контракту сторони узгодили поставку товару з номенклатурою, кількістю та вартістю, відповідно до зазначеного переліку на загальну суму 59 314,23 дол. США.
Також, 19.01.2025 сторонами Контракту підписано комерційний інвойс №MD20250119 з поставки товару з номенклатурою, кількістю та вартістю, відповідно до зазначеного переліку на загальну суму 59 314,23 дол. США.
На виконання умов Контракту декларантом згідно з розрахунковим документом від 13.07.2023, який був наданий, як під час митного оформлення, так і до матеріалів справи сплачено 59 314,00 дол. США.
За правилами 15 Положення №216 від 28.07.2008, затвердженого постановою Правління Національного банку України, платник заповнює реквізити «Призначення платежу» платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України.
При цьому чинним законодавством України не встановлено обов`язку здійснювати посилання в платіжному документі на комерційний інвойс. Тому, сама по собі відсутність у вказаному платіжному документі посилання на комерційний інвойс, за умови наявності вказівки на контракт згідно комерційного інвойсу, який оплачується та має посилання на Контракт, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром.
Аналогічний правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 22.09.2019 у справі № 810/2784/18.
Отже, зауваження митного органу про відсутність документального підтвердження ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для невизнання заявленої митної вартості.
Стосовно зауважень митниці про те, що серед наданих до митного контролю документів відомості про включені у вартість товару складових, таких як вартість тари, упаковки та необхідного для цього матеріалу, маркування, транспортні витрати та інші витрати, пов`язані з постачанням товару, не наведено, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 4.2. Контракту вартість тари, упаковки та маркування, витрати на оформлення експортних документів, завантаження на транспортний засіб, входять у вартість товару.
Суд звертає увагу, що сторони прямо погодили, що зазначені витрати формують ціну товару та не підлягають додатковій оплаті понад визначену у специфікаціях та інвойсі вартість.
За загальним правилом визначення митної вартості за ціною договору (вартістю операції) до митної вартості включаються складові, якщо вони не були включені до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті. У даному ж випадку умовами Контракту прямо передбачено, що відповідні витрати вже включені до договірної ціни.
Надані позивачем документи, зокрема, Контракт, специфікація та комерційний інвойс, містять узгоджену сторонами загальну вартість поставки.
Відсутність окремої деталізації у поданих до митного оформлення документах щодо кожної складової ціни не свідчить про їх невключення до вартості товару, якщо інше прямо визначено умовами зовнішньоекономічного договору.
Більше того, митним органом не наведено конкретних обставин чи доказів, які б свідчили про фактичне невключення вартості тари, упаковки, маркування або інших супутніх витрат до ціни товару чи про здійснення окремої оплати таких витрат поза межами контрактної вартості.
Таким чином, з огляду на зміст пункту 4.2 Контракту та відсутність доказів зі сторони відповідача щодо заниження митної вартості, доводи митного органу про ненадання відомостей стосовно включення відповідних складових до ціни товару є необґрунтованими та не можуть бути підставою для коригування заявленої митної вартості.
Так, наявність різних ідентифікаторів одного й того ж документа сама по собі не свідчить про їх невідповідність, якщо вони стосуються однієї операції та можуть бути співвіднесені між собою.
Крім того, митним органом не надано належних і допустимих доказів того, що зазначена розбіжність зумовлена фальсифікацією документа або що надана декларація не видавалася компетентним органом країни відправлення.
Суд також звертає увагу, що митна декларація країни відправлення не є документом, на підставі якого безпосередньо визначається митна вартість товару, а використовується як додаткове джерело інформації. За наявності інших належних та узгоджених між собою документів (контракту, специфікації, інвойсу, платіжних документів), які підтверджують умови поставки та її вартість, формальна розбіжність у відображенні ідентифікаційного номера при зчитуванні QR-коду не може бути самостійною підставою для невизнання заявленої митної вартості.
Отже, наведені митницею обставини не свідчать про недостовірність поданих документів та не спростовують правильність визначення позивачем митної вартості товару.
Тому, подані позивачем до митного органу документи в їх сукупності підтверджують заявлену митну вартість товару та всі її складові, не містять розбіжностей, а відомості щодо визначення митної вартості є достовірними, об`єктивними, документально підтвердженими, такими, що піддаються обчисленню та дають змогу ідентифікувати задекларований товар.
З огляду на вищезазначене, зауваження митного органу до наданих на підтвердження заявленої митної вартості товарів документів, що викладені у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, суд вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.
У зв`язку з наведеним суд вважає, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для витребування додаткових документів у декларанта та для коригування заявленої ним митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Щодо інших тверджень митного органу, які визначені як підстави для помилковості визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, суд виходить з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 по справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
При цьому, такі посилання митного органу не заслуговують на увагу, оскільки визначаючи зазначені недоліки, відповідач не наводить посилань на розбіжності у числових значеннях складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Відтак, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для корегування заявленої декларантом митної вартості.
Отже, суд дійшов висновку, що рішення Дніпровської митниці №UA110150/2025/000027/1 від 27.06.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси ТОВ «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» у цій справі представляла адвокат Сергєєва М.Ш., повноваження якого на представництво інтересів ТОВ «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» у Дніпропетровському окружному адміністративному суді підтверджуються ордером серії АЕ №1434693 від 15.10.2025.
З матеріалів справи вбачається, що адвокат Сергєєва М.Ш. діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №2834, котре видано Радою адвокатів Дніпропетровській області 08.08.2014.
Між ТОВ «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» (клієнт) та адвокатським бюро «МАЙЯ СЕРГЄЄВА ТА ПАРТНЕРИ в особі керуючої Сергєєвої М.Ш. (адвокатське бюро) укладено договір про надання правничої допомоги №103 від 13.10.2025 (далі Договір).
На підставі пункту 1 Договору клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання здійснити оскарження в судовому порядку рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці, а саме: №UA110150/2025/000027/1 від 27.06.2025.
Розділом 2 Договору передбачені права та обов`язки сторін.
Згідно з пунктом 3.1. Договору вартість послуг за юридичне супроводження процесу оскарження в судовому порядку рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці, а саме: №UA110150/2025/000027/1 від 27.06.2025, в кожній інстанції передбачається в додаткових угодах.
13.10.2025 сторонами Договору підписано додаткову угоду №1 до Договору, згідно з пунктом 2 якої гонорар є фіксованим і включає в себе повне юридичне супроводження процесу оскарження в судовому порядку рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці, а саме: №UA110150/2025/000027/1 від 27.06.2025 в суді першої інстанції та складає 7 000,00 грн.
Оплата вартості послуг (гонорар) здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту виставлення рахунку на оплату (пункт 3 додаткової угоди №1).
Адвокатським бюро 14.10.2025 виставлений рахунок на оплату №186 щодо сплати клієнтом юридичних послуг у сумі 7000,00 грн.
Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував щодо стягнення витрат на правничу допомогу у зазначеному розмірі.
Розглядаючи обсяг наданої правничої допомоги та її вартість, суд зазначає, що вартість наданої допомоги є надто завищеною, оскільки спірні правовідносини вже врегульовані у рішеннях за наслідком розгляду аналогічних справ, вчинення адвокатом дій в межах цієї справи не зайняло великої кількості часу.
З огляду на зазначене, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
В той же час, оскільки позивач, у зв`язку із неправомірними діями відповідача, був змушений звернутися до суду за захистом порушеного права, у зв`язку з чим ним було понесено витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи принцип співмірності, суд приходить до висновку про необхідність присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східної митниці на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн та на сплату судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 9 778,36 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці №UA110150/2025/000027/1 від 27.06.2025.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східної митниці судові витрати:
- на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок;
- зі сплати судового збору у розмірі 9778 (дев`ять тисяч сімсот сімдесят вісім) гривень 36 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар