Справа № 500/6884/25
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6884/25

30 березня 2026 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Залозецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом Залозецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Залозецької селищної ради, Тернопільської області від 07.11.2025 № 4137 «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби», від 07.11.2025 № 4138 «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби», від 07.11.2025 № 4139 «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби», від 07.11.2025 № 4140 «Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння та випасання худоби», зобов`язати Залозецьку селищну раду, Тернопільської області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 06.10.2025 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення земельної ділянки орієнтовною площею 12,00 га. для (цільове призначення ділянок: сінокосіння та випасання худоби). Дана земельна ділянка межує із земельними ділянками кадастровий номер: :01:001:0717, :01:001:0462, земельної ділянки орієнтовною площею 20,8085 га. кадастровий номер :01:001:1008, земельної ділянки орієнтовною площею 12,375 га. кадастровий номер :02:001:0266, земельної ділянки орієнтовною площею 12,08 та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.10.2025 звернувся до Залозецької селищної ради із заявами (клопотанням) про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо оренди земельної ділянки орієнтовною площею 12,00 га. для (цільове призначення ділянок: сінокосіння та випасання худоби). Дана земельна ділянка межує із земельними ділянками кадастровий номер: 122681800:01:001:0717, :01:001:0462, земельної ділянки орієнтовною площею 20,8085 га. кадастровий номер :01:001:1008, земельної ділянки орієнтовною площею 12,375 га. кадастровий номер. :02:001:0266, земельної ділянки орієнтовною площею 12,08 га., кадастровий номер :02:001:0028. Просить врахувати, що до клопотання позивач додав копії свого паспорта, а також викопіювання з Публічної кадастрової карти України із зазначенням місця розташування земельної ділянки. Однак, 07.11.2025 рішеннями сесії Залозецької селищної ради №4137, №4138, №4139, №4140 відмовлено у задоволенні заяв позивача. Позивач вважає, що такі рішення були прийняті без зазначення законних підстав, не було надано жодного обґрунтування та посилання на норми чинного законодавства, що і слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05.12.2025 позовну заяву залишено без руху, та у встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 15.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Зокрема, зазначає, що звертаючись із клопотаннями до Залозецької селищної ради від 06.10.2025 року позивачем не зазначається про його дозвіл на обробку персональних даних, які необхідні для ідентифікації особи та її прав на землю. Також, просить врахувати, що надані позивачем графічні матеріали, що відображають місце розташування земельних ділянок, є застарілими та не відповідають площам та місцям розташування земельних ділянок.

Крім того, зазначає, що земельні ділянки за цільовим призначенням для сінокосіння та випасання худоби є життєво необхідними для нормального функціонування територіальної громади та використовуються саме жителями громади для випасання худоби та сінокосіння, та є фактично землями загального користування. Передача вказаних земельних ділянок стороннім особам, а саме особам, які не є членами територіальної громади (у спірному випадку ОСОБА_1 ) може спричинити негативні наслідки для мешканців громади та громади загалом. Просить врахувати, що передавши в оренду позивачу фактично усі земельні ділянки для сінокосіння та випасання худоби в межах села Гаї за Рудою фактично позбавить жителів даного села та суміжних сіл утримувати худобу, оскільки випасати її не буде де. Крім того, зазначає, що позивачем не надано селищній раді жодних даних, з якою метою та для яких саме цілей він хоче отримати в оренду зазначені земельні ділянки, що ставить під сумнів їх фактичне використання за цільовим призначенням, що в свою чергу лише буде погіршувати стан вказаних земель.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю.

Судом встановлено, що 06.10.2025 позивач звернувся до Залозецької селищної ради, із клопотаннями, в яких просив:

- надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби , яка розташована в межах населеного пункту с.Гаї за Рудою, Тернопільського району, Тернопільської області орієнтовною площею 12 га.; Дана земельна ділянка межує із земельними ділянками кадастровий номер: :01:001:0717,:01:001:0462;

- надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби (кадастровий номер :01:002:0028), яка розташована в межах населеного пункту с.Чистопади, Тернопільського району, Тернопільської області орієнтовною площею 12,8085 га.; дана земельна ділянка межує із земельними ділянками кадастровий номер: :01:002:0002,:01:001:0277;

- надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння і випасання худоби (кадастровий номер :02:001:0266), яка розташована в межах населеного пункту с.Гаї Розтоцькі, Тернопільського району, Тернопільської області орієнтовною площею 12,375 га.; дана земельна ділянка межує із земельними ділянками кадастровий номер: :01:001:0014,:01:001:0894;

- надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для сінокосіння - і випасання худоби (кадастровий номер :01:001:1008), яка розташована в межах населеного пункту с.Гаї за Рудою, Тернопільського району, Тернопільської області орієнтовною площею 20,8085 га.; дана земельна ділянка межує із земельними ділянками кадастровий номер: :01:001:0338, :01:001:0131.

07.11.2025 Залозецькою селищною радою прийняті рішення №4137, №4138, №4139 та №4140, згідно з якими ОСОБА_1 було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаних вище земельних ділянок з метою подальшої передачі у користування на умовах оренди.

Вважаючи протиправними вказані рішення відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України, Земельний кодекс України) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

За приписами ст. 18 ЗК України, до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Відповідно до пункту "а" частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Порядок набуття права на землю визначається главою 19 Розділу IV ЗК України.

Згідно з частиною першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування, у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу, належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі № 545/808/17, яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

За приписами ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 59 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон № 280/97-ВР) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

За змістом пункту 34 частини першої статті 26 закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин.

Отже, аналізуючи вказані норми права, суд наголошує на тому, що орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України, надає громадянину дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або ж мотивовану відмову в його наданні у формі рішення, прийнятого на пленарному засіданні відповідної ради.

При цьому, суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі № 823/59/17 сформулював такий правовий висновок: "…повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким".

За умови відповідності заяви позивача та доданих до неї документів вимогам законодавства відповідач зобов`язаний прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини.

У силу приписів ст. 122 ЗК України, у випадку відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою уповноважений орган повинен надати мотивовану відмову в його наданні у формі рішення, прийнятого на пленарному засіданні відповідної ради.

Суд зазначає, що оскаржувані рішення не містять мотивів відмови, в оскаржуваних рішеннях не вказано про невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, а відтак таке рішення не може вважатися належним у розумінні приписів Земельного кодексу України.

На вказані підстави відмови відповідач покликається лише у відзиві на позовну заяву.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у спірному випадку слід визнати протиправними та скасувати оскаржувані рішення відповідача.

Водночас, з метою захисту порушеного права позивача у спірному випадку слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 06.10.2025 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду спірних земельних ділянок.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Залозецької селищної ради, Тернопільської області від 07.11.2025 № 4137 «Розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби", від 07.11.2025 № 4138 «Розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби», від 07.11.2025 № 4139 «Розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби», від 07.11.2025 № 4140 «Розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби».

Зобов`язати Залозецьку селищну раду Тернопільської області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 06.10.2025 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для сінокосіння і випасання худоби: орієнтовною площею 12,00 га.; орієнтовною площею 12,375 га.; орієнтовною площею 20,8085 га.; орієнтовною площею 12,8085 та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Залозецької селищної ради Тернопільської області на користь ОСОБА_1 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 30 березня 2026 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ),

відповідач - Залозецька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 64,с-ще Залізці, Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,47234 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.