Справа № 160/2441/26
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року Справа № 160/2441/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНДІ ПАК" до Південно-Східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
03 лютого 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕНДІ ПАК" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Південно-Східної митниці з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 19.01.2026 № UA110020/2026/000001/2.
Ухвалою суду від 04.02.2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
23.02.2026 року через підсистему Електронний суд (документ сформований в системі 20.02.2026) відповідачем надано до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що під час здійснення Південно-Східною митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Отже, відповідач вказує, що за результатами розгляду поданих документів, виник сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, який став підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю ДЕНДІ ПАК уклало контракт від 02.01.2025 року № 2025-2026/DP з VEDHAA POLYPACK LLP (Індія) на поставку товару, відповідно до кількості, асортименту і цін, вказаних у додатку, який є невід`ємною частиною контракту.
Пунктом 3.2 контракту визначено, що товари поставляються на умовах вказаних у додатку до кожної окремої поставки.
З метою перевезення товару позивачем було укладено договір транспортного експедирування №20/08-24 від 20.08.2024 року з експедитором ТОВ "Азимут Лайн" на організацію надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень вантажів клієнтів, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу.
За пунктом 2.2.1 договору експедитор зобов`язаний забезпечувати якісне транспортне обслуговування, а також організацію перевезення вантажів клієнта різними видами транспорту по території України та за її межами відповідно до заявки клієнта.
На підставі вказаного договору позивачем було сформовано заявку №4754/1 від 20.11.2025 року на послуги: морський фрахт, транспортно-експедиторські послуги, автоперевезення за маршрутом: Mundra, India - порт Чорноморськ, Україна - Кам`янське.
Під час проведення контролю правильності визначення митної вартості товарів було вивчено документи подані декларантом для здійснення митного оформлення, та встановлено, що вони містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв`язку з чим митницею було направлено повідомлення відповідно до якого позивачу слід було надати за наявності додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- виписку з бухгалтерської документації;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- копію митної декларації країни відправлення;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини
У відповідь на повідомлення митного органу декларант листом від 19.01.2026 року № 1901-2 повідомив відповідача про неможливість надання додаткових документів.
Південно-Східною митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 19.01.2026 року № UA110020/2026/000001/2, яким митна вартість визначена на рівні 2,55 дол.США/ кг.
В рішенні (графа 33) зазначено наступне:
3. у митного органу наявна інформація щодо рівня цін сировини, а саме Тканина для виготовлення мішків типу "біг-бег" для зберігання сипучих продуктів хімічної та будівельної промисловості, поліпропіленове полотно, тканина технічна для виготовлення мішків типу "біг-бег", Техничні вузьки тканини з синтетичних волокон з тканим пругом по обидві боки використовується для виготовлення мішків типу "біг-бег", які імпортуються у зоні діяльності митного органу. За результатами здійсненого порівняння встановлено, що ціни на сировину знаходяться на рівні 1,555 - 1,575 дол.США/ кг на умовах FOB Nhava SHeva (Індія), загальною митною вартістю за ціною угоди на рівні 1,77 - 1,79 дол.США/кг. Тобто сировина для виготовлення оцінюваного товару дорожче ніж готова вироблена продукція, імпортована ТОВ "ДЕНДІ ПАК". Таким чином, існують обґрунтовані сумніви, що митна вартість товару, імпортованого на адресу ТОВ "ДЕНДІ ПАК" не ґрунтується на дійсній вартості;
4. надана до митного оформлення заявка експедитора від ТЕО від 20.11.2025 року №4754/1 до договору транспортного експедирування між ТОВ ДЕНДІ ПАК (клієнт) та ТОВ АЗІМУТ ЛАЙН (експедитор) від 20.08.2024 № 20/08-24 не містить усіх відомостей, які повинні бути зазначені згідно вимог договору, а саме відсутні код ТН ВЄД, загальна вага нетто, загальна вага брутто; вид та спосіб упаковки, кількість вантажних місць, розміри та вага одного вантажного міста; адреси вантажовідправника та вантажоодержувача тощо. Тобто заявка експедитора від 20.11.2025 № 4754/1 складена не за встановленою договором формою, що ставить під сумнів її достовірність.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина 1 статті 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частини 5 статті 54 Митним кодексом України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 року № 684 затверджено Порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю (далі -Порядок).
Під час автоматизованого контролю із застосуванням СУР у кожному конкретному випадку здійснення митного контролю та/або митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення визначається рівень ризику, а також відповідні йому форми та обсяги митного контролю, які підлягають виконанню митними органами, а саме:
низький рівень, при якому не встановлюється необхідність виконання митних формальностей;
середній рівень, при якому встановлюється необхідність виконання митних формальностей, не пов`язаних із митним оглядом (переоглядом) товарів, транспортних засобів;
високий рівень, при якому встановлюється необхідність виконання митних формальностей, які, зокрема, передбачають здійснення митного огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Рівень ризику може бути змінено за результатами неавтоматизованого контролю із застосуванням СУР відповідно до пункту 1 розділу VI цього Порядку.
За результатами здійснення автоматизованого контролю із застосуванням СУР може здійснюватися інформування посадової особи митного органу для подальшого прийняття рішення щодо необхідності проведення митних формальностей (пункт 13 розділу І Порядку).
У разі встановлення за результатами проведення митного огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів нових відомостей, які можуть бути визначальними під час здійснення контролю за окремими напрямами (зокрема, перевірки правильності класифікації товарів, правильності визначення країни походження товарів, правильності застосування пільг в оподаткуванні, правильності визначення митної вартості товарів, дотримання встановлених заборон та/або обмежень тощо), посадова особа митного органу забезпечує повторне проведення контролю за відповідним напрямом або додає відповідну митну формальність до переліку митних формальностей з урахуванням таких відомостей (пункт 3 розділу VII Порядку).
Відповідно до положень частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. (частина 1 статті 337 Митного кодексу України).
Обсяги митного контролю, передбачені главою 49 розділу ХІ Митного кодексу України, визначаються за результатами аналізу ризиків відповідно до положень глави 52 розділу ХІ Митного кодексу України.
Так, відповідно до пункту першого частини 4 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).
Частиною першою статті 51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно приписів 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Надаючи оцінку доводам відповідача, які стали підставою для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд вказує, що, як вже встановлено судом, ТОВ ДЕНДІ ПАК уклало контракт від 02.01.2025 року № 2025-2026/DP з VEDHAA POLYPACK LLP (Індія) на поставку товару, відповідно до кількості, асортименту і цін, вказаних у додатку, який є невід`ємною частиною контракту.
Пунктом 3.2 контракту визначено, що товари поставляються на умовах вказаних у додатку до кожної окремої поставки.
SWIFT (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication) є міжнародною міжбанківською системою обміну стандартними фінансовими повідомленнями між банками, отже сам по собі не є платіжною системою, а передає дані між банками при здійсненні міжнародних переказів коштів.
При перерахуванні гривні між банками України створена аналогічна система, яка контролюється НБУ. Банк відправки коштів відправляє повідомлення НБУ з інформацією про суму коштів, призначення платежу, банк відправник та банк отримувача, номера рахунків списання та отримання.
На відміну від платіжного доручення клієнта банку на переказ коштів, яке підписується КЕП платника, SWIFT протокол (звіт) підписується тільки КЕП посадової особи банку. Він є своєрідним звітом банку перед клієнтом про шлях, підстави та спосіб зарахування списаних з його валютних рахунків коштів на рахунок контрагента.
SWIFT протокол (звіт) є належним доказом здійснення платежу, якщо він ідентифікується з конкретним контрактом та показує факт відправлення переказу. Тобто, SWIFT протокол (звіт) може бути належним підтвердженням оплати вартості товару за контрактом за умов відповідності реквізитів і відсутності обов`язкових зауважень щодо змісту. SWIFT протокол (звіт) слугує документом-підтвердженням факту оплати, якщо:
1. у ньому зазначено реквізити переказу, які чітко збігаються з контрактом/інвойсом, датою та сумою операції;
2. воно відповідає суті платіжної операції, що пов`язана з ввезенням товарів;
3. Митне законодавство України (Митний кодекс та суміжні правила) вимагає подачі документів, що підтверджують вартість та умови оплати товару, але не містить прямої заборони чи автоматичного визнання SWIFT як єдиного документа для цього оцінка належності документа здійснюється з урахуванням його змісту та відповідності вимогам митного контролю;
4. За відсутності чіткого зв`язку між SWIFT і умовами контракту/інвойсу може привести до сумніву в достатності SWIFT протокол (звіт) як доказу оплати і тільки тоді митні органи можуть вимагати додаткові банківські платіжні документи (наприклад, фінальну виписку банку, документ платіжної інструкції чи інше підтвердження виконання зобов`язання).
Натомість SWIFT протокол (звіт) від 04.11.2025 року №23 та SWIFT протокол (звіт) від 19.11.2025 року №25 не є платіжними дорученням позивача як такого, хоча містять інформацію щодо переказу: посилання на інвойс 2025-2026/DP/7 від 14.10.2025 року.
Таке SWIFT-повідомлення надається уповноваженим банком (в даному випадку Приватбанк) клієнту банка і містить інформацію про платіжну операцію, яку банк здійснив на підставі платіжного доручення клієнта. Реквізити та розрахункові реквізити відправника коштів та отримувача збігаються з інформацією, зазначеною в контракті та інвойс- проформі від 14.10.2025 року № PI/2025-2026/DP/7.
Разом з тим, суд вказує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Також суперечності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Отже, фактична оплата або не оплата за отриманий позивачем товар не впливає на його митну вартість.
Щодо підтвердження витрат на транспортування вантажу суд зазначає, що для перевезення товару за маршрутом Mundra (Індія) Черноморськ - Дніпро, позивачем був укладений договір транспортно-експедиторського обслуговування від 20.08.2024 року №20/08-24 з експедитором ТОВ Азимут Лайн.
На підставі вказаного договору було оформлено заявку на надання транспортно-експедиторських послуг від 20.11.2025 року №4754/1, яка є попереднім документом про узгодження складу та вартості послуг станом на 20.11.2025 року.
Разом з тим, остаточно сторони узгоджують вартість складових транспортування, страхування та вантажних робот вже після прибуття вантажу на митний термінал та за фактом виконаних робіт/наданих послуг, тобто в даному випадку - 16.01.2026 року.
Остаточний рівень вартості послуг підтверджується виставленим рахунком на оплату від 16.01.2026 року №143 та платіжною інструкцією від 18.01.2026 року №1, згідно з якими вартість наданих послуг 203511,76 грн.
Суд враховує, що зазначені документи свідчать про те, що позивач повинен був сплатити вартість послуг, наведену в рахунку на оплату від 16.01.2026 року №143, та зазначена сума була сплачена, що підтверджується платіжною інструкцією від 18.01.2026 року №1.
Щодо посилання відповідача на порушення пункту 2.2.13 розділу II Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які перемішуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби від 01.07.2025 року №476, суд зазначає, що відповідні Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України затверджені наказом Державної митної служби України від 01.07.2021 року № 476.
Проте вказаний пункт 2.2.13 лише визначає можливість здійснення аналiзу, виявлення та оцiнки ризикiв шляхом порiвняння рiвня заявленої митної вартостi товарiв з наявною в митного органу iнформацiєю про рiвень цiн на такi товари або вартiсть прямих витрат на їх виробництво, у тому числi сировини, матерiалiв та/або комплектувальних виробiв, якi входять до складу товарiв.
Вказані приписи не вказують на допущення позивачем порушень вимог митного законодавства і не можуть бути підставою для витребування додаткових документів.
Стосовно твердження відповідача про те, що заявка експедитора від ТЕО від 20.11.2025 року №4754/1 до договору транспортного експедирування між ТОВ ДЕНДІ ПАК (клієнт) та ТОВ АЗІМУТ ЛАЙН (експедитор) від 20.08.2024 № 20/08-24 не містить усіх відомостей, які повинні бути зазначені згідно вимог договору, суд зазначає наступне.
Як зазначалося вище, заявка на надання транспортно-експедиторських послуг від 20.11.2025 року №4754/1 є попереднім документом про узгодження складу та вартості послуг станом на 20.11.2025 року та підтверджує виконання умов договору транспортно-експедиторського обслуговування від 20.08.2024 року №20/08-24, укладеного з експедитором ТОВ Азимут Лайн.
Вказані невідповідності за змістом між умовами договору транспортно-експедиторського обслуговування від 20.08.2024 року №20/08-24 та наданою заявкою на надання транспортно-експедиторських послуг не можуть спростовувати надання відповідних послуг, а форма такої заявки та її зміст, за умови що зі змісту такої заявки можливо встановити обсяг та предмет наданих послуг, не впливає на належність, достовірність, допустимість та достатність доказів на підтвердження заявленої митної вартості товару.
Суд зазначає, що у рішенні, яке оскаржується, та у відзиві на позов відповідач, всупереч положенням частини 3 статті 53 Митного кодексу України, не зазначив, які документи, вказані у частині 2 статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, або містять ознаки підробки, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, митним органом аргументовано не доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі, належним чином не обґрунтовано невірне визначення митної вартості товару.
Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.
Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 року по справі №1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Таким чином, наведені зауваження, що викладені відповідачем у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, суд вважає помилковими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару, не вказують на наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Документи, на які посилається відповідач не є документами, які підтверджують митну вартість товарів, вичерпний перелік яких наведено у частині 1 статті 53 Митного кодексу України.
Суд доходить висновку, що відповідач не спростував контрактну ціну товару, а також не підтвердив об`єктивну неможливість на підставі наданих позивачем документів визначити ціну та рівень митної вартості товару за ціною договору. Додаткових переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не надано, a інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.
Таким чином подані декларантом документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України.
При цьому, суд зазначає, що наявність у базі даних митного органу інформації про більшу вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, не є підставою для не застосування основного методу для визначення митної вартості товарів, оскільки вказана обставина не перерахована у статті 58 МК України в якості підстави, що виключає застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
На підставі встановлених обставин, суд доходить висновку, що відповідачем безпідставно проведено коригування митної вартості за рішенням від 19.01.2026 року № UA110020/2026/000001/2.
З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є таким, що підлягає скасуванню.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на викладене, доводи позивача є обґрунтованими, а позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Денді Пак підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 4068,22 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією № 1220 від 21.01.2026 року.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 4068,22 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 19.01.2026 № UA110020/2026/000001/2.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 31 березня 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков