Справа № 420/2461/26
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2461/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Херсонського апеляційного суду (вул. 295 Стрілецької дівізії,1-а, м. Херсон, а 73000), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73036) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду через систему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Херсонського апеляційного суду, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Херсонського апеляційного суду щодо відмови у виготовлені та направлення до ГУ ПФУ в Херсонській області на підставі заяви судді у відставці довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 01 січня 2026 року виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" - 3328 гривень, регіонального коефіцієнту -1.1, надбавка за вислугу років: -60%;

- зобов`язати відповідача виготовити та направити до ГУ ПФУ в Херсонській області довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Херсонського апеляційного суду ОСОБА_1 із зазначенням розміру суддівської винагороди судді виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" станом на 01 січня 2026 року в розмірі 3328 гривень, регіонального коефіцієнту -1.1, надбавка за вислугу років: -60%.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі ГУ ПФУ) та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Відповідно до п.2 ч.3 ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Позивачка зазначає, що має право на отримання щомісячного довічного утриманні судді у відставці виходячи з розрахунку посадового окладу судді з розміру прожиткового мінімуму 3328 грн, встановленого Законами України «Про Державний бюджет на 2026 рік».

З метою отримання нової довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3328 грн, вона звернулася до відповідача із заявою, за результатом розгляду якої їй видано довідку із розрахунку базового розміру посадового окладу судді 2102 грн.

Позивачка вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки для визначення розміру суддівської винагороди до уваги повинен братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Ухвалою суду від 04.02.2026 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі та визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, не погоджуючись з доводами позивачки щодо неправомірності дій при розрахунку сум, вказаних в довідці обчислені за величиною, яка застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2026 року у розмірі 2102 грн.

Відповідач зазначає, що відповідно до ч.3 ст. 135 У «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Станом на 01 січня 2026 року, так само як і станом на попередні 2021-2025 роки, розмір складових суддівської винагороди та величина, що використовується для обчислення базового розміру посадового окладу судді відповідно до статті 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2026 рік» залишилась незмінною 2102 гривень.

Отже, з 01 січня 2026 року розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді становить 2102 грн, тому використовувати величну іншу ніж прямо передбачено Законом, у відповідача не було правових підстав.

Відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025 по справі №240/9028/24, в якій зазначено, що з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року ВП ВС відступає від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.07.2023 року у справі №280/1233/22 та 21.03.2024 року у справі №620/4971/23, і зазначає про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

З огляду на викладене, Херсонський апеляційний суд під час виготовлення довідки №12-21/3/2026 від 29.01.2026 р про суддівську винагороду для обчислення судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання діяв виключно в межах та з підстав визначених діючим чинним законодавством України, що регулює такі правовідносини.

Від ГУ ПФУ в Херсонській області надійшли пояснення, в яких третя особа зазначає, що оскільки розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визнання базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2022 року, з 1 січня 2023 року та з 1 січня 2024 року не змінився по відношенню до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовувався для визнання базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 року, тому відсутні підстави для зобов`язання Херсонського апеляційного суду виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зазначенням розміру суддівської винагороди судді виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" станом на 01 січня 2026 року в розмірі 3328 гривень, регіонального коефіцієнту -1,1, надбавка за вислугу років: - 60 %.

До суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній посилається на необґрунтованість доводі відповідача та третьої особи та просить суд задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позову.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є суддею у відставці Херсонського апеляційного суду.

Сторонами не заперечується, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі ГУ ПФУ) та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з відомостями, які містяться в автоматизованій системі діловодства спеціалізованого суду ОСОБА_1 зверталась до суду з позовною заявою до ГУ ПФУ, у зв`язку з відмовою у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року по справі № 540/4234/21 відмовлено у задоволенні позову.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.04.2024 року у справі № 540/4234/21 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року по справі № 540/4234/21, - скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 , - задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області щодо визначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 54% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без урахування половини строку навчання та періоду роботи у сфері права.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області, здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 шляхом зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, половини строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І. І. Мечникова, що становить 02 роки 04 місяці 28 днів, та періоду роботи адвокатом Херсонської обласної колегії адвокатів, що становить 02 роки 00 місяців 00 днів, у розмірі 64% від суддівської винагороди судді Херсонського апеляційного суду, на підставі довідки Херсонського апеляційного суду № 102/20 від 24.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

Також, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2024 року по справі № 420/16127/24 визнано протиправним дії Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у здійсненні судді у відставці ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2022 року згідно з довідки про суддівську винагороду №12-23/73/2024, виданої Херсонським апеляційним судом 01.05.2024 року на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/4497/24 від 19.03.2024 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01.01.2022 року у розмірі 64% від суддівської винагороди судді Херсонського апеляційного суду згідно з довідки про суддівську винагороду № 12-23/73/2024, виданої Херсонським апеляційним судом 01.05.2024 року на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/4497/24 від 19.03.2024 року, з урахуванням здійснених виплат; визнано протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у здійсненні судді у відставці ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2023 року згідно з довідки про суддівську винагороду №12-23/74/2024, виданої Херсонським апеляційним судом 01.05.2024 року на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/4497/24 від 19.03.2024 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01.01.2023 року у розмірі 64% від суддівської винагороди судді Херсонського апеляційного суду згідно довідки про суддівську винагороду № 12-23/74/2024, виданої Херсонським апеляційним судом 01.05.2024 року на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/4497/24 від 19.03.2024 року, з урахуванням здійснених виплат.

Позивачка звернулася до Херсонського апеляційного суду із заявою про видачу довідки про суддівську винагороду станом на 01.01.2026 року.

За результатом розгляду заяви 29.01.2026 року Херсонським апеляційним судом виготовлено довідку № 12-21/3/2026 про суддівську винагороду для обчислення судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання.

При цьому, учасниками справи не заперечується, що при виготовленні довідки станом на 01 січня 2026 року, розмір складових суддівської винагороди та величина, що використовується для обчислення базового розміру посадового окладу судді відповідно до статті 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначено в розмірі 2102,00 грн.

Позивачка, вважаючи протиправними дії відповідача, що виразились у видачі довідки станом на 01.01.2026 року зі зменшеного посадового окладу, звернулася до суду з цим позовом.

Дослідивши заяви по суті та надані докази по справі суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VIII.

За правилами ч.ч.1,2 ст.4 Закону №1402-VIII, судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст.135 Закону №1402-VIII).

У відповідності до ч.2 ст.135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Пунктом 2 ч.3 ст.135 Закону №1402-VIII передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно з ч.4 ст.135 Закону №1402-VIII, до базового розміру посадового окладу, визначеного ч.3 цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021р. прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021р. - 2270 грн. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено у 2022р. прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2022р. у розмірі 2481 грн. У ст.7 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023р. установлено в розмірі 2684 грн. При цьому, ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачено у 2024р. прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024р. у розмірі 3028 грн. Аналогічно, у ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» передбачено у 2025р. прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025р. у розмірі 3028 грн.

У той же час, у Законі України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», у ст.7, разом із встановленням на 01.01.2021р. прожиткових мінімумів, у тому числі для працездатних осіб в розмірі 2270 грн., був також введений такий новий вид прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2102 грн.

Аналогічні норми були закріплені в законах України про Державний бюджет на 2022р., 2023р., 2024р. та 2025р.

При цьому, ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначено, що з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатний осіб становить 3328,00 грн, а для основних соціальних і демографічних груп населення, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, посадового окладу прокурора окружної прокуратури, посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - на рівні, встановленому для відповідного державного органу станом на 31 грудня 2025 року.

Таким чином, зазначеними законами України про Державний бюджет для визначення базового розміру посадового окладу судді була передбачена спеціальна розрахункова величина, розмір якої становить 2102 грн.

Сторонами у справі не заперечується, що позивачці, як судді Херсонського апеляційного суду у відставці, у вказаному періоді розмір суддівської винагороди, обраховано з використанням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» - 2102 гривні.

Позивач вважає, що вона має право, у спірному періоді, на отримання суддівської винагороди та інших виплат, при обрахуванні яких мав застосовуватись розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений станом на 01 січня 2026 року, згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2026 рік» - 3328 грн.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивачки, що для визначення розміру його базового посадового окладу має застосовуватись розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений станом на 01 січня 2026 року.

Однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Визначені Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їхнього статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний Суд України неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018).

30 вересня 2016 року набрали чинності зміни, внесені до Конституції України, згідно із Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким, зокрема, ст. 130 Основного Закону викладено в новій редакції, текст якої зазначено, і вперше закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що «розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій».

Питання визначення розміру суддівської винагороди врегульовано статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в його преамбулі), є законом про судоустрій в розумінні частини другої ст.130 Конституції України), зокрема, визначено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні стандарти - встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються з метою, зокрема, визначення механізму реалізації соціальних прав та державних соціальних гарантій громадян, визначених Конституцією України (положення статті 2 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Згідно з приписами ст. 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового обслуговування, соціального захисту, культури, охорони здоров`я та освіти.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Зазначеною нормою Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Статтею 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Законом України «Про прожитковий мінімум» не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді». Вказаним законом судді не віднесені до окремої соціальної чи демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Враховуючи те, що зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди, а також в Закон України «Про прожитковий мінімум» щодо визначення розміру прожиткового мінімуму не вносилися, підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, відсутні.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги повинен братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Зазначена конституційна гарантія незалежності суддів не може зазнавати змін без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, тобто суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня відповідного календарного року на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не була передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн), на підставі відповідного закону України про Державний бюджет, є протиправною.

Посилання відповідача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в її постанові від 04.04.2025р. у справі №240/9028/24, під час розгляду цієї справи є неспроможними, оскільки у прийнятої пізніше постанові Об`єднаної палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав КАС ВС від 17.02.2026р у справі №200/2309/25 викладена інша позиція.

Верховний Суд в постанові від 08.02.2022 року по справі №240/3926/20 зазначив, що виходячи з процесуальних механізмів забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду, за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду мають перевагу над висновками колегії суддів Верховного Суду України та Верховного Суду. Крім того, у вказаній постанові Верховний Суд акцентував увагу на позиції ВПВС, що під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду (постанова ВПВС від 30.01.2019 року у справі №755/10947/17).

Враховуючи викладене, а також в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України суд враховує правову позицію Об`єднаної палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав КАС ВС у справі №200/2309/25 (постанова від 17.02.2026р.), відповідно до якої Верховний Суд, аналізуючи протилежну свою практику у подібній категорії справ та відступаючи від відповідних висновків (в т.ч. і від постанови ВП ВС від 24.04.2025р. у справі №240/9028/24), наголосив, що у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік станом на 1 січня, а також зумовленим цим зростанням розміру суддівської винагороди, розрахунок якої здійснюється на основі прожиткового мінімуму, у суддів у відставці виникає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік та, відповідно, у разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, позивачка має право на отримання довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зазначенням розміру суддівської винагороди судді, розмір якого визначено статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 01 січня 2026 року у розмірі 3328,00 грн.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги позивачці про зазначення у довідці відомостей регіонального коефіцієнту -1.1, надбавки за вислугу років: -60%, позовні вимоги і цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.135 Закону №1402-VIII до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти, зокрема, 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб.

Згідно з довідкою №12-21/3/2026 від 29.01.2026 року про суддівську винагороду станом на 01.01.2026 року посадовий оклад позивачки становить 11561000 грн (2102 грн прожитковий мінімум х 50 (базовий розмір посадового окладу) х 1,1 (регіональний коефіцієнт).

Таким чином, відповідач Херсонський апеляційний суд не заперечує право позивачці на застосування при виготовленні довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регіонального коефіцієнта 1,1 та під час виготовлення довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці врахований регіональний коефіцієнт 1,1, а також визначення у вказаній довідці надбавки за вислугу років розміром 60%;

Оцінивши докази надані сторонами з урахуванням встановлених обставин по справі суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог шляхом: визнання протиправною бездіяльності Херсонського апеляційного суду щодо не видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 01 січня 2026 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" 3328,00 грн.; зобов`язання Херсонського апеляційного суду виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Херсонського апеляційного суду ОСОБА_1 із зазначенням розміру суддівської винагороди судді виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 01 січня 2026 року в розмірі 3328 гривень, регіонального коефіцієнту -1,1, надбавка за вислугу років: -60%.

Також у відповіді на відзив позивачка просила винести в порядку ст.249 КАСУ окрему ухвалу за порушення вимог ч.6 ст.13 Закону №1402-VIII щодо не визнання службовими особами відповідача висновків щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, які є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та ч.1 ст.98 Закону України «Про Конституційний Суд України» щодо невизнання та недодержання службовими особами відповідача правових висновків Конституційного Суду України та направити до ВРП та ТУ ДБР для реагування з метою припинення в подальшому порушення вимог закону щодо прав суддів у відставці на своєчасний перерахунок довічного грошового утримання з часу виникнення права.

Відповідно до ч.1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Отже постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду. Враховуючи обставини справи судом не встановлено підстав для прийняття окремої ухвали.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Позивач у змісті позову просить про стягнення судових витрат, а саме: сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 17500 грн.

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1064,92 грн.

Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У той же час відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на який такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

На підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи представником позивача надані укладені між ОСОБА_1 та адвокатом Кияшко О.О. документи, а саме: копія договору про надання правничої допомоги від 01.02.2024 року, акт виконаних робіт з детальним розрахунком наданих послуг від 29.01.2026 року.

Згідно акту виконаних робіт адвокатом Кияшко О.О. надано позивачу наступні послуги з правничої допомоги загальною вартістю 17500 грн:, а саме:

- аналіз практики національного суду щодо виникнення права на перерахунок щомісячного довічного утримання з урахуванням практики ВС, постанов Пленуму ВС, рішень КСУ станом на час подання позову 3 години по 1000 грн за одну годину усього 3000 грн.;

- підготовка заяви до Херсонського апеляційного суду щодо виготовлення та направлення оновленої довідки до ГУ ПФУ в Херсонській області для подальшого перерахунку з урахуванням вимог ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2026 рік» встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб та вимог ч.4 ст.142 Закону України № 1402-VIII , Порядку ПФУ №3-1 від 25.01.2008 року 1 година вартість 1500.00 грн за одну годину усього 1500 грн.;

- аналіз відповіді Відповідача від 06.01.2026 року та підготовка адвокатського запиту та подання на офіційну електрону адресу Відповідача 0.3 годин вартість 1000 грн за одну годину усього 500 грн.;

- підготовка та подання позовної заяви з урахуванням останньої судової практики, правових висновків рішень ВС, КСУ з урахуванням формування справи та подання через електронний суд -5 годин вартість по 2500 грн за 1 годину роботи усього 12500 грн.

До суду від відповідача надійшла заява про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що заявлений розмір витрат є завищеним і не відповідає принципу співмірності із розміром заявлених вимог, у зв`язку з тим, що розмір витрат за підготовку та подання позовної заяви, визначений позивачем та його представником, зважаючи на складність справи, якість підготовлених адвокатом документів, витраченого часу для підготовки та їх подання є непропорційним до предмета спору.

Враховуючи те, що розгляд у даній справі відбувається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, предмет спору у цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і нескладність виготовлених процесуальних документів є незначним, а тому враховуючи зміст та обсяг наданих адвокатом послуг та їх співмірністю зі нескладністю справи, відповідач вважає, що розмір відшкодування витрат на правову допомогу, заявлений позивачем, є завищеним та таким, що підлягає зменшенню.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послу.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

На підставі вищезазначеного, враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін) час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг, якість підготовлених документів, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, суд вважає, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 4000 грн, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 6, 7, 9, 12, 13, 132, 134, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Херсонського апеляційного суду (вул. 295 Стрілецької дівізії,1-а, м. Херсон, 73000, ), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73036, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Херсонського апеляційного суду щодо не видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 01 січня 2026 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" 3328,00 грн.

Зобов`язати Херсонський апеляційний суд виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Херсонського апеляційного суду ОСОБА_1 із зазначенням розміру суддівської винагороди судді виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого визначено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» станом на 01 січня 2026 року в розмірі 3328 гривень, регіонального коефіцієнту -1,1, надбавка за вислугу років: -60%.

Стягнути з Херсонського апеляційного суду за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064,92 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва