Справа № 160/909/26
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2026 рокуСправа №160/909/26
15 січня 2026 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі відповідач), що надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати п. 3. Наказу ГУНП в Дніпропетровській області № 2425к від 04.11.2025 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 07.11.2025 № 1573о/с, в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про національну поліції» та визначення суми відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчено;
- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, яку рахувати з 08.11.2025, до дати фактичного поновлення позивача на посаді.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/909/26 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали виконати вимоги, що в ній викладені, та усунути недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/909/26, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження). Витребувано додаткові докази по справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року продовжено Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області строк для подання відзиву у справі на 15 днів.
25 лютого 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Зазначає, що позивачем вчинено дисциплінарне правопорушення, за яке до нього у встановленому законодавством порядку застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.
Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
07 листопада 2025 року позивач склав присягу працівника Національної поліції України.
Наказом відповідача від 18.04.2025 року №500 о/с позивача переміщено на посаду заступника начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції (СКП ВП №2 КРУП).
Наказом відповідача від 04.08.2025 року №1039 о/с позивачу надано відпустку тривалістю 14 діб.
Наказом відповідача від 04.09.2025 року №2031 призначено проведення цільової перевірки службової діяльності сектору кримінальної поліції ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.
Наказом відповідача від 02.10.2025 року №2302 продовжено строк проведення службового розслідування на 15 днів.
Згідно пояснень позивача від 08.10.2025 року позивач повідомив, що під час перебування у відпустці отримав повідомлення про підозру, в подальшому поміщений під варту. Інкримінований злочин не вчиняв.
Згідно пояснень ОСОБА_2 від 16.10.2025 року, який займає посаду о/у в КРУП ВП №2 ОРС зазначено про недоліки щодо ведення оперативно-розшукових справ, зокрема, ведуться формально, відсутній індивідуальний підхід по розшуку осіб, плани складаються шаблонно, відсутні виконавця, строки та відмітки виконання, вказівки прокуратури ігноруються, перетини державного кордону злочинцями лишаються без уваги, оголошення у міжнародний розшук не проводяться, в справах по розшуку безвісно зниклих схеми родинних та дружніх зв`язків не складаються взагалі. Плани ОРС складаються шаблонно, можливості УОС та УОТЗ як правило не використовуються або зводяться до перевірки адреси реєстрації особи.
Згідно пояснень ОСОБА_3 від 16.10.2025 року, який займає посаду начальника ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, зокрема зазначено, що, у вересні під час проведення перевірки виявлено недоліки, проводиться робота щодо їх усунення.
Згідно пояснень ОСОБА_4 від 14.10.2025 року, який займає посаду заступника начальника начальника СКП ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, зазначено, зокрема, що контроль за ведення СКСП (справа контрольно-спостережного провадження) та ОРС (оперативно-розшукова справа) покладено на позивача. Позивачем аналізи оперативної обстановки на території обслуговування, а також ініціативні рапорти щодо отриманої інформації про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, а також про події і факти, які можуть сприяти їх розкриттю, у період з 18.04.2025 року по 25.08.2025 року не реєструвались.
Згідно пояснень ОСОБА_5 від 16.10.2025 року, яка займає посаду начальника ІІ ВП №2, зазначено, зокрема, що позивач 07.08.2025 року, 13.08.2025 року, 19.08.2025 року як відповідальний від керівництва, інструктаж особисто не проводив.
Згідно пояснень ОСОБА_6 від 16.10.2025 року, який займає посаду спеціаліста-криміналіста слідчого відділу, зазначено, зокрема, що позивач 13.08.2025 року та 19.08.2025 року готовність добового наряду до несення служби не перевіряв, інструктаж не проводив.
Згідно пояснень ОСОБА_7 від 16.10.2025 року, який займає посаду помічника чергового, він 07.08.2025 року та 13.08.2025 року, зазначено, зокрема, що заступав у добовий наряд у якості помічника чергового, відповідальним від керівництва заступав позивач, який особисто не перевіряв готовність добового наряду до чергування та інструктаж не проводив.
Згідно пояснень ОСОБА_8 від 16.10.2025 року, який займає посаду о/у, зазначено зокрема, що 13.08.2025 року він заступав на добове чергування в якості о/у, відповідальним від керівництва був позивач, який особисто не перевіряв готовність добового наряду до чергування та інструктаж не проводив.
Згідно пояснень ОСОБА_9 від 16.10.2025 року, який займає посаду спеціаліста-криміналіста, зазначено, зокрема, що він 07.08.2025 року заступав у складі СОГ у якості спеціаліста-криміналіста, відповідальним від керівництва був позивач, який особисто не перевіряв готовність добового наряду до чергування та інструктаж не проводив.
Згідно пояснень ОСОБА_10 від 16.10.2025 року, яка займає посаду постового, зазначено, зокрема, що вона 07.08.2025 року, 13.08.2025 року та 19.08.2025 року заступала на добове чергування в якості постового, відповідальним від керівництва був позивач. Також повідомлено порядок проведення перевірки під час чергування.
Згідно пояснень ОСОБА_11 від 16.10.2025 року, яка займає посаду інспектора-чергового, зазначено, зокрема, що вона 19.08.2025 року заступала в добовий наряд в якості помічника чергового, відповідальним від керівництва був позивач, який особисто не перевіряв готовність добового наряду до чергування та інструктаж не проводив.
Згідно пояснень ОСОБА_12 , який займає посаду інспектора чергового, зазначено, зокрема, що 07.08.2025 року, 13.08.2025 року та 19.08.2025 року заступав у добовий наряд у якості чергового, відповідальним від керівництва був позивач, який особисто не перевіряв готовність добового наряду до чергування та інструктаж не проводив.
Згідно пояснень ОСОБА_13 від 15.10.2025 року, який займає посаду заступника начальника СКП ВП №2, 08.08.2025 року, зазначено, зокрема, що 14.08.2025 року та 20.08.2025 року він заступав в добовий наряд в якості відповідального від керівництва. В ці дні він був присутній під час здачі зброї позивачем, але не бачив чи перевіряв позивач стан боєприпасів.
Відповідно до службової характеристики на позивача в період служби в займаній посаді він зарекомендував себе посередньо, до виконання службових обов`язків не завжди ставиться з належною відповідальністю, не завжди правильно використовує в роботі нормативні документи.
Також судом досліджено Журнал від 15.07.2025 року №1206 обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, книгу нарядів від 06.05.2025 року №1197, а також журнал виїзду та повернення транспортних засобів від 01.01.2025 року №1150.
Згідно наказу відповідача від 18.07.2025 року №1608 (п. 22) службовий автомобіль (д/Н 3904) закріплено в т.ч. за позивачем.
Відповідно до акту перегляду відеозаписів з портативних відеореєстраторів «Motorola VB400» №797584 та №799413:
1) 13.08.2025 року позивач зранку присутній при проведення інструктажу, однак його не проводить, готовність до несення служби не перевіряє;
2) 19.08.2025 року наявна аналогічна бездіяльність.
Відповідно до акту від 16.10.2025 року про відмову надати пояснення 19.09.2025 року та 29.09.2025 року для отримання пояснень від позивача на адресу ДУ «Київський слідчий ізолятор» надіслано лист з питаннями. 08.10.2025 року отримано відповідь з поясненнями позивача, які стосуються лише обставин кримінального провадження, відповіді на інші пояснення відсутні.
Відповідно до акту перегляду відеозаписів з відеокамери, яка встановлена в адміністративній будівлі ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, від 08.10.2025 року 19.08.2025 року позивач під час виконання службових обов`язків перебував у службовому одязі, без спорядження для носіння зброї.
Відповідно до акту перегляду відеозаписів з відеокамери, яка встановлена у кімнаті приймання та здачі зброї ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, від 08.10.2025 року позивач:
1) 07.08.2025 року, 13.08.2025 року, 19.08.2025 року при прийнятті пістолету та боєприпасів не перевіряє стан отриманих патронів;
2) 08.08.2025 року, 14.08.2025 року, 20.08.2025 року при здачі пістолету та боєприпасів не перевіряє стан отриманих патронів.
Згідно рапорту члена дисциплінарної комісії ОСОБА_14 від 23.09.2025 року повідомлено про стан КСП ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області за лініями з протидії визначеним злочинам. Встановлено, що в листах ознайомлення, відсутні відмітки про їх вивчення позивачем.
Згідно рапорту члена дисциплінарної комісії ОСОБА_14 від 22.09.2025 року повідомлено, що в накопичувальній справі від 02.01.2025 року №45.2-64 відсутні протоколи нарад, на яких розглядався стан дисципліни та законності у СКП, стан розкриття злочинів минулих років, а також розкриття злочинів, пов`язаних з незаконним поводженням зі зброєю та вибухівкою.
Згідно листа Сектору контролю за обігом зброї КРУП ГУНП в Дніпропетровській області позивач 06.06.2025 року отримав дозвіл на реалізацію гладкоствольної зброї. Дозвіл на зберігання та носіння анульовано.
Також до суду надано 2 диски DVD-R («Рубан 1» та «Рубан»), на яких наявні відеозаписи подій, щодо яких складені вищевказані рапорти.
Пунктом 3 наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 04.11.2025 року №2425к позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності: за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 8 частини 3 статті 1, пункту 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції, підпункту 2 пункту 4, підпунктів 1, 3 пункту 6 розділу І, підпункту 6 абзацу 4 пункту 1, підпунктів 1,2,3 абзацу 7 пункту 1, підпункту 2 абзацу 6 пункту 2 розділу III Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70, пункту 5 розділу II, пункту 2 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, абзацу 3 пункту 3, підпункту 1 пункту 4 розділу IV Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 23.05.2017 № 440, пункту 12 розділу III Порядку використання і зберіганні транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 № 757, пункту 2 розділу V, пункту 9 розділу VI Інструкції про організацію та проведення розшукової роботи органами і підрозділами Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 24.03.2025 № 212дск, пункту 21 розділу VI Інструкції про організацію оперативно-розшукової діяльності та негласної роботи оперативними підрозділами Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 05.05.2016 № 07т, пунктів 3, 4, 10, 19, 22 розділу II, пункт. З розділу III посадової інструкції від 05.05.2025 № 45.2/2-183дек, що виразилося у порушенні порядку отримання 07.08.2025, 13.08.2025, 19.08.2025 та здачі 08.08.2025, 14.08.2025, 20.08.2025 вогнепальної зброї і набоїв до неї, не забезпеченні включення портативного відеореєстратора та ведення безперервної відеозйомки з моменту початку виконання службових обов`язків 07.08.2025, 13.08.2025, 19.08.2025, перебуванні 19.08.2025 в підрозділі поліції у цивільному одязі та без табельної вогнепальної зброї під час чергування в якості відповідального по відділенню поліції, не здійсненні 07.08.2025, 13.08.2025, 19.08.2025 перед заступанням на чергування в якості відповідального по відділенню поліції готовності чергової зміни, добового наряду які залучаються до чергування, а також не проведенні їх інструктажу, внесенні недостовірних даних до дорожнього листа № 3/3230 та журналу виїзду та повернення транспортних засобів, не здійсненні контролю за діями підлеглих поліцейських, що призвело до неналежного ведення останніми справ контрольно-спостережного провадження за напрямками діяльності, відсутності контролю за діями підлеглих поліцейських під час організації розпуку підозрюваних, обвинувачених (підсудних), осіб безвісно зниклих, у тому чисті за особливих обставин, а також за веденням підлеглими оперативно- розшукових справ, не здійсненні аналізу оперативної обстановки на території обслуговування відділення поліції № 2 Криворізького РУП, не забезпеченні якісного виконання покладених на сектор кримінальної поліції завдань та функцій щодо боротьби зі злочинністю, тобто у вчиненні в умовах воєнного стану дій, несумісних з вимогами, які пред`являються до професійних і моральних якостей поліцейського, враховуючи характер проступку, обставини за яких він був вчинений, застосувати до заступника начальника сектор) кримінальної поліції відділення поліції № 2 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_15 (0046662) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
Наказом відповідача від 07.11.2025 року №1573 о/с позивача звільнено за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII.
Вважаючи своє звільнення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон №580-VIII.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 3 Закону №580-VIII).
Частиною 3 ст. 11 Закону №580-VIII передбачено, що рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.
Згідно ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Приписам ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).
За визначенням, що міститься у частині першій статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
За змістом частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).
Згідно з частинами першою-третьою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Частинами першою-четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану визначено у розділі V Дисциплінарного статуту.
За ч. 1 ст. 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Відповідно до частини першої статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Згідно ч. 1-4 ст. 27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.
У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.
За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.
Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.
Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.
Виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення.
Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.
Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.
Від поліцейського, стосовно якого є підтвердні дані про самовільне залишення ним місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення не відбираються, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.
За змістом частин першої, другої статті 28 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
За приписами статті 30 Дисциплінарного статуту у разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.
Поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації.
Доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок № 893).
Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування (пункт 1 розділу І Порядку № 893).
За змістом пункту 1 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Пунктом 13 розділу V Порядку № 893 передбачено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.
Згідно з пунктом 17 розділу V Порядку № 893 факт відмови поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб від надання пояснень фіксується шляхом складення акта про відмову надати пояснення.
За змістом пункту 1 розділу VІІ Порядку у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
В ухвалі суду про відкриття провадження зазначалося: враховуючи відсутність наразі в розпорядженні суду матеріалів службового розслідування та доказів щодо способу та обставин доведення до відома позивача спірних наказів, суд вважає за належне визнати усунутим відповідний недолік позовної заяви. Разом з цим, надання правової оцінки та вирішення заяви позивача про поновлення строку звернення до суду належить здійснити в ході подальшого судового розгляду після дослідження матеріалів службового розслідування.
Отже, відсутні підстави вважати, що строк звернення до суду розпочав свій перебіг раніше, ніж 12.01.2026 року після отримання його представником копій таких наказів на його запит.
Відповідно, звернувшись до суду 15.01.2026 року строк звернення до суду позивачем не пропущено, в зв`язку з чим він не підлягає поновленню.
Щодо позовних вимог по суті суд зазначає наступне.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Як висновується з аналізу нормативно-правових актів, які регулюють діяльність працівників органів поліції, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 22.11.2023 року у справі №480/2696/22.
Порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 16.11.2023 року у справі №600/1876/22-а.
Дискредитація звання рядового і начальницького складу національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки. Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 31.08.2023 року у справі №260/749/20
Службова дисципліна полягає у дотриманні (виконанні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного поліцейського, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників. Обов`язок дотримуватися етичних, правових і службово-дисциплінарних норм поведінки, загальнолюдських цінностей, які спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству, є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від посади, звання та його місцеперебування. Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 460/5545/20.
Частина друга ст. 19 Закону №580-VIII є бланкетною нормою права та відсилає до Дисциплінарного статуту щодо питань підстав та поряду притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності.
Статті 12, 13 Дисциплінарного статуту, а також інші його положення, створюють систему правового регулювання, за змістом якої дисциплінарне стягнення накладається за вчинення дисциплінарного проступку, види якого не визначені, а його визначення надано змістовно.
Відповідно, в цій справі суду первинно належить встановити чи була поведінка позивача дисциплінарним порушенням.
Діяння позивача визначено в наказі відповідача від 04.11.2025 року №2425к наступним чином:
1) порушення порядку отримання 07.08.2025, 13.08.2025, 19.08.2025 та здачі 08.08.2025, 14.08.2025, 20.08.2025 вогнепальної зброї і набоїв до неї;
2) не забезпечення включення портативного відеореєстратора та ведення безперервної відеозйомки з моменту початку виконання службових обов`язків 07.08.2025, 13.08.2025, 19.08.2025;
3) перебування 19.08.2025 в підрозділі поліції у цивільному одязі та без табельної вогнепальної зброї під час чергування в якості відповідального по відділенню поліції;
4) не здійснення 07.08.2025, 13.08.2025, 19.08.2025 перед заступанням на чергування в якості відповідального по відділенню поліції готовності чергової зміни, добового наряду які залучаються до чергування, а також не проведенні їх інструктажу;
5) внесення недостовірних даних до дорожнього листа № 3/3230 та журналу виїзду та повернення транспортних засобів;
6) не здійснення контролю за діями підлеглих поліцейських, що призвело до неналежного ведення останніми справ контрольно-спостережного провадження за напрямками діяльності;
7) відсутність контролю за діями підлеглих поліцейських під час організації розпуку підозрюваних, обвинувачених (підсудних), осіб безвісно зниклих, у тому чисті за особливих обставин, а також за веденням підлеглими оперативно- розшукових справ;
8) не здійснення аналізу оперативної обстановки на території обслуговування відділення поліції № 2 Криворізького РУП;
9) не забезпечення якісного виконання покладених на сектор кримінальної поліції завдань та функцій щодо боротьби зі злочинністю,
що в сукупності відповідач визначив як скоєння в умовах воєнного стану дій, несумісних з вимогами, які пред`являються до професійних і моральних якостей поліцейського, враховуючи характер проступку, обставини за яких він був вчинений.
При цьому відповідачем визначено, що цими діями порушено наступні нормативні положення:
1) п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII (поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва);
2) п. 1, 4, 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту (Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку);
3) п. 7 ч. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту (керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний: контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень);
4) присяги поліцейського (вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки);
5) пп. 2 п. 4, пп. 1, 3 п. 6 розділу І, пп. 6, абз. 4 п. 1, пп. 4, пп 1, 3 п. 6 розділу І, пп. 6 абз. 4 п. 1, пп. 1, 2, 3 абз. 7 п. 1, пп. 2 абз. 6 п. 2 розділу ІІІ Інструкції №70:
- основні правила дотримання заходів безпеки при поводженні зі зброєю: кожен поліцейський повинен знати та точно виконувати встановлені цією Інструкцією заходи безпеки при поводженні зі зброєю та боєприпасами;
- поліцейський, за яким закріплена вогнепальна зброя, зобов`язаний: знати та точно виконувати вимоги, встановлені цією Інструкцією, отримавши вогнепальну зброю та боєприпаси, діяти відповідно до вимог, передбачених розділами III, IV цієї Інструкції;
- отримавши вогнепальну зброю і боєприпаси, поліцейський здійснює їх огляд та зобов`язаний: перевірити кількість та стан отриманих патронів та самостійно спорядити ними магазини;
- при огляді патронів необхідно перевірити:
1) відсутність на гільзах іржі й зеленого нальоту, особливо на капсулі, ум`ятин, подряпин, що перешкоджають входженню патрона до патронника;
2) чи не витягується куля з гільзи рукою, чи не виступає капсуль вище поверхні дна гільзи. Патрони з такими дефектами повинні бути відібрані і здані до чергової частини органу (закладу, установи) поліції;
3) відсутність навчальних патронів серед бойових.
- при розряджанні зброї необхідно: самостійно вийняти патрони з магазинів, перевірити їх кількість та стан.
6) п. 5 розділу ІІ, п. 2 розділу VII Інструкції №1026:
- включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу;
- поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.
7) абз. 3 п. 3, пп. 1 п. 4 розділу IV Інструкції №440:
- відповідальний по ТВП заступає на добове чергування в єдиному однострої, із службовим посвідченням, спеціальним жетоном і табельною вогнепальною зброєю;
- відповідальний по ТВП зобов`язаний прибути перед заступанням на чергування до чергової частини та ознайомитися з оперативною обстановкою, перевірити готовність чергової зміни, добового наряду та нарядів поліції ТВП, які залучаються до чергування, провести їх інструктаж.
8) п. 12 розділу ІІІ Порядку №757 правильним веденням дорожніх листів, облікових журналів та іншої передбаченої цим Порядком дорожньої документації вважається своєчасне внесення до них достовірних даних за наявності всіх необхідних підписів і відповідних штампів. Виїзд транспортного засобу без заповненого дорожнього листа забороняється. Контроль за своєчасною видачею і поверненням дорожніх листів покладається на керівництво органів поліції;
9) п. 2 розділу V, п. 9 розділу VI Інструкції про організацію та проведення розшукової роботи органами і підрозділами Національної поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24.03.2025 року №212дск;
10) п. 21 розділу VI Інструкції про організацію оперативно-розшукової діяльності та негласної роботи оперативними підрозділами Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05.05.2016 року №07т;
11) п. 3, 4, 10, 19, 22 розділу ІІ, п. 3 розділу ІІІ посадової інструкції від 05.05.2025 року №45.2/2-183дск.
Передусім суд вважає за необхідне оцінити доводи самого позивача, наведені у позовній заяві та поясненнях.
Позивач вказував, що висновки комісії щодо дисциплінарних проступків позивача є надуманими, оскільки до затримання позивача в рамках кримінального провадження до його діяльності не було жодних зауважень.
Оцінюючи цей аргумент позивача суд зауважує, що підставою до дисциплінарної відповідальності є обставини реальної дійсності, які можуть або існувати, або не існувати. Існування цих обставин не залежить ані від позиції керівництва позивача, ані від обізнаності такого керівництва про відповідні обставини. Як наслідок, ініціювання перевірки поведінки позивача після якихось подій жодним чином не впливає на те чи підтверджується факт порушень, чи він спростовується. Отже, цей аргумент позивача суд відхиляє як безпідставний.
Також позивач вказував, що відповідно до характеристики він зарекомендував себе з позитивного боку, як ініціативний та професійно грамотний фахівець. Водночас, як вже вказав суд, відповідно до службової характеристики на позивача в період служби в займаній посаді він зарекомендував себе посередньо, до виконання службових обов`язків не завжди ставиться з належною відповідальністю, не завжди правильно використовує в роботі нормативні документи. Більш того, позивача звільнено не у зв`язку з тим, що він мав позитивну або негативну характеристику, а за конкретну поведінку. Як наслідок, характеристика позивача могла б мати значення виключно при вирішенні питання про пропорційність обраного стягнення як обставина, що характеризує позивача, а не як самостійний аргумент про протиправність звільнення позивача. Отже, цей аргумент позивача суд відхиляє як безпідставний.
Також позивач вказував, що матеріали службового розслідування не містять достатніх даних, які б свідчили про порушення позивачем вимог законодавства. Суд констатує абстрактний характер цього зауваження, яке висловлено безвідносно до конкретного обсягу та змісту матеріалів службового розслідування. Так, позивач не вказує яким чином цей аргумент узгоджується, наприклад, з поясненнями його колег щодо недостовірності даних дорожнього листа, непроведення ним інструктажів, наданих доказів щодо нездійснення перевірки патронів і тд. Отже, цей аргумент позивача суд також відхиляє як безпідставний, в свою чергу оцінка безпосередньо суду щодо достатності наявних доказів буде надана окремо.
Вказував позивач також і те, що відповідач не перевіряв та не отримував даних про те, що позивачем було кого-небудь із осіб, що ухиляються від мобілізації, було затримано, розшукано чи доставлено до відділення поліції чи до інших місць та які негативні наслідки настали для служби. Водночас, у вину позивачу і не ставилося недоставлення таких осіб, в зв`язку з чим цей аргумент є нерелевантним та відхиляється судом.
Також позивач вказував на відсутність доказів того, що невиконання ним вимог Інструкції №1026 призвело до несприятливих наслідків, що негативно вплинули на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції чи призвело до приховування протиправних дій. Суд критично оцінює виправдовувальний аргумент стосовно протиправного діяння, яких зводиться лише до твердження про відсутність наслідків такого діяння. Передусім, позивачу не поставлено у вину настання таких наслідків. Натомість саме сукупність проступків (а не одне певне порушення) загалом визначено як поведінка, що є несумісною з вимогами, які пред`являються до професійних і моральних якостей поліцейського, враховуючи характер проступку. Позиція позивача про те, що відсутність наслідків проступку нівелює проступок також не свідчить про те, що він відповідає вимогам, які ставляться до професійних та моральних якостей поліцейського. Отже, цей аргумент позивача судом відхилено.
Також позивач вважав, що негативний вплив на авторитет і довіру до Національної поліції зумовило затримання позивача в рамках кримінального провадження. Проте, в наказі про застосування дисциплінарного стягнення такий зв`язок не висловлено, відповідні обставини не згадуються.
Окрім цього, позивач зазначив, що на нього не надходило скарг від громадян або органів щодо вчинення ним дій, які підривають авторитет поліції. Водночас, порушення вимог законодавства мають об`єктивний характер, наявність скарг може мати інформуючий характер для цілей виявлення порушення, однак не впливає на дійсність таких порушень. Іншими словами, якщо, наприклад, в наявності поставлені позивачу у провину обставини внесення недостовірних відомостей в дорожній лист, то наявність чи відсутність скарг від громадян або органів чи підрозділів не впливає на існування такого порушення, а тому цей аргумент не впливає на розгляд справи по суті.
Позивач зазначав також: «На час проведення службового розслідування у Відповідача було відсутнє рішення суду (обвинувальний вирок) про притягнення Позивача до кримінальної відповідальності». Водночас, як вже вказав суд, в наказі про притягнення позивача до дисциплінарної відповідності не виокремлено дисциплінарного проступку у вигляді «особі повідомлено про підозру» чи аналогічних за змістом. Отже, цей аргумент є безпідставним.
Разом з цим, позивач вказував: «Відповідачем не було дотримано вимог пункту 1 частини 6 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України».
Згідно цієї норми права обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Позивачу не ставилося у вину вчинення дисциплінарного проступку в стані сп`яніння, в зв`язку з чим цей аргумент є нерелевантним.
Також позивач посилався на те, що існує порядок притягнення осіб до відповідальності в частині наростання.
З цього питання суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції
Вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою.
Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно.
Отже, повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.
Тобто, звільнення позивача першим дисциплінарним стягненням саме по собі не є протиправним та не порушує вимог законодавства. Отже, цей аргумент позивача судом відхилено.
Позивач також вказував, що відповідач не врахував його ставлення до службових обов`язків та відсутність дисциплінарних стягнень. Водночас, відсутність дисциплінарних стягнень не є пом`якшуючою обставиною. Подібний характер має обставина «попередня бездоганна поведінка», однак навіть позивач не стверджував про її існування. Суд також не вбачає підстав для її констатації, а також відхиляє аргумент про врахування ставлення позивача до службових обов`язків, оскільки позивача фактично і притягнуто до відповідальності за неналежне виконання службових обов`язків.
Позивач також вказував, що висновки службового розслідування не містять посилань на обставини, в чому саме полягали дії позивача і якими доказами це підтверджується. Суд відхиляє цей аргумент як безпідставний, оскільки в п. 1 спірного наказу буквально викладено окремі діяння позивача, які відповідач визначив як дисциплінарні проступки, раніше судом їх перераховано (перелік з 9 діянь). Щодо доказів суд зауважує, що вони вказані у висновку службового розслідування, в зв`язку з чим цей аргумент позивача судом відхилено.
Позивач повторно згадував відсутність негативних наслідків від його дій, однак суд повторює, що позивачу в провину поставлено протиправні дії, а не негативні наслідки. Порушення має протиправний характер в зв`язку з тим, що поведінка суперечить законодавству, а не тому, що настали негативні наслідки. Іншими словами, наприклад, недостовірний виклад дорожнього листа не повинен обов`язково зумовити негативний наслідок у вигляді фактичної відсутності палива при потребі використання транспортного засобу, а може розглядатися як дисциплінарний проступок сам по собі (а відповідні наслідки могли б мати характер обтяжуючої обставини за п. 4 ч. 6 ст. 19 Дисциплінарного статуту).
Позивач вказував, що в спірному наказі вказані лише посилання на загальні норми права. Суд визнає це твердження недостовірним, оскільки виклад порушених позивачем норм права має перехід від загальних норм права (п. 1-4), до конкретизованих (5-11). Наприклад, щодо порушення вимог до форми одягу вказано норму права щодо форми одягу. Отже, цей аргумент позивача є безпідставним.
Позивач вказав, що «констатуючи про вчинення позивачем дисциплінарного проступку відповідачем не зазначено, які саме дії позивача кваліфіковано як такі, що дискредитують звання працівника поліції та підриває авторитет органів Національної поліції України». Проте, в наказі ці діяння конкретизовані, про що вже вказував суд раніше.
В решті позовна заява стосується похідних позовних вимог, повторного висловлення тих самих доводів в іншій формі, а також цитування загальних положень законодавства та судової практики.
Отже, усі доводи позивача судом розглянуто та відхилено.
Слід також зауважити, що згідно ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З наведених положень законодавства вбачається, що питання факту сторонами доводяться на засадах рівності, в той час як при вирішенні питання права в частині правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме останній доводить правомірність своїх дій.
Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №520/2261/19.
Позивач в свою чергу не лише не надавав спростувальних доказів, а навіть не стверджував, що поставлені йому у провину діяння ним не вчинялися (наприклад, не вказував, що в дорожньому листі відсутні недостовірні відомості або що він проводив усі інструктажі чи перевіряв патрони і тд).
З огляду на принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи судом самостійно оцінено усі наявні у справі докази на предмет їх достовірності та достатності, в зв`язку з чим констатується, що в своїй сукупності вони належним чином підтверджують вчинення позивачем відповідних дисциплінарних проступків.
Також суд звертає увагу на те, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття».
Суд констатує, що в межах проведення службового розслідування відсутні будь-які порушення, які могли б бути оцінені як істотні. Також при оформленні наказу відповідача від 04.11.2025 року №2425к відсутні порушення, які могли б бути визнані істотними. Кожному з діянь, поставлених позивачу у вину, наведено вірний юридичний еквівалент (вказано порушену норму права).
Отже, позивач дійсно вчинив відповідні дії та порушив ними норми права, згадані в наказі відповідача від 04.11.2025 року №2425к.
Суд звертає увагу на те, що слід розглядати такий спір та надавати оцінку правомірності/протиправності дій поліцейського у більш широкому тлумаченні «вчинення діяння, несумісне з його посадою», оскільки, за висновком відповідача, позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
При цьому, суд зауважує, що вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07.03.2024 року у справі №420/3952/20.
Судом враховано докази з грифом «для службового користування», надані відповідачем: посадова інструкція позивача, довідка про результати цільової перевірки та висновок службового розслідування.
Судом з власної ініціативи перевірено усі інші аспекти процедури проведення службового розслідування, а також надано правову оцінку усім аспектам притягнення позивача до відповідальності, при цьому судом не встановлено порушень відповідних положень законодавства.
Суд констатує, що обране дисциплінарне стягнення є повною мірою виправданим, пропорційним та розумним відносно вчинених позивачем діянь, в т.ч. зважаючи на значну кількість таких порушень, їх характер та зміст, отже п. 3. Наказу ГУНП в Дніпропетровській області № 2425к від 04.11.2025 в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, є правомірним. Отже в задоволенні цієї частини позовних вимог належить відмовити.
При цьому позивач оскаржував наказ про звільнення "в частині" звільнення та визначення суми відшкодування вартості предметів однострою особистого користування. Як вже встановлено судом, звільнення позивача є правомірним. Як наслідок, і вирішення відповідачем питання про відшкодування вартості предметів однострою є обґрунтованим. Окрім цього слід зазначити, що позовна заява не містить жодних самостійних доводів щодо обставин відшкодування позивачу вартості предметів однострою, будь-які докази в цій частині також відсутні. При цьому самі дії відповідача щодо визначення розміру вартості такого відшкодування (наприклад, його заниження) позивачем не оскаржені, що узгоджується з повною відсутністю доводів позовної заяви з цього питання. Отже, позивач мав на меті скасувати звільнення та його наслідки (в т.ч. відшкодування вартості предметів однострою як один з наслідків), а не окремо оскаржити розмір чи такого відшкодування.
Позовні вимоги щодо поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку мають похідний характер, в зв`язку з чим у їх задоволенні також належить відмовити.
Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної заяви відсутні.
В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні, також позивач звільнений від сплати судового збору щодо частини позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко