Справа № 280/4768/25
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питань залишення позовної заяви без руху

30 березня 2026 року Справа № 280/4768/25

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження клопотання від 05.08.2025р. та від 09.03.2026р. представника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов громадянина Грузії ОСОБА_1 (надалі позивач) до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (надалі відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати Постанову Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №2262-2024 від 09.05.2024 про заборону в`їзду в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), строком на три роки до 09.05.2027.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.06.2025 справу передано на розгляд до Київського окружного адміністративного суду (бульвар Лесі Українки, буд.26, м. Київ, 01133).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 справу передано за підсудністю до Черкаського окружного адміністративного суду, у зв`язку з необхідністю дослідження доказів, які відповідно до Закону України Про державну таємницю є державною таємницею.

Вказана адміністративна справа надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду 27.01.2026 та передана шляхом автоматизованого розподілу судді Гаращенку В.В.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 30.01.2026 справу передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

02.03.2026 року зазначену справу, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передано у провадження судді Бадюкова Ю.В. Ухвалою від 06 березня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного письмового провадження.

Від представника відповідача 05.08.2025 та 09.03.2026 надійшли клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Вирішуючи подані клопотання, суд зазначає наступне.

Згідно з п.5 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з частинами першою та другою статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав відступив від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження №К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18) та сформулювала новий правовий висновок, згідно з яким для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд наголосив, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Верховний Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Аналогічна правова позиція щодо шестимісячного строку звернення до адміністративного суду викладена у постанові Верховного Суду від 03.09.2021 у справі № 460/1904/19.

Крім того, Верховний Суд розглядаючи подібну справу, в постанові від 13.01.2025 у справі №160/28752/23 дійшов висновку, що права позивача можуть бути захищені судом в межах шестимісячного строку, встановленого положеннями частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач необґрунтовано, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Позивач заявив позовні вимоги, серед іншого, спрямовані на визнання протиправною та скасування Постанови Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №2262-2024 від 09.05.2024 про заборону в`їзду в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 , строком на три роки до 09.05.2027.

Водночас з цим позовом позивач звернувся 06.06.2025, тобто з пропуском строку, передбаченого статтею 122 КАС України.

У позовній заяві позивач стверджує про відсутність пропуску строку звернення до суду та не просить про його поновлення, оскільки, на його думку, строк слід відраховувати від дня ухвалення рішення Львівським окружним адміністративним судом у справі № 380/20143/24, тобто від 09.12.2024, адже про винесення рішення №2262-2024 від 09.05.2024 Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України він дізнався в ході розгляду вказаної вище справи.

Водночас судом встановлено, що до матеріалів позовної заяви адвокатом Сандак І.А. долучено копію адвокатського запиту від 07.10.2024 № 07/10 в інтересах ОСОБА_1 , зокрема, в тому числі й щодо отримання копій документів, що стали підставою для відмови її довірителю у в`їзді на територію України.

Також суд звертає увагу й на те, що Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України було надано відповідь від 26.11.2024р. №66423-2024 на адвокатський запит від 07.10.2024 № 07/10.

Наведене вище спростовує твердження представника позивача про те, що їй та її довірителю достовірно стало відомо про прийняття Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України документів, на підставі яких заборонено ОСОБА_3 в`їзд на територію України, лише 09.12.2024 з дня ухвалення рішення Львівським окружним адміністративним судом у справі № 380/20143/24.

Отже, вказані у позовній заяві доводи позивача щодо відсутності пропуску строку звернення до суду, а також обґрунтування початку перебігу такого строку з 09.12.2024, спростовуються матеріалами, доданими до позовної заяви. Зокрема, долучена адвокатом Сандак І.А. копія адвокатського запиту від 07.10.2024 № 07/10 та лист Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 26.11.2024р. №66423-2024 свідчить про обізнаність представника позивача та його довірителя про обставини, пов`язані з прийняттям рішення №2262-2024 від 09.05.2024 Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України, значно раніше, ніж зазначено у позовній заяві.

Таким чином, наведені у позові причини пропуску строку звернення до суду не підтверджуються та спростовуються наданими разом із позовом доказами, а відтак суд не визнає зазначені обставини поважними причинами пропуску строку.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст. 8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

"...Суд уже констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів" (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі Дія-97 проти України (Diya 97 v. Ukraine), заява № 19164/04, п. 47, з подальшими посиланнями).

Тобто, встановлені процесуальним кодексом вимоги щодо змісту та форми позовної заяви обов`язкові до виконання усіма учасниками процесу та їх дотримання перевіряється судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

У справі Європейського суду з прав людини Стаббігс та інші проти Великобританії визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії від 25 січня 2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Також у пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі Меньшакова проти України ЄСПЛ зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. пункт 57 рішення від 28 травня 1985 року у справі Ашинґдейн проти Сполученого Королівства (Ashingdane v. the United Kingdom), Series A, № 93).

Відповідно, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

З урахуванням положень ст.ст. 122, 123 КАС України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Відповідно до частин першої та другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Зазначене також кореспондується з вимогами ч. 6 ст. 161 КАС України, згідно з якими у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Тобто, встановлені процесуальним кодексом вимоги щодо змісту та форми позовної заяви обов`язкові до виконання усіма учасниками процесу та їх дотримання перевіряється судом.

Відповідно до статті 171 частини 13 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Таким чином, усуваючи недоліки позовної заяви, позивачу необхідно надати до суду:

- заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та інші докази на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення, ніж ті, що вже зазначені у позовній заяві.

Враховуючи викладене, заява відповідача про залишення позову без розгляду підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 248 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 05.08.2025р. та від 09.03.2026 р. про залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити частково.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України визнання протиправною та скасування постанови - залишити без руху.

У задоволенні іншої частини клопотань від 05.08.2025р. та від 09.03.2026р. Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відмовити.

Запропонувати позивачу усунути недоліки позовної заяви у 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що у разі не усунення у визначений судом термін недоліків, позов буде залишено без розгляду відповідно до приписів ч.15 ст.171 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена 30 березня 2026 року.

Суддя Бадюков Ю.В.