Справа № 280/1960/26
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

30 березня 2026 року Справа № 280/1960/26 м. Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Артоуз О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження заяву представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комунального підприємства «Градпроект» (69126, м. Запоріжжя, вул. Зелінського, 3, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2026 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Комунального підприємства «Градпроект» (далі відповідач) яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправними дії Комунального підприємства «Градопроєкт» щодо самовільної зміни адреси ТС;

зобов`язати Комунальне підприємство «Градопроєкт» оформити паспорт прив`язки за правильною адресою: м. Запоріжжя, вул. Рубана, 21 та номер ТС-00900Х та залишите архетип який було зроблено та затверджено у 2020 році;

зобов`язати Комунальне підприємство «Градопроект» оформити паспорт як для існуючого об`єкта, без зміни статусу на «новий» або «топова»;

визнати протиправним посилання на наявність кабелю та охоронної зони як підставу для відмови у видачі паспорта;

визнати дії Комунальне підприємство «Градопроект» щодо самовільного зміщення адреси ТС з вул. Рубана, 21 на вул. Рубана, 23 самовільними та такими, що порушують закон;

зобов`язати відповідача усунути або перенести повітряний кабель, який проходить над моєю ТС, у спосіб, що не порушує охоронні зони;

стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

26 березня 2026 року на адресу суду засобами системи «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача про закриття провадження у справі. Заяву мотивовано тим, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Правовідносини між сторонами виникли на підставі добровільного звернення позивача до КП «Градпроект» із заявою про розробку технічної документації - підготовку вихідних даних та розробку проєкту паспорта прив`язки тимчасової споруди (ТС). На підставі рахунку № 126 від 08.12.2025 позивачем було здійснено оплату в розмірі 12 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 08.12.2025. КП «Градпроект» виконало свої зобов`язання належним чином, у відповідності до технічних норм та умов погодженого завдання. Позивач, висловлюючи незгоду з результатом робіт або діями підприємства під час їх виконання, фактично заявляє про неналежне виконання умов цивільно-правового договору, що свідчить про наявність приватного майнового спору. Позивач помилково ототожнює КП «Градпроект», яке є лише розробником технічної документації, із суб`єктом владних повноважень, що наділений правом затверджувати таку документацію та приймати управлінські рішення. «Градпроект» є самостійною юридичною особою, створеною з метою здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку (ст. 113, 114 ЦК України). Підприємство діє на засадах комерційного розрахунку, а не на виконання делегованих державних функцій. У відповідності до статуту підприємства основною метою його діяльності є задоволення суспільних та особистих потреб, шляхом систематичного здійснення господарської діяльності, спрямованої на досягнення економічних і соціальних результатів та отримання прибутку, здійснення підприємницької діяльності, а також виконання функцій Оператора зі справляння плати та нагляду за станом зовнішньої реклами. Предметом діяльності підприємства, зокрема, є проектні, проектно-вишукувальні, вишукувальні, знімальні геодезичні та гідрографічні роботи; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах. На виконання визначених статутом завдань, підприємство надає замовникам відповідні послуги за письмовими зверненнями або на підставі укладених договорів, за умови отримання вихідних даних та оплати за надані послуги. Оскільки розробка проекту ТС є комерційною послугою, яку на ринку може надавати будь-який сертифікований архітектор (п. 1.4 Наказу Мінрегіону № 244 від 21.10.2011), КП «Градпроект» у цих відносинах діє як звичайний суб`єкт господарювання, а не як носій владних функцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву представника відповідача, дійшов висновку про таке.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі щодо якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, не передбаченої законом.

На підставі частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Адміністративна юрисдикція визначається Кодексом адміністративного судочинства України за допомогою трьох критеріїв, а саме: предметної (родової), інстанційної (функціональної) та територіальної (просторової) (підсудності).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Суб`єктом владних повноважень визнається орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.06.2018 у справі № 819/362/16, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 826/27224/15 під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відтак, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб`єкта владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватись відповідним суб`єктом саме в сфері публічно-правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин, до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Як зазначив позивач звернувся до відповідача щодо виготовлення проектної документації та здійснив оплату відповідних робіт.

Відповідно до статуту Комунального підприємства «Градопроект», затвердженого Рішенням міської ради 08.10.2025 № 28, метою діяльності підприємства є задоволення суспільних та особистих потреб, шляхом систематичного здійснення господарської діяльності спрямованої на досягнення економічних і соціальних результатів та отримання прибутку, здійснення підприємницької діяльності, а також виконання функцій Оператора зі справляння плати та нагляду за станом зовнішньої реклами.

Підприємство є самостійним господарюючим суб`єктом з правом юридичної особи і здійснює діяльність з метою одержання прибутку.

Проаналізувавши зміст позовної заяви та відзиву суд встанови, що підставою виникнення спору між сторонами стала незгода позивача з результатом робіт або діями підприємства під час їх виконання, тобто позивач фактично заявляє про неналежне виконання умов цивільно-правового договору, що свідчить про наявність приватного майнового спору.

Суд вважає, що вказаний спір не є публічно-правовим, а стосується захисту майнових прав позивача на належне виконання підрядником умов цивільно-правового договору в межах здійснення господарської діяльності відповідача, що не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №826/23586/15.

Вирішення ж спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності між двома суб`єктами господарювання належить до юрисдикції господарського суду.

Відтак, у разі якщо позивач бажає захистити свої саме приватноправові інтереси та вирішити питання неналежного виконання умов договору, то вказане питання повинно вирішуватись в порядку господарського, а не адміністративного судочинства.

За таких обставин спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, з урахуванням суті цього спору, характеру правовідносин, суб`єктного складу сторін, підстав та предмету позову цей спір є приватно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки спрямований на захист майнових прав позивача. Такий позов підлягає розгляду господарськи судом в порядку господарського судочинства.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Оскільки позивачем не заявлено клопотання про повернення судового збору з бюджету то підстави для його повернення відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 238, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комунального підприємства «Градпроект» (69126, м. Запоріжжя, вул. Зелінського, 3, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комунального підприємства «Градпроект» (69126, м. Запоріжжя, вул. Зелінського, 3, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії на підстав п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною вимогою не допускається.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://adm.zp.court.gov.ua/sud0870/gromadyanam/csz/.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Ухвала виготовлена та підписана 30 березня 2026 року.

Суддя О.О. Артоуз