Справа № 282/207/26
Суддя: Носач В. М.
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 282/207/26
Провадження № 2-а/282/8/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року

селище Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Носач В.М.,

при секретарі судового засідання Власюк Н.О.,

за участю представника позивача Грицика А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою №4/603 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 19.11.2025 тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_2 , постановив накласти на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн.

Копію вище вказаної постанови йому було надіслано поштовим відправленням 12.02.2026 з супроводним листом від 13.01.2026 і фактично ним отримано 18.02.2026, про що він зазначив у копії вище вказаної постанови.

Позивач вказує, що він офіційно зареєстрований та постійно проживає в селі Великі Деревині на території Любарської об`єднаної територіальної громади з 02.02.1989. Весь цей час він перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , а потім в ІНФОРМАЦІЯ_5 , своєчасно оновив свої військово-облікові данні ще 26.12.2023.

З початку військової агресії російської федерації проти України позивач працював та працює в Великодеревичівському ліцеї в с.Великі Деревичі Житомирського району Житомирської області, за яким заброньований на період мобілізації.

Будучи заброньованим на період мобілізації та маючи призначену дату наступного проходження ВЛК 09.02.2028, він добросовісно вважав, що за таких обставин повторно проходити ВЛК до 05.06.2025 йому не потрібно.

30.10.2025 позивач був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_6 у зв`язку із тим, що будучи обмежено придатним до військової служби в установлений законом строк до 05.06.2025 він не пройшов повторний медичний огляд, у зв`язку із чим на нього було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

Позивач зазначає, що починаючи з 06 червня 2025 року почав свій перебіг трьох місячний строк накладення адміністративного стягнення, який передбачений частиною дев`ятою статті 38 КУпАП, і цей строк закінчився 06 вересня 2025 року.

Адміністративне стягнення було накладено 12 січня 2026 року, тобто, поза межами строку, передбаченого частиною дев`ятою статті 38 КУпАП.

Частиною дев`ятою статті 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Позивач вважає, що відповідач не мав права розпочинати справу про адміністративне правопорушення стосовно нього, а розпочате провадження повинен був закрити на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, проте діючи протиправно, незаконно притягнув позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Позивач просить постанову №4/603 від 19.11.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП на нього, ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн визнати протиправною та скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності

Ухвалою суду від 06 березня 2026 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом. Відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

16 березня 2026 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача про продовження строку на подачу відзиву на адміністративний позов.

25 березня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що позовна заява ОСОБА_1 є безпідставною, а вимоги необґрунтованими.

Зазначає, що з 24 лютого 2022 року в Україні триває особливий період.

Позивач ОСОБА_1 є громадянином України, має статус військовозобов`язаного, а відтак, зобов`язаний виконувати військовий обов`язок згідно зі ст. 65 Конституції України, ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в тому числі на позивача покладені обов`язки, визначені ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних (проходити медичний огляд для визначення стану здоров`я та ступеню придатності до військової служби).

Проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.

Частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-ІХ від 21.03.2024 Пункт 2 розділу II в редакції Закону № 4235-ІХ від 12.02.2025- набрання чинності 15.02.2025 року) визначено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово лікарську комісію для проходження медичного огляду.

З наведеного вбачається, що у строк до 05.06.2025 включно позивач був зобов`язаний пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Для отримання направлення на військово-лікарську комісію він був зобов`язаний самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію.

Представник відповідача вказує, що жодним нормативно-правовим актом не визначено, що територіальний центр комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний виявляти правопорушення на наступний день після закінчення граничного строку зобов`язання виконання військовозобов`язаним військового обов`язку (в даному випадку пройти повторний медичний огляд до 05.06.2025). В той же час законодавцем чітко визначено положення статті 38 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 за вчинення в особливий період правопорушення, передбаченого статтею 210-1 цього Кодексу було накладено в межах одного року з дня його вчинення та в межах трьох місяців з дня його виявлення.

Оператором реєстру, під час опрацювання відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які містяться у реєстрі 14.10.2025 виявлено зазначене правопорушення, вчинене ОСОБА_1 (не проходження повторного ВЛК у встановлений строк).

Після чого, відразу 14.10.2025 вжито передбачених законодавством заходів реагування шляхом формування та направлення звернення до органу Національної поліції щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 , як особу яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.210-1 КУпАП., до ТЦК та СП для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Отже, перебіг трьох місячного строку накладення адміністративного стягнення на позивача розпочався з 14.10.2025 (день виявлення правопорушення).

Представник відповідача вказує, що при накладенні адміністративного стягнення у вигляді штрафу 19.11.2025 тимчасово виконуючим обов`язки за вакантною посадою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 дотримано положень статті 38 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Щодо тверджень позивача, що будучи заброньованим на період мобілізації та маючи записи у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного про проходження медичного огляду 09.02.2028,, повторно проходити ВЛК до 05.06.2025 йому не потрібно, представник відповідача зазначає, що відповідно до абзацу 4 пункту 3.8 глави 3 розділу II Положення (в редакції Наказів Міністерства оборони № 283 від 02.05.2025), постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.

Представник відповідача вважає, що постанова про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 є обґрунтованою, складена у відповідності до вимог статті 283 КУпАП, винесена уповноваженою посадовою особою у встановлений законом строк на підставі належним чином складеного та врученого протоколу, після забезпечення позивачу можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Враховуючи викладене, представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити в повному обсязі.

В судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Просив постанову від 19.11.2025 №4/603 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 скасувати, так як вона винесена поза межами строку передбаченого ст. 38 КУпАП.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. У відзиві на позовну заяву просить справу розглянути без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши позов та докази, яким він обґрунтовується, відзив на позовну заяву, дійшов наступного висновку.

30 жовтня 2025 року головним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 складено протокол про адміністративне правопорушення №4/603 про те, що 30 червня 2025 року о 13 год, 02 хв громадянин ОСОБА_1 , 1968 року народження, як такий, що ухилився від виконання військового обов`язку, був розшуканий та доставлений органами Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

В ході перевірки відомостей в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних, резервістів встановлено, що громадянин ОСОБА_1 за рішенням військово-лікарської комісії від 09.02.2023 був визнаний обмежено придатним до військової служби.

Разом з тим, в Єдиному державному реєстрі призовників військовозобов`язаних резервістів відсутні відомості про проходження громадянином ОСОБА_1 повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби до спливу граничного строку, встановленого законом.

Отже, громадянин ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, порушуючи вимоги абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону №3543-ХІІ та пункту 2 розділу II Закону №3621-ІХ, не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби у строк до 05.06.2025, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Протокол містить пояснення ОСОБА_1 де він вказав, що не знав, що потрібно пройти ВЛК.

19 листопада 2025 року тимчасово виконуючим обов`язки за вакантною посадою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено постанову №4/603 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Із вказаної постанови слідує, що громадянин ОСОБА_1 , який був визнаний за рішенням військово-лікарської комісії від 09.02.2023 обмежено придатним до проходження військової служби, всупереч положенням абз. 4 ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 2 р. II «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби у встановлений строк до 05.06.2025.

За даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відомості про проходження громадянином ОСОБА_1 повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби до спливу граничного строку, встановленого законом відсутні.

Громадянин ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, порушуючи вимоги абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону № 3543-ХІІ та пункту 2 розділу ІІ Закону №3621-ІХ, не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби у строк до 05.06.2025.

Таким чином, своїми діяннями (бездіяльністю) він порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

На гр. ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Як передбачено ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до статті 252 КУпАП та ч.1 ст.90 КАС України орган (посадова особа) та суд оцінюють докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень має довести правомірність прийнятого ним рішення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У частині 3 ст.210-1 КУпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно ч.1 ст.210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Дана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для їх встановлення необхідно керуватись положеннями інших нормативно-правових актів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закон України "Про борону України", Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" затверджений постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і продовжує свою дію на час розгляду справи.

В силу ч. 5 ст. 33 Закону №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 63 Постанови КМУ від 16 травня 2024 р. № 560 "Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", військовозобов`язані, які відповідно до пункту 58 цього Порядку звернулися із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, крім тих, що були раніше визнані обмежено придатними або тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на строк від шести до 12 місяців відповідно до висновку військово-лікарської комісії, у разі закінчення строку дії довідки (постанови) військово-лікарської комісії, за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю.

За змістом ч.9 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Частиною 1 статті 210 КУпАП передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

04 травня 2024 року набрав чинності Закон України від 21.03.2024 №3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Цим документом з положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено такі визначення як «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».

У відповідність до зазначеного Закону України був приведений наказ Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», яким визначається процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.

Разом з тим, до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» Законом України №4235-ІХ від 12.02.2025 було внесено зміни і викладено положення у наступній редакції: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».

Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду. Якщо в стані здоров`я військовозобов`язаного за його зверненням або висновками лікарів закладу охорони здоров`я виникли зміни, то за направленням керівника ТЦК та СП проводиться повторний медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби (п. 3.8 глави 3розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 №402 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року за № 1109/15800.

Так, громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд (п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 (надалі Порядок).

Військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1цього Порядку (п. 74 Порядку).

Особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію (п. 69 Порядку).

Законом України від 21.03.2024 №3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» чітко визначено, що необхідність проходження повторного медичного огляду стосується усіх громадяни України віком від 25 до 60 років (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), які були визнані обмежено придатними до набрання чинності цим Законом.

До внесення змін до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» Законом України № 4235-ІХ від 12.02.2025, організацією медичного огляду займались територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання військовозобов`язаних громадян України. Водночас, після внесення змін до вищевказаних положень Законом України №4235-ІХ від 12.02.2025 саме на громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю) було покладено обов`язок самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 804/401/17 та від 11.12.2018 у справі № 242/924/17.

Так, у період з 04.05.2024 до 05.06.2025 у позивача, якого було визнано непридатним у мирний час, обмежено придатним у воєнний час, виник обов`язок повторно самостійно пройти медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Наявність броні від призову не звільняла позивача від проходження медичної комісії.

Доказів того, що позивач самостійно звертався до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду в період з 04.05.2024 до 05.06.2025 і пройшов медичний огляд до 05.06.2025, суду не надано.

Відтак, позивач не надав належних та допустимих доказів щодо поважності причини не проходження медичного огляду в період з 04.05.2024 до 05.06.2025, що, як правильно зазначено відповідачем, є свідченням наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Разом з тим, при триваючому правопорушенні слід встановити коли воно було виявлено відповідачем, оскільки адміністративне стягнення може бути накладено лише протягом трьох місяців з дня його виявлення.

При триваючому правопорушенні слід встановити коли воно було виявлено відповідачем, оскільки адміністративне стягнення може бути накладено лише протягом трьох місяців з дня його виявлення.

Із матеріалів справи слідує, що відповідач виявивши, що позивач не пройшов ВЛК, 30 жовтня 2025 року на ОСОБА_1 склав протокол №4/603 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Отже, саме 30 жовтня 2025 року слід вважати днем виявлення відповідачем вказаного правопорушення скоєного позивачем.

19 листопада 2025 року відповідачем притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тобто в межах трьох місячного строку передбаченого ч.9 ст.38 КУпАП.

Навіть, якщо припустити, що днем виявлення правопорушення являється 14.10.2025, як зазначає представник відповідача у відзиві на позовну заяву, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП в межах трьох місячного строку передбаченого ч.9 ст.38 КУпАП та не пізніше одного року.

Беручи до уваги наведене, з урахуванням встановлених у справі обставин та вищезазначених норм законодавства, суд вважає що постанова тимчасово виконуючого обов`язки за вакантною посадою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 №4/603 від 19 листопада 2025 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно за ч.3 ст.210-1 КУпАП є правомірною та не підлягає скасуванню.

Варто зазначити, що оскільки вказане правопорушення є триваючим, і суду так і не вдалося встановити чи наразі пройшов позивач ВЛК, то відповідачем не було пропущено строки до притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП підтверджується матеріалами справи, відповідачем дотримано процедуру притягнення позивача до відповідальності, у зв`язку із чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови відповідача.

Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати, позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В.М. Носач