Справа № 320/1385/26
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

30 березня 2026 року м. Київ Справа № 320/1385/26

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І. І., отримавши та розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві , Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень та вимоги, зобов`язання вчинити певні дії.

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві , Державної податкової служби України , в якому просить суд:

1. Визнати протиправними та повністю скасувати, прийняті Головним управлінням ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011), відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ):

- податкове повідомлення-рішення від 18.10.2024 р. № 07 за порушення п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Кодексу застосована сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 1 020,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 18.10.2024 р. № 07 за порушення п. 181.1 ст. 181, п. 183.2 ст. 183, ст. 187, п. 201.8. ст.201 Кодексу, яким збільшено суму грошового зобов?язання за платежем податок на додану вартість 15 468,75 грн., в тому числі за податковим зобов?язанням 12 375,00 грн., за штрафами (фінансовими санкціями) 3 093,75 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 18.10.2024 р. № 07 за порушення п. 177.2 ст. 177 ПКУ, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування 234 808,36 грн., в тому числі за податковими зобов?язаннями 187 846,69 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 46 961,67 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 18.10.2024 р. № 07 за порушення п. 16-1 підр. 10 розд. ХХ Кодексу, яким збільшено суму грошових зобов?язань за платежем по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2018 р. на суму 15 653,89 грн., а також 3913, 47 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 16.10.2024 року № 07 на загальну суму 340,00 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16.10.2024 року № 07 на загальну суму 34400,52 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.10.2024 року № Ф118420 на загальну суму 68801,04 грн.

21.01.2026 ухвалою суду вказана позовна заява залишена без руху з підстав невідповідності позову вимогам ч.ч. 3, 6 ст. 161 КАС України та надано термін для усунення недоліків шляхом подання до суду: клопотання про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом та поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та належні докази поважності причин його пропуску або ж надати докази, які свідчить про дотримання строку звернення до суду та документу про сплату недоплаченого судового збору за звернення до суду у сумі 2 493,73 грн.

02.02.2026 представником позивача надіслано до суду засобами поштового зв`язку "Укрпошта" заяву на вимогу ухвали суду від 21.01.2026 разом з квитанцією про сплату судового збору. В заяві представник позивача зазначає, що ГУ ДПС у м.Києві не дотримався положень п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу та не надіслав екземпляри оскаржуваних документів від 16.10.2024 та 18.10.2024 на податкову адресу ОСОБА_1 . Вважає, що перебіг строку оскарження рішень контролюючого органу, з врахуванням положень ст. 56 ПК України, не розпочався. Позивач ОСОБА_1 перебувала за межами України з 06.04.2024 по 10.04.2025 та виїхала з території України 19.04.2025, що підтверджується довідкою ДПСУ №19/37612-25 від 08.05.2025. На даний час позивач не повернулась в Україну. Внаслідок цих обставин позивач не знала про проведення відповідачем її перевірки у 2024 році та про прийняті ним за її наслідками рішення. 15.10.2025 представник позивача звернувся до ДПС України зі скаргою на оскаржувані рішення, однак йому було відмовлено у поновленні пропущеного строку на подання скарги рішенням від 07.11.2025. Просить поновити строк звернення до суду.

Так, відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пункту 9 частини 3 статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є зокрема неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; та інше.

У силу статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Суд зазначає, що крім наявних прав учасники справи наділені також певними обов`язками, що кореспондують процесуальним правам інших осіб, та дають змогу здійснювати ефективний розгляд справи судом.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд звертає увагу на те, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

З матеріалів позову вбачається, що позивачем оскаржуються податкове повідомлення-рішення від 18.10.2024 р. № 07, податкове повідомлення-рішення від 18.10.2024 р. № 07, податкове повідомлення-рішення від 18.10.2024 р. № 07, податкове повідомлення-рішення від 18.10.2024 р. № 07, рішення про застосування штрафних санкцій від 16.10.2024 року № 07, рішення про застосування штрафних санкцій від 16.10.2024 року № 07, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.10.2024 року № Ф118420. В матеріалах позовної заяви містяться копії рекомендованих повідомлень про направлення ППР ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 поштою з повідомленням про вручення, проте повернуто «за закінченням терміну зберігання», про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та довідка Укрпошти про причини повернення/досилання, вважається врученим 12.11.2024.

Частиною 5 статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 березня 2021 року по справі № 240/12017/19 при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду вказала на те, що необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 р. №340/1019/19).

Так, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України:

«…для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів…».

Суд зазначає, що у постанові від 24 вересня 2025 року у справі №520/7480/25 Верховний Суд констатував наступне:

«…Пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення - рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Порядок листування платників податків та контролюючих органів закріплено у статті 42 Податкового кодексу України, а саме:

42.1. Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

42.2. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

42.3. Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

42.5. У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику), (пункт 42.2 статті 42 Податкового кодексу України).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (пункт 42.4 статті 42 Податкового кодексу України).

Отже, законодавець передбачив два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків: надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення (що і було зроблено відповідачем у спірному випадку) або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Водночас, у разі надіслання документів поштою, крім отримання платником цієї кореспонденції на пошті, вони також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення…»

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15 лютого 2024 року у справі №640/9016/20, від 13 листопада 2025 року у справі №520/7470/25.

З урахуванням зазначеного, суддя приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 18.10.2024 р. № 07, № 07, № 07, № 07 вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення, а саме 12.11.2024 року.

Суд критично ставиться до покликань представника позивача про те, що спірні податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування фінансових санкцій надіслані позивачу за зареєстрованою податковою адресою: АДРЕСА_1 , а не за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_2 .

Суд зазначає, що відповідно до п. 70.7 ст. 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Згідно з приписами статті 45 ПК України податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Отже, законодавством встановлений обов`язок платника податків повідомляти контролюючий орган про зміну податкової адреси протягом місяця з дня, коли така зміна відбулася.

У постанові від 23.05.2022 у справі №810/3116/18 Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

У цій же постанові Судова палата виснувала, що обов`язку контролюючого органу щодо направлення платнику податків, зокрема податкового повідомлення - рішення у спосіб, визначений статтями 42, 58 Податкового кодексу України, кореспондує також і обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції.

Відтак, доводи представника позивача, викладені у клопотанні про усунення недоліків позовної заяви суд вважає безпідставними, а причини пропуску строку звернення до суду неповажними.

З урахуванням зазначено, суд приходить до висновку, що позивачем та його представником не надано жодних доказів, які б вказували про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежали від волевиявлення позивача і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій щодо звернення до суду у встановлений строк.

Доступ до правосуддя не може бути безумовним, оскільки його часові рамки обумовлені певними строками. Відтак, поновлення строку звернення до суду за відсутності поважних причин його пропуску призведе до порушення принципу правової визначеності в правовідносинах, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на викладене та зважаючи на недоведеність обставин, які б безумовно свідчили про об`єктивну неможливість вчасного оскарження дій податкового органу, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду на підставі частини 3 статті 123 КАС України та пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 122, 123, 248, 256 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. У задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку на подання позову - відмовити.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень та вимоги, зобов`язання вчинити певні ді, - повернути позивачеві.

3. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

4. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Войтович І. І.