Справа № 200/9932/25
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2026-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

20 березня 2026 року Справа №200/9932/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бабіча С.І., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача заборгованість по виплаті пенсії з 04.06.2024 року по 31.12.2025 року у розмірі 235313,00 грн

Позовні вимоги обґрунтовано посиланням на те, що Головним управлінням в Рівненській області на виконання рішення суду у справі 200/554/25 повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії та призначено пенсію з 04.06.2024 року. Матеріали пенсійної справи передано до відповідача, за місцем проживання позивача.

Зауважив, що після призначення йому пенсії у відповідача виник обов`язок з виплати заборгованості з пенсії з 04.06.2024 по 31.12.2025 у розмірі 235313,00 грн, яка залишається невиплаченою.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.12.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії і зобов`язання вчинити певні дії та відкрито провадження у справі № 200/9932/25, призначено дану справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідачем, серед іншого, заявлено клопотання про закриття провадження у справі.

Обґрунтовуючи клопотання, відповідач зазначив, що предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої пенсії, нарахованої на виконання рішення суду у справі № 200/554/25.

Вказував, що позивач мотивує позовні вимоги виключно протиправними діями відповідача, що полягають у невиплаті заборгованості пенсії, відповідно до судового рішення, а саме спір у цій справі спрямований на виконання іншого судового рішення і предметом цього позову є фактична незгода позивача з протиправними діями відповідача щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/554/25.

Відтак, спір у справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет (виплата пенсії) і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

За вказаних обставин, на думку відповідача, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) із заявою.

За доводами відповідача провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі частини 4 статті 238 КАС України.

Розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Положеннями частини 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з вимогами статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили, зокрема, після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 13 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" та статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно із положеннями частин 1 статті 382 КАС України Суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення (частина 3 статті 382-3 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що положеннями статей 382, 382-3, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу, визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті, зокрема, забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами для їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача, а також обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення у справі.

При цьому наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, у разі невиконання рішення суду, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, відповідно до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна за змістом правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15, від 03.04.2019 року у справі № 820/4261/18 та від 21.12.2020 року у справі № 440/1810/19.

Як встановлено судом, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.03.2025 року у справі 200/554/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 31.12.2024 № 46 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.06.2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування зарахувавши до пільгового стажу (ст. 14, провідні професії, підземні) період роботи ОСОБА_1 з 15.03.2018 року по 14.03.2019 року.

Присуджено стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: місто Рівне, вулиця Борисенка Олександра, будинок 7; ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Отже, у справі № 200/554/25 предметом позову було право позивача на призначення пенсії із зарахуванням до його страхового стажу певних періодів роботи та відповідача зобов`язано повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.

Водночас, спірним питанням у межах цієї справи є право позивача на отримання заборгованості з пенсії.

Таким чином, доводи відповідача відносно того, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми статті 383 КАС України, а провадження у цій справі підлягає закриттю, є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, посилаючись на пункт 4 частини 1 ст. 238 КАС України як на підставу для закриття провадження у цій справі, відповідач не врахував, що у справі № 200/554/25 судом не виносилось ухвал про закриття провадження у справі (тобто у даному разі відсутні такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав).

За таких обставин суд доходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у цій справі, отже, у задоволенні клопотання відповідача належить відмовити.

Керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про закриття провадження у справі № 200/9932/25 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя С.І. Бабіч