Справа № 280/11578/25
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 березня 2026 року Справа № 280/11578/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2

до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 (далі - позивач) до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач 2), у якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради щодо припинення виплати з 30.06.2025 малолітній дитині ОСОБА_2 допомоги як внутрішньо переміщеній особі, передбаченої Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №332 від 20.03.2022;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити виплату з 30.06.2025 малолітній дитині ОСОБА_2 , допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі, що передбачена Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №332.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.10.2025 через відсутність позитивного рішення на усні звернення позивач звернувся із письмовим зверненням до Відповідача-1, на що листом від 22.10.2025 №П-2575 Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради повідомив, що виплату не продовжено з 01.10.2024, оскільки середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї перевищує чотири розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня 2024 року (9444,00 грн.). Повідомили, що з 01.07.2025, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2025 № 765 «Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України», починаючи з 1 липня 2025 року призначення та виплата допомоги забезпечується органами Пенсійного фонду України, що у подальшому, з усіх питань щодо призначення і виплати допомоги, можна звернутися до відділення Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання. 14.11.2025 позивач звернувся до Відповідача-2, на що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 19.12.2025 № 26987-27274/П-02/8-0800/25 повідомив, що 1 липня 2025 року Пенсійний фонд України отримав повноваження щодо призначення та виплати певних видів державних соціальних допомог, до переліку яких, зокрема, входить допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам. Призначення та виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога на проживання ВПО) регулюються постановами Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» та від 11.07.2023 № 709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб». За даними Єдиної інформаційної системи соціальної сфери органом соціального захисту населення міської ради з 01.10.2024 виплату допомоги на проживання ВПО ОСОБА_2 було припинено. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою судді від 05.01.2026 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 21.01.2026 у задоволенні заяви позивача про поновлення строку зварення до суду - відмовлено. Визнано неповажними причини пропуску позивачем строку звернення з позовом до суду, які наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду. Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, повернуто позивачеві в частині позовних вимог за період з 01.10.2024 по 29.06.2025.

Ухвалою судді від 21.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Відповідач 1 у поданому до суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що відповідно до наданих документів, ОСОБА_1 з 01.03.2024 призначена допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам на шестимісячний термін щомісячно у розмірі 5000,0 грн. (на нього та на його неповнолітню доньку), як сім`ї в якій середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача протягом тримісячного періоду, за який враховуються доходи, не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на 1 січня (9444, грн.). Допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам на сім`ю ОСОБА_1 - чоловіку Позивача з 01.10.2024 не продовжено, оскільки Департаментом отримано інформацію про те, що середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї (18102,12 грн.) перевищує чотири розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на 01 січня 2024 (9444,0 грн.). У разі коли уповноваженій особі/отримувачу не було продовжено виплату автоматично, їй може бути призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам за заявою. Але після 01.10.2024 до Департаменту від ОСОБА_1 не надходило заяви про призначення/продовження виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач 2 у поданому до суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що Сукупний дохід сім`ї ОСОБА_1 склав 217225,40 грн. (139213,00 грн. - грошове забезпечення ОСОБА_1 ; 76106,40 грн. - заробітна плата ОСОБА_1 , 1906,00 грн. - допомога при народженні дитини, середньомісячний сукупний дохід - 72408,47 грн. (217225,40/3 міс.), середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї - 18102,12 грн. (72408,47/4 особи). Допомогу ВПО на сім`ю ОСОБА_1 не продовжено з 01.10.2024, оскільки середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї (18102,12 грн.) перевищує чотири розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня 2024 року (9444,00 грн). У разі коли уповноваженій особі/отримувачу не було продовжено виплату допомоги автоматично, їй може бути призначено допомогу ВПО за заявою. Звернення за призначенням/продовженням виплати допомоги ВПО після 01.10.2024 до управління від ОСОБА_1 не надходило. Також позивачу даною відповіддю було повідомлено, що з 01.07.2025, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2025 № 765 «Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України», починаючи з 1 липня 2025 року призначення та виплата допомоги забезпечується органами Пенсійного фонду України. У зв`язку з вищенаведеним, позивач 14.11.2025 направила звернення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області, на що отримала лист-роз`яснення від 19.12.2025 № 26987-27274/П-02/8-0800/25, відповідно яким встановлено, що за даними Єдиної інформаційної системи соціальної сфери органом соціального захисту населення міської ради з 01.10.2024 виплату допомоги на проживання ВПО ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було припинено. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суддя Стрельнікова Н.В. з 23.03.2026 по 29.03.2026 перебувала у відпустці.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, установив наявність достатніх підстав для прийняття рішення у справі.

Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.10.2022 №2304- ОСОБА_2 взято на облік внутрішньо переміщених осіб, фактичним місцем проживання якої є місто Запоріжжя, Запорізької області.

З листа відповідача 1 від 22.10.2025 № П-2575 вбачається, що ОСОБА_3 (чоловік ОСОБА_1 ) 22.03.2024 звернувся за призначенням/продовженням виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога ВПО).

На вищевказану заяву ОСОБА_3 (чоловік), ОСОБА_1 (дружина) та ОСОБА_2 (донька) з 01.03.2025 була призначена допомога ВПО в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, як сім`ї, в якій середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача протягом тримісячного періоду, не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги (9444,00 грн.).

В подальшому допомогу ВПО ОСОБА_3 (чоловік), ОСОБА_1 (дружина) та ОСОБА_2 (донька) з 01.10.2024 припинено, оскільки середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї (18 102,12 грн.) перевищує чотири розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня 2024 року.

Вважаючи припинення виплати допомоги ВПО протиправною, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону (абзац перший частини першої статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»).

Частинами другою та третьою статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 332 цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

Допомога призначається для забезпечення соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб із числа незахищених верств населення та стимулювання до працевлаштування внутрішньо переміщених осіб працездатного віку.

Призначення і виплата допомоги здійснюються з дотриманням вимог Закону України «Про адміністративну процедуру».

Абзацами першим-шостим пункту 3 Порядку № 332 встановлено, що з 1 листопада 2023 р. допомога призначається на шість місяців на сім`ю, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця одному з членів сім`ї (далі - уповноважена особа) у такому розмірі:

для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога призначається на кожного члена сім`ї (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.

До складу сім`ї уповноваженої особи включаються (незалежно від наявності відомостей щодо включення їх до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб) чоловік, дружина, діти, прийомні діти, діти, які виховуються батьками-вихователями в дитячих будинках сімейного типу, усиновлені діти, діти, над якими встановлено опіку або піклування, а також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (зокрема у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим рівнем за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; діти з інвалідністю після досягнення ними 18-річного віку до визнання їх особами з інвалідністю з дитинства I та II групи; не перебувають в шлюбі повнолітні діти; визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи, які проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи та доглядає за нею; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю і мають спільних дітей, та/або особи, які встановили у судовому порядку факт проживання однією сім`єю. Членом сім`ї може вважатися одинока особа, а також неповнолітня дитина, якщо така особа не входить до складу сім`ї.

Згідно з абзацом першим пункту 4 Порядку № 332 (у редакції, чинній станом на 27.03.2025 - на день прийняття оскаржуваного рішення) для призначення допомоги внутрішньо переміщена особа або уповноважена особа подає заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 5 (далі - заява). Така заява подається органу Пенсійного фонду України або уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі утворення) ради (далі - посадова особа виконавчого органу) або адміністратору центру надання адміністративних послуг за місцем взяття на облік внутрішньо переміщеної особи із використанням функціоналу Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (за технічної можливості) та електронних систем Мінсоцполітики.

Для отримувачів допомоги, які не підпадають під дію пункту 13-1, та які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 р. з територій, включених до переліку територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, та (або) у яких житлове приміщення знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання) внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, допомога призначається на другий шестимісячний період на підставі подання заяви на осіб із складу членів сім`ї, якщо середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача в такій сім`ї протягом тримісячного періоду, за який враховуються доходи на момент продовження виплати допомоги, не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги, та у разі, коли у складі сім`ї є особи, які втратили працездатність, та діти до 18 років та/або особи до 23 років, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти.

Допомога призначається на всіх осіб з числа внутрішньо переміщених осіб у такій сім`ї з урахуванням норм пункту 13-3 цього Порядку (підпункт 5 пункту 13-2 Порядку № 332 (у редакції чинній на день настання спірних правовідносин).

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 14 Порядку № 332 період, за який враховуються доходи, становить один квартал, що передує місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням або продовженням виплати допомоги на другий шестимісячний період, або три місяці, що передують місяцю звернення за допомогою або продовженням виплати допомоги на другий шестимісячний період.

Обчислення середньомісячного сукупного доходу отримувача для призначення допомоги проводиться шляхом ділення на 3 загальної суми сукупного доходу осіб за період, за який враховуються доходи.

Середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача обчислюється шляхом ділення середньомісячного сукупного доходу сім`ї на кількість членів сім`ї.

Таким чином, допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на другий шестимісячний період на сім`ю, у складі якої є неповнолітні діти, на підставі заяви одного з членів сім`ї (уповноваженої особи), якому вона в подальшому підлягає нарахуванню та виплаті, якщо середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача в такій сім`ї протягом тримісячного періоду, за який враховуються доходи на момент продовження виплати допомоги, не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Водночас розмір такої допомоги обчислюється із сукупного доходу всіх членів сім`ї.

Відповідно до частин першої-третьої статті 52 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний орган досліджує обставини, що мають значення для вирішення справи, виходячи з принципів законності та офіційності.

Адміністративний орган визначає відповідно до законодавства способи та обсяг встановлення обставин справи. При цьому адміністративний орган не обмежений доводами учасників адміністративного провадження, наданими ними доказами та клопотаннями.

Адміністративний орган повинен неупереджено дослідити всі обставини справи, у тому числі ті, що є сприятливими, а також ті, що є несприятливими для учасників адміністративного провадження.

Згідно з частиною другою статі 48 Закону України «Про адміністративну процедуру» орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належить до сфери його управління, зобов`язані за запитом адміністративного органу надати йому необхідні для вирішення справи документи та відомості, що перебувають у його володінні, протягом трьох робочих днів з дня отримання запиту, якщо інший строк не визначено законом або відповідним запитом адміністративного органу.

Подання особою заяви (особисто або через свого представника) вважається наданням такою особою згоди на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про неї, що міститься у витребовуваних документах та відомостях, в обсязі, визначеному законодавством для вирішення відповідної категорії справ.

Пунктами 1, 2 і 5 частини першої статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» підставами для обробки персональних даних є:

згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних;

дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень;

необхідність виконання обов`язку володільця персональних даних, який передбачений законом;

Отже, у разі подання одним з членів сім`ї (уповноваженою особою) заяви про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам презюмується, що інші члени сім`ї надали згоду на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про неї, що міститься у витребовуваних документах та відомостях, в обсязі, визначеному законодавством для вирішення відповідної категорії справ.

Поряд з цим, адміністративний орган зобов`язаний дослідити всі обставини, що мають значення для вирішення справи, зокрема розмір доходів усіх членів сім`ї заявника за один квартал, що передує місяцю, який передує місяцю відповідного звернення.

З матеріалів справи вбачається, що сукупний дохід сім`ї первинного заявника за виплатою допомоги ВПО ( ОСОБА_3 ) склав 217225,40 грн. (139 213,00 грн. - грошове забезпечення ОСОБА_1 , 76 106,40 грн. - заробітна плата ОСОБА_1 , 1906,00 грн. - допомога при народженні дитини, середньомісячний сукупний дохід - 72 408,47 грн. (217 225,40/3 місяця), середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї склав 18 102,12 грн. (72 408,47/4 особи).

У зв`язку із чим з 01.10.2024 відповідачем 1 припинено виплату допомоги ВПО ОСОБА_3 (чоловік), ОСОБА_1 (дружина) та ОСОБА_2 (донька), оскільки середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї (18 102,12 грн.) перевищує чотири розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня 2024 року.

Абзацом восьмим частини першої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність у розмірі 2361 гривня.

Тобто відповідач вірно провів відповідні розрахунки.

За таких обставин, Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради правомірно припинив виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями ст. ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139,241, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради (69035, м. Запоріжжя, вул. Вячеслава Зайцева, буд. 14, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова