Справа № 149/837/26
Суддя: Олійник І. В.
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/837/26
Провадження №2-а/149/19/26
Номер рядка звіту 140
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2026 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Олійника І. В.

за участі секретаря Янюк А. Й.

представника позивача - Костюка С. М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення.

Короткий зміст заявлених вимог

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваними постановами позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Проте, позивач не погоджується з вказаними постановами, оскільки подія адміністративних правопорушень та його вина у їх вчиненні не підтверджені належними доказами, поліцейським порушено порядок розгляду справи, а стягнення накладено без урахування ст. 36 КУпАП. Відтак, позивач просить визнати протиправними та скасувати оскаржувані постанови, а також здійснити розподіл судових витрат.

Рух справи та процесуальні дії

Ухвалою суду від 11.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачеві визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

19.03.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову, мотивуючи свою позицію тим, що оскаржувані постанови є правомірними та винесені з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки позивач був зупинений за порушення ПДР та відмовився надати для перевірки документи, а тому його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. В подальшому позивач під час руху транспортного засобу розмовляв по телефону, тримаючи його в руках, а тому його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Перед розглядом справ позивача ознайомлено з правами та обов`язками, передбаченими ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України. Підстави для застосування ст. 36 КУпАП відсутні, оскільки правопорушення були вчинені послідовно та розглядалися окремо. На підтвердження прийнятих рішень відповідачем надано відеозаписи з портативних відеореєстраторів (нагрудних камер) поліцейських.

Позиція учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6737322 від 27.02.2026 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн за те, що 27.02.2026 о 22:13 по вул. Українця Владислава, 56 у м. Хмільник він керуючи транспортним засобом "Volkswagen Passat", н.з. НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на транспортний засіб, реєстраційні документи на автомобіль, чим порушив пп. а п. 2.4 ПДР, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6737346 від 27.02.2026 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за те, що 27.02.2026 о 22:17 по вул. Українця Владислава, 56 у м. Хмільник він під час руху транспортного засобу користувався засобом зв`язку тримаючи його у руці, чим порушив пп. д п. 2.9 ПДР, за що передбачено відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За змістом пп. а, б п. 2.1 ПДР водій повинен при собі мати, а відповідно до пп. а п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського повинен пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання) (пп. д п. 2.9 ПДР).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 126 КУпАП).

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Оскаржувані постанови відповідають вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами (постанова Верховного Суду у справі № 686/11314/17).

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 23.10.2018 по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 по справі № 524/5536/17, від 23.10.2019 по справі № 357/10134/17 та інших.

На виконання обов`язку доказування правомірності прийнятих рішень суб`єктом владних повноважень подано відзив на позовну заяву, а також відеозаписи із портативних відеореєстраторів (нагрудних камер) поліцейських, посилання на які міститься в п. 7 оскаржуваних постанов. Цими відеозаписами зафіксовано, що позивач був зупинений за порушення ПДР, після зупинки та повідомлення її причини позивач на неодноразову вимогу поліцейського відмовився надавати посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, за що його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. В подальшому позивач перебуваючи за кермом транспортного засобу та розмовляючи по телефону, тримаючи його у руці, допустив рух транспортного засобу, за що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Факт того, що позивач керував транспортним засобом 27.02.2026 орієнтовно о 22:13 у м. Хмільник по вул. Українця Владислава ним не заперечується і не оспорюється. На відеозаписах поліцейський повідомив водієві причину зупинки, а саме ймовірне порушення п. 11.4 ПДР, отже законність підстав для зупинки відповідає п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію". На неодноразові вимоги поліцейського, водій відмовився пред`являти посвідчення водія та реєстраційні документи, висловивши умову спочатку надати докази вчиненого правопорушення. Як вірно встановлено поліцейським такі вимоги водія не відповідають п.п. а п. 2.4 ПДР, яким встановлено обов`язок водія пред`явити поліцейському для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. У свою чергу дослідження доказів вчиненого правопорушення відбувається під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Як з відеозаписів, так і з доказів наданих сторонами судом не встановлено розгляду справи про порушення водієм п. 11.4 ПДР.

Безпідставними є доводи представника позивача про те, що позивач не керував транспортним засобом під час спілкування по телефону, а автомобіль лише котився, отже водієм не було вчинено правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. За змістом абз. 3, 4 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Подібна за змістом позиція зазначена і в постанові КАС ВС від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а.

На відеозаписах з відеореєстраторів поліцейських видно, що під час спілкування водія по телефону автомобіль здійснив рух, проїхав незначну відстань та був зупинений водієм, отже правопорушення є закінченим у момент коли водій спілкуючись по телефону розпочав рух, а тому в діях водія наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд відхиляє доводи про порушення поліцейським порядку розгляду справ, оскільки відеозаписами із портативних відеореєстраторів зафіксовано дотримання поліцейським порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, зокрема роз`яснення позивачу норми закону, які передбачають відповідальність за адміністративні правопорушення, роз`яснення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення, прийняті рішення, а також порядок оскарження.

Суд відхиляє доводи позивача про наявність підстав для застосування ст. 36 КУпАП, оскільки з оскаржуваних постанов та досліджених відеозаписів встановлено, що правопорушення вчинені окремо та послідовно о 22:13 правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, після розгляду справи і прийняття постанови ЕНА № 6737322, о 22:17 вчинено наступне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, отже підстав для застосування ст. 36 КУпАП у поліцейського не було.

Також суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, зокрема те, що відповідачем доведено правомірність прийнятих рішень, а доводи позивача є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з чим судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 122, 126, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 162, 246, 250, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення серії ЕНА № 6737346, ЕНА №6737322 від 27.02.2026 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Повне судове рішення складено 30.03.2026.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , вул. Федора Ернста, 3 м. Київ.

Суддя Ігор ОЛІЙНИК