Справа № 460/26237/23
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А У Х В А Л А
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.О. Дорошенко, розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 у адміністративній справі за позовом:
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій.
Рішенням від 11.07.2024, яке набрало законної сили 30.09.2025, позов задоволено частково.

05.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання рішення суду у справі №460/26237/23. Заява обґрунтована тим, що на виконання рішення суду відповідач розглянув заяву про призначення пенсії за віком № ВЕБ-17001-Ф-С-23-127661 від 11.06.2023 та перевів позивача на пенсію за віком з 11.06.2023. Однак, в частині застосування показника середньої заробітної плати за 20202022 роки винесено рішення від 04.11.2025 №445/0315-24 про відмову у перерахунку пенсії в цій частині. Вважає, що вказане рішення відповідача, прийняте на виконання рішення суду, є протиправним.

Заява відповідає вимогам ч. 2 ст. 383 КАС України та подана у строк, встановлений ч. 4 ст. 383 КАС України.

Відповідач пояснень на заяву позивача не подав.

В силу вимог ч. 5 ст. 383 КАС України суд розглянув заяву в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Зазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Відтак, суд має з`ясувати, чи були оскаржувані дії пов`язані з виконанням судового рішення (продовжуючим правопорушенням), чи є самостійним предметом спору (новим правопорушенням).

Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.11.2018 №520/11829/17 (№К/9901/51263/18) (п.34).

Предметом спору у справі №460/26237/23 є переведення ОСОБА_1 на інший вид пенсії - пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за її призначенням (11.06.2023), а саме: за 2020-2022 роки.

Рішенням суду у справі №460/26237/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 у розрахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (11.06.2023), а саме за 2020-2022 роки.

При цьому, оскільки заява позивача за №ВЕБ-17001-Ф-С-23-127661 від 11.06.2023 у встановленому порядку розглянута не була, то для належного та ефективного способу захисту порушеного права позивача суд зобов`язав відповідача розглянути по суті заяву позивача про призначення пенсії за віком за №ВЕБ-17001-Ф-С-23-127661 від 11.06.2023 та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду порушеного питання, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У рішенні суд зазначив: «Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу у розрахунку пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2020-2022 роки».

Як встановлено судом, орган Пенсійного фонду листом від 24.12.2025 №24848-25193/М-02/8-1700/25 повідомив позивача, що на виконання рішення суду у справі № 460/26237/23 заяву позивача про призначення пенсії за віком за № ВЕБ-17001-Ф-С-23-127661 від 11.06.2023 розглянуто та з 11.06.2023 його переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV. Водночас, в частині застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020-2022 роки (12236,71 грн) при переведенні на пенсію за віком з 11.06.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області винесено рішення про відмову від 04.11.2025 №445/0315-24, обґрунтоване посиланням на ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (застосування середньої заробітної плати (доходу), визначеної частиною другою статті 40 цього Закону, для призначення пенсії лише при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за умови, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі).

Суд зауважує, що вказане питання було предметом судового розгляду в цій справі, за результатами якого суд дійшов висновку, що «…в спірній ситуації позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням при обчисленні такої пенсії відповідно до положень ч. 2 ст. 40 цього Закону покажчика середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (11.06.2023), тобто за 2020-2022 роки».

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 04.11.2025 №445/0315-24 є протиправним, оскільки суперечить висновкам суду, викладеним у рішенні від 11.07.2024 у справі №460/26237/23, які були підтримані Верховним Судом у постанові від 30.09.2025.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що судове рішення в цій справі виконане лише в частині призначення позивачу пенсії за віком на умовах Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 11.06.2023.

Разом з тим, приймаючи рішення про призначення позивачу пенсії за віком на умовах Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 11.06.2023, відповідачем не враховано правову оцінку, надану судом у рішенні від 11.07.2024, щодо наявного у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням при обчисленні такої пенсії відповідно до положень ч. 2 ст. 40 цього Закону покажчика середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (11.06.2023), тобто за 2020-2022 роки. Тобто в цій частині відповідачем проігноровані висновку, викладені судовому рішенні.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Конституційний Суд України, розглядаючи справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п.43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. При цьому, добровільне виконання боржником судового рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є законодавчо встановленим обов`язком такого боржника.

Водночас, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 04.11.2025 №445/0315-24 про відмову у перерахунку пенсії, прийняте на виконання рішення суду у справі №460/26237/23, яке набрало законної сили, оскільки приймаючи це рішення суб`єкт владних повноважень сприяє тривалому порушенню права позивача на соціальний захист та належний рівень життя, яке гарантоване статтею 46 Конституції України та відновлене у судовому порядку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, приймаючи рішення від 04.11.2025 №445/0315-24 ГУ ПФУ в Рівненської області порушено положення статей 46 та 129-1 Конституції України, статей 14 та 370 КАС України.

Керуючись статтями 248, 256, 294, 295, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Постановити окрему ухвалу про виявлені порушення закону, яку довести до відома суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 04.11.2025 №445/0315-24 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленому судом порушенню закону, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 22.10.1996 Здолбунівським РВ УМВС України в Рівненській області) пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за її призначенням, а саме: за 2020-2022 роки, починаючи з 11.06.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомити Рівненський окружний адміністративний суд про вжиті заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, у тридцятиденний строк з дня отримання (вручення) копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення (підписання).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання) безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повна ухвала складена 30 березня 2026 року.

Суддя Н.О. Дорошенко