Справа № 360/2115/19
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2026-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про прийняття звіту про виконання рішення суду

та

припинення судового контролю за виконанням рішення суду

27 березня 2026 року м. ДніпроСправа № 360/2115/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши у письмовому провадженні звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 (далі заявник, позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі УПФУ в м. Сєвєродонецьку) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 13 червня 2019 року, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року, позов ОСОБА_1 до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області в частині зобов`язання відповідача провести поновлення та виплату пенсії за віком позивачу з 07 жовтня 2009 року по 16 серпня 2017 року шляхом призначення її знову відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів залишено без розгляду через пропуск строку звернення до суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року позов ОСОБА_1 до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 13 грудня 2018 року № 2171/07/2018 про відмову в поновлені пенсії ОСОБА_1 за заявою від 11 травня 2017 року; зобов`язано УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 17 серпня 2017 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Верховного Суду від 20 серпня 2020 року ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року скасовано, справу № 360/2115/19 направлено до Луганського окружного адміністративного суду для продовження розгляду в частині позовних вимог за період з 07 жовтня 2009 року по 16 серпня 2017 року.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року, позов ОСОБА_1 до УПФУ в м. Сєвєродонецьку про зобов`язання провести поновлення та виплату пенсії з 07 жовтня 2009 року по 16 серпня 2017 року задоволено; зобов`язано УПФУ в м. Сєвєродонецьку поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по 16 серпня 2017 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Від представника ОСОБА_1 до суду 05 листопада 2025 року надійшли заява про заміну УПФУ в м. Сєвєродонецьку його правонаступником ГУПФУ в Луганській області, клопотання про встановлення судового контролю за виконання рішення суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19 та зобов`язання ГУПФУ в Луганській області подати у десятиденний строк до суду звіт про виконання рішення суду від 08 жовтня 2020 року по справі № 360/2115/19.

Ухвалою від 10 листопада 2025 року задоволено заяву адвоката Меламеда В.Б. в інтересах ОСОБА_1 про заміну відповідача у справі за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в м. Сєвєродонецьку про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; замінити відповідача у справі № 360/2115/19 з УПФУ в м. Сєвєродонецьку на правонаступника - ГУПФУ в Луганській області.

Ухвалою від 14 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Меламеда В.Б. в інтересах ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19; змінено спосіб і порядок виконання рішення суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19 шляхом стягнення з ГУПФУ в Луганській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати донарахованої за період з 07 жовтня 2009 року по 16 серпня 2017 року пенсії в сумі 13540,71 грн.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року скасовано в частині відмови у задоволенні заяви адвоката Меламеда В.Б. в інтересах ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 360/2115/19; заяву адвоката Меламеда В.Б. в інтересах ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 360/2115/19 задоволено частково; зобов`язано ГУПФУ в Луганській області протягом одного місяця з дня отримання копії даної ухвали подати до Луганського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року по справі № 360/2115/19; попереджено начальника ГУПФУ в Луганській області про можливість накладення штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за наслідками розгляду звіту або у разі неподання звіту про виконання рішення суду; в іншій частині ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2025 року залишено без змін.

Від ГУПФУ в Луганській області до суду 17 березня 2026 року надійшов звіт від 16 березня 2026 року № 1200-0902-7/6576 про виконання вказаного рішення суду, в якому вказано, що у червні 2020 року ОСОБА_1 виплачено заборгованість з пенсії, нараховану на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року у справі № 360/2115/19, за період з 17 серпня 2017 року по 28 лютого 2020 року в сумі 50224,40 грн.

На виконання рішень Луганського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року у справі № 360/2115/19 та від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19 УПФУ в м. Сєвєродонецьку ОСОБА_1 поновлено нарахування пенсії з 07 жовтня 2009 року. Сума заборгованості за період з 07 жовтня 2009 року по 31 березня 2021 року склала 178158,01 грн.

Заборгованість з нарахованої пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по 31 січня 2021 року в сумі 178158,01 грн, з урахуванням виплаченої в червні 2020 року пенсії за період з 17 серпня 2017 року по 31 травня 2020 року в сумі 50224,40 грн, 11 листопада 2021 року включено до Реєстру судових рішень, реєстраційний номер С1933579.

У квітні 2021 року ОСОБА_1 виплачено заборгованість з пенсії, нараховану на виконання рішення суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19, в сумі 37265,72 грн (з урахуванням норм статті 46 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV)) та поточну пенсію за квітень 2021 року в розмірі 2966,43 грн.

З 01 квітня 2021 року по 30 червня 2023 року ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась пенсія в повному розмірі, заборгованості за цей період немає.

З травня 2021 року по червень 2023 року ОСОБА_1 щомісяця разом із поточною пенсією за відповідний місяць виплачувалась заборгованість, нарахована на виконання рішення у справі № 360/2115/19, в сумі 2966,43 грн.

Загальна сума виплаченої заборгованості з пенсії, нарахованої на виконання рішень суду від 13 червня 2019 року у справі № 360/2115/19 та від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19, складає 164617,30 грн.

Останнім місяцем нарахування пенсії ОСОБА_1 є червень 2023 року, у якому до виплати на основну відомість нараховано пенсію за червень 2023 року в сумі 3166,43 грн та на додаткову відомість - заборгованість, нараховану на виконання рішення у справі № 360/2115/19, в сумі 2966,43 грн, всього в червні 2023 року ОСОБА_1 виплачено 6132,86 грн.

Невиплата залишку заборгованості, нарахованої на виконання рішень суду у справі № 360/2115/19, обумовлена припиненням виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2023 року відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV - у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд, на підставі листа АТ «Державний Ощадний банк України» від 13 липня 2023 року № 110.14-20/35380/2023/БТ, яким надано інформацію за період з 01 липня 2022 року по 30 червня 2023 року (соціальна пенсія) по клієнтам, за рахунками яких суми пенсій та грошової допомоги одержуються за довіреністю більше як один рік або не одержуються більше як один рік, у тому числі щодо позивача, номер поточного рахунку - НОМЕР_1 .

Дії ГУПФУ в Луганській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01 липня 2023 року у судовому порядку позивачем не оскаржені.

До тепер виплата пенсії ОСОБА_1 не поновлена. Виплату пенсії ОСОБА_1 можливо поновити у разі подання нею заяви про виплату пенсії на поточні рахунки в уповноважених банках відповідно до норм пункту 10 Постанови № 1596 та проходження ідентифікації, враховуючи норми статті 47-1 Закону № 1058-IV.

За рішенням суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19 невиплаченою ОСОБА_1 залишається пенсія в сумі 13540,71 грн ((сума заборгованості за період з 07 жовтня 2009 року по 31 березня 2021 року) 178158,01 грн (виплачена частина заборгованості) 164617,30 грн = 13540,71 грн).

Також представник ГУПФУ в Луганській області зауважив, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі № 360/1565/24, що набрало законної сили 09 жовтня 2025 року, відмовлено повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУПФУ в Луганській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалюючи рішення у справі № 360/1565/24, окрім іншого, суд виходив з того, що як на час подання спірної заяви про виплату пенсії позивачу на визначений нею банківський рахунок, так і на час розгляду справи виплата пенсії позивачу на підставі пункту 4 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV припинена (з 01 липня 2023 року) у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд та у визначеному законом порядку не поновлювалась.

Підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до пункту 10 Порядку № 1596 трьома шляхами: або особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду, або до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, або від установи уповноваженого банку, а органи Пенсійного фонду України уповноважені здійснювати виплату пенсії через поточні рахунки в банках у разі наявності заяви про виплату пенсії або грошової допомоги (бланк якої є Додатком № 1 до Порядку № 1596).

Однак, у випадку позивача поданню заяви про виплату пенсії на банківський рахунок має передувати подання заяви про поновлення виплати раніше призначеної пенсії. Матеріалами справи підтверджено, що позивач (представник позивача) у період з 01 липня 2023 року по цей час з заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії у порядку, визначеному Порядком № 22-1, до територіального органу Пенсійного фонду України не звертались.

З урахуванням викладеного, у межах спірних правовідносин, що склались у цій справі, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснювати виплату поточної пенсії ОСОБА_1 , у тому числі суму недоотриманої пенсії з 01 липня 2023 року, з урахуванням масових перерахунків та з компенсацією втрати частини доходів, на визначений нею банківський рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у АТ «Ощадбанк». Суд дійшов висновку, що ГУПФУ в Луганській області правомірно не здійснило виплату пенсії на особистий банківський рахунок позивача, а отже, оскаржувані дії та бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах відсутні.

ГУПФУ в Луганській області стверджує, що ОСОБА_1 у встановленому порядку до Головного управління заяви про поновлення виплати пенсії та заяви про виплату пенсії на поточні рахунки в уповноважених банках не подавала, тому частина заборгованості з пенсії в сумі 13540,71 грн, нарахована на виконання рішення суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19, невиплачена ОСОБА_1 з вини пенсіонера.

ГУПФУ в Луганській області вжило всіх залежних від нього заходів з метою належного та повного виконання рішення суду від 08 жовтня 2020 року по справі № 360/2115/19, втім затримка у виплаті частини заборгованості з пенсії в сумі 13540,71 грн ОСОБА_1 зумовлена не бездіяльністю ГУПФУ в Луганській області, а об`єктивними обставинами.

Також вказано, що беручи до уваги ухвалу суду від 14 листопада 2025 року у справі № 360/2115/19, яка залишена без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року в частині зміни способу і порядку виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19 шляхом стягнення з ГУПФУ в Луганській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати донарахованої за період з 07 жовтня 2009 року по 16 серпня 2017 року пенсії в сумі 13540,71 грн, враховуючи приписи Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», сума заборгованості, нарахована на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19 за період з 07 жовтня 2009 року по 16 серпня 2017 року в сумі 13540,71 грн, підлягає стягненню шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України.

На підтвердження обставин, зазначених у звіті, ГУПФУ в Луганській області в матеріали справи надано копії: довідки від 11.09.2023 № 3710/05-16 щодо виплати заборгованості з пенсії на виконання рішення у справі № 360/2115/19; листа АТ «Державний Ощадний банк України» від 13.07.2023 № 110.14- 20/35380/2023/БТ; запиту ОСОБА_2 від 05.09.2023 № 7683; листа від 12.09.2023 № 1200-0202-8/18011; звернення від 21.06.2024 ВЕБ-12001-Ф-С-24-105906 з додатками; листа від 18.07.2024 № 4888-4360/Ж-02/8-1200/24; листа ГУПФУ в місті Києві від 20.12.2024 № 2600-1101-9/243260 з додатком; листа від 20.01.2025 № 1200-0202-8/1858; заяви про поновлення виплати пенсії за віком від 02.03.2025; листа від 14.03.2025 № 1200-0210-8/6473; звернення від 12.05.2025; листа від 26.05.2025 № 1200-0202-8/13094; звернення від 01.08.2025; листа від 29.08.2025 № 7962-7840/Ж-02/8-1200/25; звернення від 14.10.2025; листа від 04.11.2025 № 10929-11159/Ж-02/8-1200/25; звернення від 10.11.2025; листа від 24.11.2025 № 12310-13303/Ж-02/8-1200/25; звернення ВЕБ-12001-Ф-С-25-298733 від 26.11.2025; рішення від 26.11.2025 про невстановлення особи; листа від 27.11.2025 № 1300-5309-9/160549 до ВІО; листа від 17.12.2025 № 1200-0201-8/38811; листа від 24.11.2025 № 14681-14758/М-02/8-1200/25; скріншота з ІКІС ПФУ Реєстр судових рішень; скріншота з ІКІС ПФУ ППВП та ЕПС.

Ухвалою від 20 березня 2026 року звіт ГУПФУ в Луганській області про виконання рішення суду призначено до розгляду в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи) на 27 березня 2026 року; запропоновано адвокату Меламеду В.Б. в інтересах ОСОБА_1 подати до суду пояснення щодо звіту ГУПФУ в Луганській області про виконання рішення суду.

Від адвоката Меламеда В.Б. до суду 26 березня 2026 року надійшли заперечення щодо звіту ГУПФУ в Луганській області, в яких зазначено, що постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року установлено, що рішення суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19 залишається невиконаним. Єдиним предметом перевірки у цьому провадженні є питання, чи здійснив відповідач фактичну виплату позивачці заборгованості з пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по 16 серпня 2017 року.

Представник стверджує, що здійснена у червні 2020 року виплата в сумі 50224,40 грн не стосується рішення суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19, а є виплатою, здійсненою на виконання рішення суду від 13 червня 2019 року у справі № 360/2115/19. Виплата 40232,15 грн є виплатою поточної суми пенсії за період з червня 2020 року по квітень 2021 року, тому також не стосується виплати пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по 16 серпня 2017 року. Упродовж травняжовтня 2021 року щомісячний розмір пенсії позивачки становив 5932 грн, який з листопада 2021 року штучно розбито на дві частини: 3166 грн - поточна пенсія, 2966 грн - нібито щомісячна виплата в рахунок боргу. При цьому сума «боргової» частини (2966 грн) є меншою за місячний розмір пенсії станом на вересень 2019 року (4269 грн), що свідчить про те, що відповідач фактично скоротив поточну пенсію позивачки, а утворену різницю позиціонує як «погашення боргу».

Таким чином представник ОСОБА_1 вважає, що жодна з сум, наведених відповідачем у звіті, не є підтвердженням виплати заборгованості за рішенням від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19 за період з 07 жовтня 2009 року по 16 серпня 2017 року.

Відповідач не надав жодного розрахунку нарахованої пенсії за спірний період з 07 жовтня 2009 року по 16 серпня 2017 року, а також розрахунки пенсії за вересень 2019 року (у сумі 4269 грн) та за період з травня по жовтень 2021 року (у сумі 5932 грн). Крім того, відповідач не пояснив підстав і механізму зменшення розміру пенсії з листопада 2021 року до рівня, нижчого, ніж у вересні 2019 року, що свідчить про недоведеність правомірності здійснених нарахувань.

При розгляді звіту про виконання рішення суду, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до частин другої, третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19, від 01 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справі № 140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, у якій Суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Зазначені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01 лютого 2022 року у справі № 420/177/20 та ухвалах від 26 січня 2021 року у справі № 611/26/17, від 07 лютого 2022 року у справі № 200/3958/19-а.

Відповідності до частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 382-1 КАС України встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Згідно із частиною першою статті 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Абзацом першим частини першої статті 382-3 КАС України визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 382-3 у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Частиною десятою статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу (частина одинадцята статті 382-3 КАС України).

Отже з наведених положень слідує, що визначеними у частині другій статті 382-3 КАС України підставами для відмови у прийнятті звіту, наслідком чого є накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу, є:

- не наведення суб`єктом владних повноважень обґрунтованих обставин, які ускладнюють виконання судового рішення, або

- заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення, або

- звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Судом eстановлено, що звіт ГУПФУ в Луганській області від 16 березня 2026 року № 1200-0902-7/6576 відповідає вимогам, встановленим частинами другою, третьою статті 382-2 КАС України.

Розглянувши звіт про виконання рішення суду разом з доданими до нього доказами, суд установив, що ГУПФУ в Луганській області на виконання рішення суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19 вчинено такі дії:

- на виконання рішень суду у справі № 360/2115/19 ОСОБА_1 нараховано пенсію за період з 07 жовтня 2009 року по 31 березня 2021 року в загальному розмірі 178158,01 грн, у тому числі за період з 07 жовтня 2009 року по 31 березня 2021 року в сумі 127933,61 грн та за період з 01 серпня 2017 року по 28 лютого 2020 року в сумі 50224,40 грн (підтверджено витягом з ІКІС ПФУ: РС);

- заборгованість в розмірі 178158,01 грн зареєстровано в Реєстрі рішень суду 11 листопада 2021 року за реєстраційним номером С1933579 (підтверджено витягом з ІКІС ПФУ: РС);

- з квітня 2021 року розпочато виплату ОСОБА_1 поточної пенсії (підтверджено витягом з ІКІС ПФУ про виплату пенсії);

- у червні 2020 року виплачено ОСОБА_1 нараховану на виконання рішень суду у справі № 360/2115/19 пенсію в розмірі 50224,40 грн (за період з 01 серпня 2017 року по 28 лютого 2020 року на виконання рішення суду від 13 червня 2019 року); у квітні 2021 року 37265,72 грн; з травня 2021 року по червень 2023 року включно - по 2966,43 грн щомісяця, а всього - 164617,30 грн (підтверджено витягом з ІКІС ПФУ про виплату пенсії та довідкою від 11 вересня 2023 року № 3710/05-16);

- з липня 2023 року припинено нарахування ОСОБА_1 відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV - у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд, на підставі листа АТ «Державний Ощадний банк України» від 13 липня 2023 року № 110.14-20/35380/2023/БТ, яким надано інформацію за період з 01 липня 2022 року по 30 червня 2023 року (соціальна пенсія) по клієнтам, за рахунками яких суми пенсій та грошової допомоги одержуються за довіреністю більше як один рік або не одержуються більше як один рік, у тому числі щодо позивача (підтверджено довідкою АТ «Державний Ощадний банк України», листами ГУПФУ, направленими у відповідь на звернення позивачки та її представника);

- залишок невиплаченої пенсії, нарахованої на виконання рішення суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19 складає 13540,71 грн (178158,01 грн (нарахована на виконання рішень суду у справі № 360/2115/19 заборгованість) - 164617,30 грн (виплачена сума заборгованості, нарахована на виконання рішень суду у справі № 360/2115/19)).

Наведеними установленими судом обставинами спростовуються твердження адвоката Меламеда В.Б., що ГУПФУ в Луганській області разом зі звітом про виконання рішення суду не надано доказів нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії минулих періодів, у тому числі за період з 07 жовтня 2009 року по 16 серпня 2017 року.

При цьому суд вважає, що надані в матеріали справи витяг з ІКІС ПФУ: РС, витяг з ІКІС ПФУ про виплату пенсії та довідка від 11 вересня 2023 року № 3710/05-16 є належними доказами здійснених відповідачем нарахування та часткової виплати ОСОБА_1 сум пенсії минулих періодів (з 07 жовтня 2009 року по 31 березня 2021 року), тобто за весь період невиплати позивачу пенсії до місяця поновлення її виплати (квітень 2021 року).

Як установлено судом, невиплаченою за цей період залишається донарахована на виконання рішень суду у справі № 360/2115/19 пенсія в сумі 13540,71 грн, що вказує на неповне виконання рішення суду.

Статтею 46 Закону № 1058-IV визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до абзацу першого статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 47-1 Закону № 1058-IV визначено, що виплата пенсії особам, які тимчасово проживають за межами України, здійснюється на поточні рахунки, відкриті в установах банків, розташованих на території України, за умови проходження особою фізичної ідентифікації до 31 грудня кожного календарного року.

Порядок виплати пенсії на час тимчасового проживання за кордоном встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

У частині другій статті 49 Закону № 1058-ІV визначено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 Закону № 1058-ІV.

З наведених правових норм слідує, що виплату пенсії, у тому числі й минулих періодів, пенсіонерам, які тимчасово проживають за межами України, можливо здійснювати на поточні рахунки, відкриті в установах банків, розташованих на території України.

Однак, як встановлено судом, з липня 2023 року виплату пенсії ОСОБА_1 припинено відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV - у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд, на підставі листа АТ «Державний Ощадний банк України» від 13 липня 2023 року № 110.14-20/35380/2023/БТ.

Суду не надано доказів звернення позивачки (її представника) до суду за оскарженням рішення ГУПФУ в Луганській області про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2023 року.

У свою чергу, у суду під час вирішення питань щодо прийняття звіту відповідача про виконання рішення суду відсутні підстави для надання правової оцінки тим рішенням, діям чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені) ним після постановлення відповідного рішення, та які виходять за межі предмету спору, що перебував на вирішенні у справі, тобто вирішення нового спору, який не існував на час постановлення відповідного рішення та із ним не пов`язаний.

На цей час суду не надано доказів поновлення ОСОБА_1 виплати пенсії.

Як стверджує ГУПФУ в Луганській області виплату пенсії ОСОБА_1 можливо поновити у разі подання нею заяви про виплату пенсії на поточні рахунки в уповноважених банках відповідно до норм пункту 10 Постанови № 1596 та проходження ідентифікації, враховуючи норми статті 47-1 Закону № 1058-IV.

У свою чергу виплата пенсії, у тому числі минулих періодів, без подання заяви про поновлення виплати раніше призначеної пенсії у порядку, визначеному Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, є неможливим.

У рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі № 360/1565/24 за позовом ОСОБА_1 до ГУПФУ в Луганській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року, судом установлено, що підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії, якій, у випадку позивача, має передувати подання заяви про поновлення виплати раніше призначеної пенсії. Проте позивач (представник позивача) у період з 01 липня 2023 року по день постановлення рішення у справі з заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії у порядку, визначеному Порядком № 22-1, до територіального органу Пенсійного фонду України не звертались, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснювати виплату поточної пенсії ОСОБА_1 , у тому числі суму недоотриманої пенсії з 01 липня 2023 року, з урахуванням масових перерахунків та з компенсацією втрати частини доходів, на визначений нею банківський рахунок, відкритий у АТ «Ощадбанк».

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішенням суду у справі № 360/1565/24 підтверджено правомірність дій ГУПФУ в Луганській області щодо невиплати позивачу пенсії (поточної та минулих періодів) з 01 липня 2023 року по день постановлення рішення у цій справі.

Підсумовуючи встановлені обставини, суд погоджується з твердженнями ГУПФУ в Луганській області, що територіальним органом Пенсійного фонду України вживалися заходи щодо належного виконання рішення суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19 у визначений Законом № 1058-IV спосіб.

А також, що залишок нарахованої на виконання рішення суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19 заборгованості в розмірі 13540,71 грн невиплачений ОСОБА_1 не з вини ГУПФУ в Луганській області, а у зв`язку із об`єктивними обставинами, що унеможливлюють таку виплату, - припинення виплати пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закон № 1058-IV та не звернення ОСОБА_1 за поновленням її виплати у порядку, визначеному Порядком № 22-1.

Наразі судом не встановлено обставин, які б свідчили про недобросовісність дій ГУПФУ в Луганській області саме під час виконання рішення суду, його умисне невиконання або ухилення від його виконання.

Навпаки судом установлено, що боржник не ухиляється від виконання рішення суду та вчиняє всіх залежних від нього заходів з метою виплати ОСОБА_1 нарахованих на виконання рішення суду коштів, а невиконання рішення суду у повному обсязі на теперішній час є наслідком об`єктивних обставин, а не свідомим ухиленням ГУПФУ в Луганській області від виконання такого рішення.

Саме у зв`язку із існуванням вказаних обставин, що перешкоджають та унеможливлюють виконання рішення суду у визначений у ньому спосіб, а також, враховуючи невиконання рішення суду протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням, судом ухвалою від 14 листопада 2025 року, залишеною в цій частині без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року, змінено спосіб і порядок виконання рішення суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19 шляхом стягнення з ГУПФУ в Луганській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати донарахованої за період з 07 жовтня 2009 року по 16 серпня 2017 року пенсії в сумі 13540,71 грн.

Отже оскільки судом установлено, що виконання рішення суду по цій справі ускладнено існуванням об`єктивних причин, а не свідомим ухиленням ГУПФУ в Луганській області від виконання такого рішення, суд дійшов висновку про відсутність визначених у частині другій статті 382-3 КАС України підстав для відмови в прийнятті звіт, тому приймає звіт ГУПФУ в Луганській області від 16 березня 2026 року № 1200-0902-7/6576.

У свою чергу, підстави для застосування штрафу до керівника ГУПФУ в Луганській області відсутні, оскільки звіт судом приймається, а невиконання судового рішення обумовлене причинами, які не залежать від волевиявлення ГУПФУ в Луганській області.

Щодо установлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду суд зазначає таке.

За своїм змістом заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких від звернувся до суду.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Метою встановлення судового контролю шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення є спонукання суб`єкта владних повноважень до виконання судового рішення зокрема і шляхом застосування наслідків, передбачених статтею 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України - накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половина якого стягується на користь заявника.

Оскільки після зміни способу і порядку виконання рішення суду шляхом стягнення з суб`єкта владних повноважень відповідних виплат, подальше виконання рішення суду здійснюватиметься не відповідачем, а органом Казначейства у порядку безспірного списання коштів відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 № 45), то установлення судом нового строку ГУПФУ в Луганській області для подання звіту про виконання цього рішення суду жодним чином не вплине на установлені судом причини невиконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 залишку донарахованої на виконанні рішення суду пенсії та не спонукатиме ГУПФУ в Луганській області до такої виплати.

Тобто установлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19 у даному випадку жодним чином не відповідатиме меті такого заходу судового контролю.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги представника ОСОБА_1 про зобов`язання ГУПФУ в Луганській області подати у десятиденний строк новий звіт про виконання рішення суду.

Крім того, суд зауважує, що за Порядком № 845 суд не повноважений змінювати установлений механізм виконання органами казначейства рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів).

Також суд не повноважений покладати на орган Казначейства, що буде виконувати рішення суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19, обов`язок подати звіт про виконання судового рішення, оскільки відповідно до положень статті 382 КАС України такий обов`язок може бути покладений на суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, тобто відповідача (боржника), а не на орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на якого покладається обов`язок виконання рішення суду про стягнення коштів.

Керуючись статтями 248, 256, 295, 382, 382-1, 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 16 березня 2026 року № 1200-0902-7/6576, який надійшов до суду 17 березня 2026 року, про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19.

Припинити судовий контроль за виконанням рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року у справі № 360/2115/19, встановлений постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя К.О. Пляшкова