Справа № 380/22982/24
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду

30 березня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа № 380/22982/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі № 380/22982/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2025, позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у задоволенні рапорту ОСОБА_1 від 08.09.2024 про звільнення з військової служби у запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26, абзацу 12 пункту 3, частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.09.1992 №2232-ХІІ за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи та відсутністю інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 08.09.2024 про звільнення з військової служби, з урахуванням того, що такий має право на звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26, абзацу 12 п. 3, ч. 12, статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та прийняти рішення відповідно до вказаного Закону, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Позивач 19.03.2026 (вх. № 22468) подав заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду, у якій просить визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі № 380/22982/24 та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню пункту 9 частини 1 статті 129, статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України при виконанні рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі № 380/22982/24. Про вжиті заходи повідомити Суд протягом 10 днів.

Заяву обґрунтовує тим, що 10.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) було надіслано вимогу державного виконавця, а 10.08.2025 повторну вимогу державного виконавця з метою отримання відомостей при вчинені дії на виконання виконавчого документа виконавчого листа № 380/22982/24, виданого 20.12.2024 Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 08.09.2024 про звільнення з військової служби, з урахуванням того, що такий має право на звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26, абзацу 12 п. 3, ч. 12, статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та прийняти рішення відповідно до вказаного Закону, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні. Позивач вважає, що відповідач проігнорував та не виконав законні вимоги державного виконавця, про що свідчить лист-відповідь Личаківського ВДВС у м. Львові ЛМУМЮ України № 51736 про те, що відповідь на вимогу державного виконавця не надходила.

Адвокат Завалишин Ю.О. 17.09.2025 в інтересах ОСОБА_1 направив до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) адвокатський запит № 1709 із проханням повідомити про результати виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі № 380/22982/24, надати письмову відповідь з рішенням про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, надати витяг з наказу про звільнення ОСОБА_1 з військової служби. Відповідь на вказаний запит № 08/24992-25-Вих «Про надання відповіді» отримано 26.09.2025 і згідно з такою, розгляд рапорту ОСОБА_1 в установленому порядку є неможливим у зв`язку з відсутністю військовослужбовця на місці служби та його перебування в статусу особи, яка самовільно залишила військову частину, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі № 380/22982/24 перебуває на виконанні.

Суд, розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи № 380/22982/24, зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) також передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Вимоги до такої заяви наведені в частині другій статті 383 КАС України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.12.2021 у справі № 9901/235/20 сформувала правовий висновок, згідно з яким стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви. Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою. Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається невиконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

Верховний Суд у постановах від 20.01.2021 у справі № 640/1364/19 та від 08.11.2024 у справі № 340/222/20 дійшов висновку, що при здійсненні судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 383 КАС України обов`язково підлягають з`ясуванню обставини виконання судового рішення в примусовому порядку, а не обставини невиконання відповідачем судового рішення в добровільному порядку.

За усталеною судовою практикою звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви в порядку статті 383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій з примусового виконання рішення суду, зокрема і щодо перевірки його виконання, належать насамперед до повноважень виконавців, а звернення до суду в порядку наведеної статті є винятковим заходом, до якого позивач може вдатися, коли вичерпає всі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду (постанови Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 805/1458/17-а, від 27.06.2019 у справі № 807/220/18; аналогічний підхід застосовано в ухвалах Верховного Суду від 05.07.2021 у справі № 260/636/19, від 18.12.2020 у справі № 200/5793/20-а).

Згідно із частиною четвертою статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Таким законом в Україні є Закон № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Частина перша статті 373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Із матеріалів справи суд встановив, що 12.02.2025 позивач пред`явив виконавчий лист № 380/22982/24 від 20.12.2024 до Личаківського ВДВС у місті Львові ЛМУМЮ України.

Старший державний виконавець Личаківського ВДВС у м. Львові ЛМУМЮ України Дробний А.М. 13.02.2025 прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 77188329 на підставі виконавчого листа № 380/22982/24, виданого 20.12.2024. Постановою цього ж державного виконавця від 04.03.2025 виконавче провадження № 77188329 було зупинено на підставі частини 1 статті 38 Закону № 1404-VIII, а постановою про поновлення виконавчих дій від 10.07.2025 виконавче провадження № 77188329 поновлено на підставі частини 5 статті 35 Закону № 1404-VIII.

Старший державний виконавець Личаківського ВДВС у м. Львові ЛМУМЮ України Дробний А.М. 10.07.2025 надіслав вимогу з метою отримати відомості щодо виконання виконавчого листа № 380/22982/24, виданого 20.12.2024 Львівським окружним адміністративним судом.

У матеріалах справи містить також лист-відповідь Личаківського ВДВС у м. Львові ЛМУМЮ України № 51736 від 05.09.2025 представнику Кісілевича Н.Б. про те, що на адресу військової частини НОМЕР_1 з метою отримати відомості щодо виконання вимог виконавчого документа скеровано вимогу виконавця від 10.07.2025 № 7188329 і станом на 04.09.2025 відповідь не надходила.

Таким чином, із заяви позивача та поданих до неї доказів видно, що орган державної виконавчої служби здійснює дії щодо примусового виконання судового рішення № 380/22982/24 в межах виконавчого провадження № 77188329.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною третьою цієї ж статті виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що до заяви позивачем не подано доказів закінчення виконавчого провадження № 77188329 чи використання державним виконавцем всіх можливих засобів для виконання судового рішення.

Суд зауважує, що повноваження щодо вчинення дій з примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до повноважень виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є винятковим заходом, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

На звернення позивача із заявою про визнання протиправною бездіяльності, вчиненою суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі № 380/22982/24 відсутні правові та фактичні підстави для застосування механізму, визначеного статтею 383 КАС України.

Суд робить висновок, що державним виконавцем не використано усі можливості для примусового виконання рішення суду у даній справі, а тому суд вважає, що звернення позивача в порядку статті 383 КАС України є передчасним і відсутні підстави для задоволення даної заяви.

При цьому суд зазначає, що відмова у задоволенні відповідних вимог заявника (позивача) не є обмеженням права останнього на ефективний судовий захист, зокрема, на стадії виконання судового рішення, а зумовлена необхідністю дотримання обов`язкових (наведених вище) норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241-243, 248, 256, 293, 294, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Хома О. П.