Справа № 440/1502/25
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 30 березня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/1502/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської митниці про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської митниці про скасування податкового повідомлення-рішення, а саме просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Полтавської митниці від 31.12.2024 №UA28 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем Мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами, в сумі 33 012,61 грн.;

- від 31.12.2024 №UA29 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем Акцизний податок на транспортні засоби, ввезені на територію України фізичними особами, в сумі 46 242,40 грн.;

- від 31.12.2024 №UA30 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем Податок на додану вартість з ввезених на митну територію України товарів фізичними особами, в сумі 100 033,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що податкові повідомлення-рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті за результатами перевірки з неправильним застосуванням норм податкового та митного законодавства. Зокрема, позивач зазначає, що при митному оформленні транспортного засобу ним правомірно застосовано пільги щодо звільнення від оподаткування, передбачені законодавством на період воєнного стану. Крім того вказує, що класифікація ввезених транспортних засобів як легкових автомобілів (категорія М1) є правильною та підтверджується митними деклараціями, реєстраційними документами та експертними висновками. Висновки контролюючого органу про порушення законодавства та заниження податкових зобов`язань є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи . Крім того, позивач посилається на принцип презумпції правомірності рішень платника податків у разі неоднозначного трактування норм права, що має застосовуватись при вирішенні даного спору. У зв`язку з наведеним позивач вважає, що спірні рішення відповідача прийняті без належного правового та фактичного обґрунтування, а тому підлягають скасуванню. Крім того позивач просить суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

28.02.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечував проти позовних вимог, просив у їх задоволенні відмовити. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що за результатами документальної невиїзної перевірки встановлено порушення позивачем вимог митного та податкового законодавства при ввезенні транспортних засобів, що стало підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Ввезені позивачем транспортні засоби фактично є спеціалізованими автомобілями (швидкої допомоги), а не звичайними легковими автомобілями, що підтверджується їх конструкцією, оснащенням, документами та фотоматеріалами, такі транспортні засоби не підпадають під пільговий режим оподаткування, передбачений для легкових автомобілів, а тому застосування позивачем податкових пільг є безпідставним. Крім того вказує на те, що позивач не забезпечив належної обачності щодо правильності нарахування та сплати митних платежів, чим порушив вимоги законодавства. Поміж іншого, відповідач зазначає, що класифікація транспортних засобів як спеціалізованих підтверджується як митними деклараціями, так і реєстраційними документами іноземної держави, встановлені під час перевірки обставини свідчать про правомірність донарахування податкових зобов`язань, процедура проведення перевірки та прийняття рішень відповідає вимогам законодавства. Таким чином, відповідач вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими, а доводи позивача не спростовують встановлених порушень, у зв`язку з чим підстав для задоволення позову немає.

В подальшому до суду надійшли відповіді на відзив, в яких позивач повністю підтримував позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Розпорядженням керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 № 807 відповідно до пункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 440/1502/25 за результатами якого головуючим суддею у справі визначено суддю Чеснокову А.О.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2025 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської митниці про скасування податкового повідомлення-рішення прийнято до провадження, розгляд справи розпочато спочатку.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

До митного оформлення Київської митниці в режимі імпорту ОСОБА_1 подано електронні митні декларації типу «ІМ 40 ДЕ» (далі ЕМД):

від 28.04.2022 №UA100140/2022/702013 на товар: «Моторний транспортний засіб, призначений для перевезення людей: Автомобіль швидкої допомоги, укомплектований носилками, вакуумним матрасом, кріслом-каталкою, шкафчиками, проблисковими маячками: - марки RENAULТ; - модель TRAFІC; - бувший у використанні; - об`єм двигуна 1598 куб. см; номер кузова НОМЕР_1 (Франція); тип двигуна - дизель; - номер двигуна н/в; кількість місць 4, в тому числі місце водія; тип кузова - універсал; календарний рік виготовлення - 2016, модельний рік виготовлення - 2016; - колір - білий; призначення використання - пасажирський; категорія - М1; колісна формула - 4*2; Торгівельна марка - Renault. Виробник - RENAULT SAS. Країна походження - FR».

від 27.06.2022 №UA100140/2022/706128 на товар: на товар, який у графі 31 має такий опис: «Моторний транспортний засіб, призначений для перевезення людей: Автомобіль швидкої допомоги, укомплектований носилками, вакуумним матрасом, кріслом-каталкою, шкафчиками, проблисковими маячками: - марки RENAULТ; - модель TRAFІC; - бувший у використанні; - об`єм двигуна 1598 куб. см; номер кузова НОМЕР_2 (Франція); тип двигуна - дизель; - номер двигуна н/в; кількість місць 3, в тому числі місце водія; тип кузова - універсал; календарний рік виготовлення - 2016, модельний рік виготовлення - 2017; - колір - білий; призначення використання - пасажирський; категорія - М1; колісна формула - 4*2; Торгівельна марка - Renault. Виробник - RENAULT SAS. Країна походження - FR».

За результатами проведеного митного контролю та оформлення товар випущено у вільний обіг із застосуванням пільги за кодом « 311».

На виконання листа Департаменту митного аудиту та обліку осіб від 19.08.2022 №19-19/19-01-01/7/1732 «Для вжиття заходів» Київською митницею здійснено аналіз митних оформлень із застосуванням пільг за кодом « 311» на предмет відповідності їх товарам, на які Законом України від 24 березня 2022 року №2142-IX «Про внесення мін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» (далі Закон) встановлено звільнення від оподаткування митними платежами.

За результатами опрацювання електронних митних декларацій встановлено випадки митного оформлення товарів платниками податків, які зареєстровані/проживають у зоні діяльності Полтавської митниці, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Враховуючи зазначені вище обставини, Полтавською митницею на адресу ОСОБА_1 направлено запит від 24.10.2022 № 7.23-1/19/10/3132, яким повідомлено, що за результатом аналізу митного оформлення товарів за МД типу ІМ40ДЕ від 28.04.2022 №UA100140/2022/702013, типу ІМ40ДЕ від 27.06.2022 №UA100140/2022/706128 необхідно внести коригування до МД шляхом подання аркушів коригування.

Відповіді від ОСОБА_1 на лист Полтавська митниця не отримала.

Полтавською митницею направлено запит від 20.09.2024 № 7.23 /19/83/4374 на Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях Головного сервісного центру МВС про надання інформації щодо реєстрації транспортних засобів (далі - ТЗ), митне оформлення яких здійснено за митними деклараціями типу ІМ40ДЕ від 28.04.2022 №UA100140/2022/702013 та типу ІМ40ДЕ від 27.06.2022 №UA100140/2022/706128 .

Листом від 01.10.2024 №31/32/08-8403-2024 повідомлено, що зазначені транспортні засоби зареєстровано на ОСОБА_1 .

Згідно наданої регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Полтавській області (філія ГСЦ МВС) інформації, на підставі пункту 7 частини 1 статті 336, пункту 2 частини 3 статті 345 та пункту 1 частини 2 статті 351 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (зі змінами та доповненнями), (далі МК України), згідно наказу Полтавської митниці від 08.11.2024 № 244 Полтавською митницею проведено невиїзну документальну перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 28.04.2022 №UA100140/2022/702013 та типу ІМ40ДЕ від 27.06.2022 №UA100140/2022/706128 (далі МД).

Невиїзною документальною перевіркою оформлених Київською митницею митних декларацій типу ІМ40ДЕ від 28.04.2022 № UA100140/2022/702013, типу ІМ40ДЕ від 27.06.2022 № UA100140/2022/706128, встановлено факт ввезення ОСОБА_1 на митну територію України та здійснення митного оформлення із застосуванням пільги за кодом « 311» товарів під назвою «Моторний транспортний засіб, призначений для перевезення людей: автомобіль швидкої допомоги, укомплектований носилками, вакуумним матрасом, кріслом каталкою, шкафчиками, проблисковими маячками: - марки RENAULT; - модель TRAFIC; - бувший у використанні; - об`єм двигуна 1598 куб. см; - номер кузова НОМЕР_1 (Франція)…» та «Моторний транспортний засіб, призначений для перевезення людей: Автомобіль швидкої допомоги, вакуумним матрасом, шкафчиками, проблисковими маячками: - марки RENAULT; - модель TRAFIC; - бувший у використанні; - об`єм двигуна 1598 куб. см; - номер кузова НОМЕР_2 (Франція)….».

Перевіркою встановлено, що ввезені ОСОБА_1 на митну територію України за митними деклараціями транспортні засоби під час митного оформлення (при декларуванні) заявлено до товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД та за своїм типом є автомобілем швидкої допомоги, категорії «М1» і типом кузова «SC».

При проведенні перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг зі звільнення від оподаткування під час митного оформлення товарів за митними деклараціями типу ІМ40ДЕ від 28.04.2022 № UA100140/2022/702013, типу ІМ40ДЕ від 27.06.2022 № UA100140/2022/706128 встановлено застосування пільги (преференції) за кодом « 311».

За результатами перевірки складений акт від 03.12.2024 №0012/24/7.23-19/, згідно висновків якого проведеною перевіркою встановлено порушення:

1) частини 1 та 8 статті 257, пункту 911 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» (діючого на дату митного оформлення) Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, в результаті чого занижені податкові зобов`язання по сплаті ввізного мита за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 28.04.2022 №UA100140/2022/702013 та від 27.06.2022 №UA100140/2022/706128 на загальну суму 33 012,61 гривень;

2) пункту 194.1 ст.194, пункту 69.24 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» (діючого на дату митного оформлення) Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 28.04.2022 № UA100140/2022/702013 та від 27.06.2022 №UA100140/2022/706128 на загальну суму 36 993,92 гривень;

3) підпункту 215.3.5-1 пункту 215.3 статті 215, пункту 69.24 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» (діючого на дату митного оформлення) Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, в результаті чого занижено акцизний податок за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 28.04.2022 № UA100140/2022/702013 та від 27.06.2022 №UA100140/2022/706128 на загальну суму 80 026,53 гривень.

Вищезазначені порушення викладено в акті від 03.12.2024 №0012/24/7.23- 19/ «Про результати документальної невиїзної перевірки громадянина ОСОБА_1 дотримання вимог законодавства України з питань митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 28.04.2022 № UA100140/2022/702013 та від 27.06.2022 №UA100140/2022/706128».

На висновки акту перевірки ОСОБА_1 надавались письмові заперечення від 17.12.2024, які, за результатами розгляду Полтавською митницею, залишено без задоволення, а висновки акту перевірки без змін.

Про результати розгляду заперечення Полтавською митницею повідомлено ОСОБА_1 листом від 27.12.2024 № 7.23-1/19/10/5768, направленим засобами поштового зв`язку на його адресу.

На підставі вищевказаного акта перевірки, а саме встановлених порушень, позивачу направлено податкові повідомлення-рішення, прийняті за результатами документальної невиїзної перевірки:

- від 31.12.2024 № UA28, яким визначено грошове зобов`язання з мита на транспортні засоби та шини, що ввозяться на територію України фізичними особами на загальну суму 33 012,61 гривні;

- від 31.12.2024 № UA29, яким визначено грошове зобов`язання з акцизного податку на загальну суму 46 242,40 грн, з них, податкове зобов`язання 36 993,92 грн, штрафні санкції 9 248,48 гривень;

- від 31.12.2024 № UA30, яким визначено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 100 033,16 грн, з них, податкове зобов`язання 80 026,53 грн, штрафні санкції 20 006,63 гривень.

Не погодившись з таким рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Відповідно до частин 1, 8 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів:

1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення;

2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору;

3) відомості про найменування країн відправлення та призначення;

4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери;

5) відомості про товари:

а) найменування;

б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар;

в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах);

г) код товару згідно з УКТ ЗЕД;

ґ) найменування країни походження товарів (за наявності);

д) опис упаковки (кількість, вид);

е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру;

є) фактурна вартість товарів;

ж) митна вартість товарів та метод її визначення;

з) відомості про уповноважені банки декларанта;

и) статистична вартість товарів;

6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати:

а) ставки митних платежів;

б) застосування пільг зі сплати митних платежів;

в) суми митних платежів;

г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3-1 цього Кодексу;

ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів;

д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати);

7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови;

8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України;

9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу;

10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Згідно п. 194.1 ст. 194 ПК України операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об`єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка та 7 і 14 відсотків, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті "а" пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною.

Відповідно до пп. 215.3.5-1 п. 215.3 ст. 215 ПК України податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками: автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей, що відповідають товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД (крім моторних транспортних засобів, зазначених у товарній позиції 8702 згідно з УКТ ЗЕД), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони, гоночні автомобілі, у тому числі автомобілі, які в установленому законодавством порядку подаються до органів, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, для реєстрації або перереєстрації у зв`язку із зміною моделі транспортного засобу, що до переобладнання під час ввезення відповідала товарній позиції 8704 згідно з УКТ ЗЕД, а після переобладнання відповідає товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД: ставка податку (Ставка) для відповідного транспортного засобу визначається за формулою: Ставка = Ставка базова х К двигун х К вік, де Ставка базова - ставка податку в євро за 1 штуку транспортного засобу:

з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та кривошипно-шатунним механізмом з об`ємом циліндрів до 3000 куб. сантиметрів (включно) - 50,0;

з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та кривошипно-шатунним механізмом з об`ємом циліндрів понад 3000 куб. сантиметрів - 100,0;

з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) з об`ємом циліндрів до 3500 куб. сантиметрів (включно) - 75,0;

з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) з об`ємом циліндрів понад 3500 куб. сантиметрів - 150,0;

К двигун - коефіцієнт, що визначається діленням об`єму циліндрів двигуна внутрішнього згоряння відповідного транспортного засобу в куб. сантиметрах на 1000 куб. сантиметрів;

К вік - коефіцієнт, що дорівнює кількості повних календарних років з року, наступного за роком виробництва відповідного транспортного засобу, до року визначення ставки податку (для нових транспортних засобів та транспортних засобів, що використовувалися до одного повного календарного року, коефіцієнт дорівнює 1, а для транспортних засобів, що використовувалися понад п`ятнадцять повних календарних років, коефіцієнт дорівнює 15).

Пунктом 69.24 підрозділу 10 «Перехідних положень» ПК України встановлено, що тимчасово, з 1 квітня 2022 року на період дії воєнного стану на території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, акцизним податком операції з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових, кузовів до них, причепів та напівпричепів, мотоциклів, транспортних засобів, призначених для перевезення 10 осіб і більше, транспортних засобів для перевезення вантажів у митному режимі імпорту.

Підпунктом 1 п. 9-11 розділу ХХІ Митного кодексу України установлено, що тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану", але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей: 1) звільняються від оподаткування ввізним митом: автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу.

Тобто, фізичні особи на період дії воєнного стану на території України, мають право ввозити без оподаткування - автомобілі легкові (товарна позиція за УКТ ЗЕД 8703), кузова до них (товарна позиція за УКТ ЗЕД 8707), причепи та напівпричепи (товарна позиція за УКТ ЗЕД 8716), мотоциклів (товарна позиція за УКТ ЗЕД 8711), транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше (товарна позиція за УКТ ЗЕД 8702), транспортні засоби для перевезення вантажів (товарна позиція за УКТ ЗЕД 8704).

Судом встановлено, що позивачем ввезено на митну територію України:

1) моторний транспортний засіб, призначений для перевезення людей: Автомобіль швидкої допомоги, укомплектований носилками, вакуумним матрасом, кріслом- каталкою, шкафчиками, проблисковими маячками: - марки RENAULТ; - модель TRAFІC; - бувший у використанні; - об`єм двигуна 1598 куб. см; номер кузова VF1FL83 (Франція); тип двигуна - дизель; - номер двигуна н/в; кількість місць 4, в тому числі місце водія; тип кузова - універсал; календарний рік виготовлення - 2016, модельний рік виготовлення - 2016; - колір - білий; призначення використання - пасажирський; категорія - М1; колісна формула - 4*2; Торгівельна марка - Renault. Виробник - RENAULT SAS. Країна походження - FR».

2) моторний транспортний засіб, призначений для перевезення людей: Автомобіль швидкої допомоги, укомплектований носилками, вакуумним матрасом, кріслом-каталкою, шкафчиками, проблисковими маячками: - марки RENAULТ; - модель TRAFІC; - бувший у використанні; - об`єм двигуна 1598 куб. см; номер кузова НОМЕР_2 (Франція); тип двигуна - дизель; - номер двигуна н/в; кількість місць 3, в тому числі місце водія; тип кузова - універсал; календарний рік виготовлення - 2016, модельний рік виготовлення - 2017; - колір - білий; призначення використання - пасажирський; категорія - М1; колісна формула - 4*2; Торгівельна марка - Renault. Виробник - RENAULT SAS. Країна походження - FR».

Код ввезених товарів, визначений в митних деклараціях від 28.04.2022 №UA100140/2022/702013 та від 27.06.2022 №UA100140/2022/706128 згідно УКТ ЗЕД - .

Сертифікатами відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу серії КСЦ №111031 та серії КСЦ №137107, виданого ТОВ «КСЦ-Конкорд» 27.04.2022 та 27.06.2022 підтверджується, що категорія спірних транспортних засобів - М1, транспортний засіб має 4 та 3 місця для сидіння, тип кузова «SC» та «BB»

Відповідно до Додатку 1 до Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання «Класифікація визначення типу, варіанта, версії, коди УКТЗЕД колісних транспортних засобів та обладнання», до категорії транспортного засобу М1 належать транспортні засоби, що призначені для перевезення пасажирів, у яких кількість місць для сидіння, крім місця водія, не перевищує восьми.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ввезені позивачем транспортні засоби «Renault trafic», номер кузова (VIN-код) НОМЕР_1 та «Renault trafic», номер кузова (VIN-код) НОМЕР_2 є моторним транспортним засобом, призначеним для перевезення людей, який підпадає під товарну категорію 8703.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що транспортний засіб категорії М1, навіть із типом кузова «ВВ», не змінює основного призначення транспортного засобу та не є самостійною підставою для віднесення його до іншої товарної категорії. А відтак, правомірно віднесений під товарну категорію 8703.

Відповідно до УКТ ЗЕД товарна позиція 8703 - це автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі.

Суд зазначає, що позиція УКТ ЗЕД 8703 має ряд категорій (з 8703.10 до 8703.90), які характеризують транспортний засіб за об`ємом циліндрів двигуна; новий - це транспортний засіб чи такий, що був у використанні; додатковими функціями - призначені для пересування снігом, моторні транспортні засоби, обладнані для тимчасового проживання людей тощо.

Однак, у вказаних категоріях окремо не виділено тип транспортного засобу - «автомобілі легкові».

Згідно пояснень до товарної позиції УКТЗЕД 8703, затверджених наказом Державної митної служби України від 14.07.2020 №256, на які також посилається апелянт, до цієї товарної позиції включаються моторні транспортні засоби різних видів (включаючи автомобілі - амфібії), призначені для перевезення людей. Проте, до неї не включаються моторні транспортні засоби товарної позиції 8702. У транспортних засобах цієї товарної позиції можуть бути двигуни будь-якого типу (двигуни внутрішнього згоряння, електродвигуни, газотурбінні двигуни, комбінації двигуна внутрішнього згоряння з одним або декількома електродвигунами і т.п.), а також інші транспортні засоби, серед яких легкові автомобілі (наприклад, лімузини, таксі, спортивні та гоночні автомобілі), спеціалізовані транспортні засоби, такі як автомобілі швидкої допомоги, тюремні фургони та катафалки, моторні транспортні засоби, обладнані для проживання (туристські автофургони і т.п.), транспортні засоби для перевезення людей, спеціально обладнані під житло (зі спальними місцями, кухнями, туалетом і т.п.).

З аналізу наведених норм вбачається, що всі транспортні засоби товарної позиції УКТ ЗЕД 8703 фактично є легковими, навіть якщо вони мають певні спеціальні характеристики, функції або ж додаткове обладнання тощо.

Крім того, положення п. 69.24. підрозділу 10 «Перехідних положень» ПК України не передбачають жодних застережень або ж винятків щодо звільнення від оподаткування окремих категорій транспортних засобів товарної позиції УКТЗЕД 8703, а визначають їх належність до автомобілів легкових чи інших моторних транспортних засобів, призначених головним чином для перевезення людей.

З цих підстав, суд відхиляє доводи відповідача щодо не поширення на спірний транспортний засіб пільги з огляду на те, що він є спеціалізованим.

Суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 зроблений висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Крім того, згідно пп. 4.1.4 п. 4.4 ст. 4 ПК України законодавство України ґрунтується, зокрема, на презумпції правомірності рішень платника податків в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів, чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Аналогічні норми містяться і у ч. 4 ст. 3 МК України, а саме у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

До відносин щодо сплати грошових зобов`язань (податків та мита) застосовується принцип «in dubio pro tributario» у податковому законодавстві, який є аналогом презумпції рішень платника податку, і покликаний не допустити однобічного тлумачення відповідного законодавства на користь контролюючого органу, одночасно надаючи захист ключовим правам платників податків.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що у спірному випадку, враховуючи неоднозначне тлумачення податкового та митного законодавства в частині типу легкових автомобілів товарної категорії згідно УКТ ЗЕД 8703, які звільняються від оподаткування, пріоритет має надаватись на користь платника податку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що висновки митного органу щодо не поширення на ТЗ, який ввезений позивачем, пільги, встановленої п. 69.24 підрозділу 10 «Перехідних положень» Податкового кодексу України та пп. 1 п. 9-11 розділу ХХІ Митного кодексу України є помилковими.

Дана позиція також викладена в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2025 у справі № 440/1315/25.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач правомірності податкових повідомлень-рішень до суду належним чином не довів.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Полтавської митниці від 31.12.2024 року №UA28, від 31.12.2024 року №UA29, від 31.12.2024 року №UA30.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 1434,32 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Суд зазначає, що позивачем у позовній заяві було заявлено клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, щодо цього суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини 5 статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до положень частин 1 - 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави .

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката .

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги .

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Даних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 при розгляді справи 200/14113/18-а.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 Верховний Суд зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, яка запроваджена "для визначення розміру витрат", то в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19 та від 04 лютого 2021 року у справі №806/2299/18.

Щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу, позивач у позовній заяві зазначав, що розмір таких витрат складе еквівалентному мінімуму 1120,00 євро, перерахованому на гривню за курсом НБУ на день виставлення рахунку на оплату наданих послуг. В клопотання про надання доказів судових витрат, позивач просить стягнути з відповідача 48 753, 26 грн.

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи позивачем надано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1537735, договір про надання правової допомоги від 10.01.2025 №1, додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 10.01.2025 №1, рахунок на оплату №7 від 16.01.2025, акт надання послуг № 47 від 29.07.2025, додаток до акту наданих послуг № 47 від 29.07.2025 щодо об`єму наданих послуг та затрачених годин, заключна виписка за період з 21.01.2025 по 21.01.2025 згідно з якою на рахунок підприємства за кодом надійшло 48 753,26 грн від ОСОБА_1 із зазначенням призначення платежу: сплата за рахунок №7 від 16.01.2025, договір про надання правової допомоги №1.

Судом встановлено, що згідно договору про надання правової допомоги №1 від 10.01.2025 належить Адвокатському об`єднанню "Дельта Інтернешнл ЛО" керуючим партнером якого є Герман Тасліцький, який є представником позивача у даній справі. При цьому суд зауважує, що у вказаному договорі про надання правової допомоги не міститься підпису з боку надавача правової допомоги Адвокатського об`єднання "Дельта Інтернешнл ЛО", керуючим партнером якого є Герман Тасліцький. Відповідний факт не дозволяє вважати договір про надання правової допомоги №1 від 10.01.2025 належним документом та таким, що є повністю оформленим. Відсутність підпису представника адвокатського об`єднання порушує вимоги законодавства щодо дійсності договору, оскільки договір не засвідчений належним чином з боку надавача правової допомоги. Це ставить під сумнів офіційну юридичну силу документа для обґрунтування судових витрат, оскільки суд не має підтвердження, що договір є реально укладеним між сторонами.

Оцінюючи надані представником позивача документи у взаємозв`язку з фактичними обставинами цієї справи, суд встановив, що спір має невелику складність, не стосується вирішення виключної правової проблеми та не потребує значного обсягу збирання доказів. Судова практика за подібними питаннями сформована і стабільна, що знижує необхідність значних витрат часу та ресурсів для підготовки процесуальних документів.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та без участі адвоката у суді. Адвокат не відвідував судові засідання для з`ясування обставин справи та не ознайомлювався детально з матеріалами справи. Виходячи з цього, суд підкреслює, що право на відшкодування судових та інших витрат виникає лише у разі, якщо витрати є фактичними, необхідними та обґрунтованими за розміром.

Надані документи, є неповними та містять недоліки, зокрема договір про надання правничої допомоги не містить підпису представника адвокатського об`єднання, що обмежує доказову силу договору. Разом з тим, заключна банківська виписка підтверджує факт оплати послуг адвоката.

Виходячи з принципів справедливості, верховенства права, пропорційності та співмірності витрат, суд враховує, що підготовлені адвокатом процесуальні документи не вимагали значних затрат часу та ресурсів для їх складання. З огляду на відсутність складної юридичної проблематики, мінімальний обсяг необхідних дій для підготовки справи та неповноту доказів понесених витрат, суд вважає за доцільне зменшити суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Суд встановлює, що витрати на правничу допомогу підлягають частковому відшкодуванню, і визначає розмір компенсації у сумі 10 000,00 грн, що є співмірним із обсягом наданих послуг, складністю справи та принципами обґрунтованості та необхідності витрат.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Полтавської митниці (вул. Героїв "Азову", 28, м. Полтава, 36022, ) про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Полтавської митниці від 31.12.2024 №UA28, від 31.12.2024 №UA29, від 31.12.2024 №UA30.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці (вул. Героїв "Азову", 28, м. Полтава, 36022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) судові витрати: зі сплати судового збору у розмірі 1434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) гривні 31 (тридцять одна) копійка та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова