Справа № 640/21078/19
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 р. № 640/21078/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "СВП ПЛЮС", вул. Автозаводська, 18,м. Київ,04074,

до відповідачаГоловного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, вул. Праведників світу, 19,м. Вінниця,Вінницький р-н, Вінницька обл.,21036,

провизнання протиправною та скасування постанови №14 від 09.10.2019,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «СВП ПЛЮС» (далі позивач) до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову №14 від 09.10.2019 про накладання стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

ІІ. Виклад позицій учасників справи

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було здійснення перевірку щодо дотримання позивачем вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів. За результатами перевірки відповідачем складено акт, за висновками якого позивач відмовив споживачу у реалізації його прав, а саме розірванні договору і поверненні коштів з товар. Акт став підставою для винесення спірної постанови. Позивач завертає увагу, що акт не містить посилання на норму, яку порушено позивачем. Також, позивач стверджує, що жодних порушень закону України «Про захист прав споживачів» він не допускав. Повернення коштів за товар належної якості могло б відбутися за умови відсутності аналогічного товару і при збереження товарного вигляду товару, включаючи його пакування. Оскільки цих умов дотримано не було, на думку позивача, він правомірно відмовив споживачу у поверненні коштів за товар.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Так, відповідач зазначає, що позаплановий захід державного нагляду (контрою) на предмет дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів проведено у відповідності до законодавства України. Також, відповідач стверджує, що в акті міститься посилання на нормативно-правовий акт та існує детальний опис виявленого порушення. В ході перевірки встановлено, що 22.07.2019 споживач звернувся до магазину позивача, в якому придбав ігрову консоль з вимогою про розірвання договору та повернення коштів та як товар не відповідає формі та кольору. Позивач у відповіді споживачу спотворив вимогу споживача, повідомивши, що «товар було оглянуто, та споживачем не заперечувався факт використання товару» саме споживачем. Отже, позивач не запропонував споживачеві товар на обмін, безпідставно звинуватив споживача у використанні придбаної ігрової консолі, що не підтверджується будь- якими належними та достовірними доказами, тобто є припущенням, що не може розцінюватись як доведений факт використання ігрової консолі. Відтак, відмова споживачу у реалізації його прав є належною підставою для прийняття оскаржуваної постанови про застосування штрафу.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що право на розірванні договору купівлі-продажу та повернення коштів за товар відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» виникає у споживача виключно якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу. Однак, у матеріалах справи відсутня заява Споживача про обмін товару на аналогічний, а тому вимога Споживача про розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів за товар є передчасною та не відповідає приписам статті 9 Закону України «Про захист прав споживача». Також, відсутність зазначеної вище заяви підтверджує, що обов`язок повернути кошти Споживачу для ТОВ «СВП ПЛЮС» не настав, оскільки Споживачем не виконано умови викладені у статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів». Проте, вказані факти не були відображені посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби в Вінницькій області в Акті та оскаржуваній Постанові. Вказане свідчить про безпідставність прийнятої Постанови, а також відсутність у ній та Акті відповідних доказів, які свідчили про порушення ТОВ «СВП ПЛЮС» Закону України «Про захист прав споживачів». Також, позивач наголошує, що споживач та товар були відсутні безпосередньо під час проведення перевірки та складення акту, що унеможливило здійснення належного огляду самого товару для встановлення на ньому слідів використання (збереження товарного вигляду), а також отримання пояснень від Споживача. Крім того, позивач просить врахувати, що акт перевірки та спірна постанова не містять будь-якої інформації про огляд товару, фотозображення пристрою, що могли відображати його товарний вигляд, та свідчення споживача або свідків.

ІІІ. Рух справи

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.11.2019 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2825-ІХ, матеріали справи № 640/21078/19 скеровано за належністю до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 07.04.2025 року Миколаївським окружним адміністративним судом у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л. прийнято до свого провадження адміністративну справу № 640/21078/19 та визначено, що дана справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Суд запропонував сторонам повідомити суд про актуальність спірних правовідносин на момент прийняття справи до розгляду Миколаївським окружним адміністративним судом.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

22.07.2019 до позивача звернувся споживач ОСОБА_1 з заявою, якою просив повернути кошти в розмірі 499 грн за придбаний товар - ігрову консоль. В заяві зазначено, що товар був придбаний 18.07.2019 і повертається з невідповідністю за змістом, кольором та формою.

22.07.2019 позивач надав відповідь на заяву ОСОБА_1 , в якій зазначив, що споживач згідно зі статтею 9 Закону України «Про захист прав споживачів» протягом 14 днів з моменту придбання товару, не враховуючи день купівлі, має право на обмін або повернення грошових коштів за непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, у якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням, у разі якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби ярлики. Під час огляду товару встановлено що товар був у використанні, що ви при зверненні споживач не заперечував. Також лист містить послання на норми ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», які регулюють взаємовідносини між продавцем і споживачем при продажу товару неналежної якості.

Розцінивши лист від ТОВ «СВП ПЛЮС» як відмову у повернені коштів, споживач звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів зі скаргою на дій позивача.

На підставі посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю) № 5584 від 27.09.2019, відповідачем 30.09.2019 проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів.

Під час проведення заходу отримано пояснення у позивача, який повідомив, що при зверненні споживача було встановлено, що товар був у використанні (що не заперечено споживачем), товарний вигляд товару і його пакування порушено. Споживачу було роз`яснено, що такий товар поверненню не підлягає. Оскільки споживач послався на невідповідність товару «за змістом» позивач роз`яснив і порядок повернення коштів у разі продажу неякісного товару.

За результатами заходу складено акт, за висновками в ході проведення позапланового заходу (контролю) при з`ясуванні обставин справи та на підставі пояснення, наданого ТОВ «СВП ПЛЮС» було встановлено відмову споживачу в реалізації його прав. В графі «Найменування нормативно-правового акта або нормативного документу, вимоги якого порушено, із зазначенням статті (частини, пункту, абзацу тощо)» зазначено: «ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12.05.1991»

В акті позивач виклав зауваження щодо не зазначення норми права, яка ним порушена.

Акт вручено позивачу 04.10.2019.

Головним управлінням Держпродспоживслужби у Вінницькій області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів 09.10.2019 винесено постанову № 14 про накладення штрафу в розмірі 4999,00 грн за відмову споживачу в реалізації його прав, встановлених п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Не погодившись з постановою від 09.10.2019 № 14 про накладення штрафу позивач звернувся до суду.

V. Джерела права

Відповідно до ст.ст. 4, 5 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

Держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Захист прав споживачів здійснюють спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи і установи, що здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші державні органи, органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди.

Відповідно до ст. 9 цього Закону споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем.

Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром.

Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару.

При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про захист прав споживачів" за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами.

Споживач має право на вільний вибір продукції у зручний для нього час з урахуванням режиму роботи продавця (виконавця).

Продавець (виконавець) зобов`язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції.

Забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту.

У разі порушення прав споживача на підприємствах сфери обслуговування продавець (виробник, виконавець) і працівники цих підприємств несуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 21 зазначеного Закону крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про захист прав споживачів" спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право серед іншого: давати суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; перевіряти у суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов`язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; накладати на винних осіб у випадках, передбачених законодавством, адміністративні стягнення; накладати на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

У разі порушення законодавства про захист прав споживачів відповідно до пункту 1 частини першої статті 23 Закону суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, несуть відповідальність у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За невиконання або несвоєчасне виконання припису посадових осіб спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів про усунення порушень прав споживачів, згідно з пунктом 9 частини першої статті 23 Закону до порушника застосовуються санкції у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи вище викладене, законом покладено на Управління у справах захисту прав споживачів обов`язок із здійснення державного контролю за дотриманням законодавства України про захист прав споживачів та надано йому право притягнення до відповідальності за порушення, передбачені статтею 23 Закону. При цьому законодавець надає перевагу споживачу щодо задоволення його потреб при виборі товару, вільного вибору продукції, та надає йому можливість повернення або обміну товару у встановлений законом строк у разі, якщо придбана їм продукція не задовольнила його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

VI. Мотиви, з яких виходить суд

Застосовуючи ці приписи до обставин справи суд зазначає таке.

З заяв сторін по суті спору і акту перевірки вбачається, що сторонами визнається, отже, згідно ч.1 ст. 78 КАС України не підлягає доказуванню, зокрема, те, що 18.07.2019 року в магазині «Твоя техніка», де здійснює підприємницьку діяльність позивач, ОСОБА_1 придбав ігрову консоль Optima Game Box R.S. вартістю 499,00 грн. Також, визнається сторонами те, що споживач звертався до позивача з вимогою про повернення коштів за придбаний товар та те, що вказані кошти не були повернені позивачем.

Свої дії щодо відмови здійснити повернення коштів, сплачених за товар, позивач пояснює тим, що споживачем не дотримано умов для вчинення відповідних дій, передбачених ст. 9 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме - не заявлено про обмін товару, надано товар, який був у використанні, товарний вигляд товару та його пакування порушено.

Тому відповідач вважає, що ним не допущено порушень ст. 9 Закону України "Про захист прав споживачів".

Суд критично оцінює наведені аргументи позивача щодо передчасності вимоги про повернення коштів за товар до звернення про обмін товару, з огляду на наступне.

Дійсно, буквальне тлумачення приписів ст. 9 Закону України "Про захист прав споживачів" дозволяє стверджувати, що розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару споживач може лише за умови якщо на момент обміну аналогічний товар, який би його задовольнив відсутній у продажу.

Тобто, першочергово ст. 9 Закону України "Про захист прав споживачів" гарантує право споживача на обмін товару належної якості протягом строку, щонайменше, чотирнадцять днів. Й лише в разі відсутності необхідного споживачу товару в продажу - право на розірвання договору.

Разом з тим, позивач, посилаючись на відсутність звернення споживача з заявою про обмін товару, не надає до суду жодного доказу, що такий товар пропонувався споживачу до обміну. Окрім того, визначальним є те, що перелік підстав, наведених в ч.1 ст.9 Закону України "Про захист прав споживачів", який визначає товар таким, що може бути обміняний не є вичерпним, а визначення товару підходящим споживачу (таким, що може бути використаний ним за призначенням) перебуває в межах особистого розсуду цього споживача.

Крім того, на думку суду, закріплені в Законі України "Про захист прав споживачів" принципи, зокрема, стосовно забезпечення можливості споживача щодо вільного вибору продукції, передбачають активну роль продавця товару в їх реалізації. Натомість, позивач, отримавши письмову заяву споживача, не вжив жодних заходів з метою сприяння споживачу в реалізації його прав.

Щодо доводів позивача про втрату товарного вигляду товару, суд зазначає, що по-перше, на підтвердження того, що споживачем використовувався вищенаведений товар, втрачено його товарний вид, оскільки здійснено його розпакування та зібрання, позивачем жодних належних доказів у розумінні ст.72-77 КАС України суду не надано; по-друге, згідно до вимог п.31 розділу І Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007р. №104 у разі необхідності встановлення причин втрати якості продукції продавець наділений правом на проведення відповідної експертизи, проте, з матеріалів справи не вбачається, що позивачем як продавцем вживались заходи щодо проведення такої експертизи з метою встановлення втрати товарного виду наведеного вище товару.

На підставі наведеного, суд визнає неспроможними аргументи позивача, які зазначені ним в якості підстави для відмови в задоволенні заяви споживача ОСОБА_1 про розірвання договору та повернення коштів, сплачених за товар.

VII. Висновки суду

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За викладених обставин, перевіривши правомірність прийняття оспорюваної постанови за критеріями, встановленими відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що постанова № 14 від 09.10.2019 прийнята відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому в адміністративного суду відсутні правові підстави для задоволення даного адміністративного позову.

VIII. Розподіл судових витрат

В зв`язку з відмовою у задоволенні позову до суб`єкта владних повноважень, суд не вирішує писання щодо розподілу судового збору.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СВП ПЛЮС" (вул. Автозаводська, 18,м. Київ,04074 ) до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (вул. Праведників світу, 19,м. Вінниця,Вінницький р-н, Вінницька обл.,21036 ) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко