Справа № 300/5552/24
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"30" березня 2026 р. справа № 300/5552/24

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.06.2025 у справі № 300/5552/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Івано-Франківського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.06.2025 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, в закладах охорони здоров`я, та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 01.09.2023 по 31.10.2023 та 01.12.2023 по 26.01.2024. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, в закладах охорони здоров`я, та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 01.09.2023 по 31.10.2023 та 01.12.2023 по 26.01.2024. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

За вказаним рішенням Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано 06.08.2025 виконавчі листи за № 300/5552/24 в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, в закладах охорони здоров`я, та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 01.09.2023 по 31.10.2023 та 01.12.2023 по 26.01.2024.

В апеляційному порядку дане рішення суду не оскаржувалось.

Судове рішення набрало законної сили 29 липня 2025 року.

10.03.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 300/5552/24 шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати до суду звіт про виконання судового рішення. Дана заява вмотивована тим, що представник позивача звертався до відповідача із адвокатськими запитами для надання інформації про виконання відповідачем рішення суду від 27.06.2025 у справі № 300/5552/24. Крім того, позивач звернувся до органів державної виконавчої служби із виконавчим листом, за якими було відкрито виконавче провадження № 79782537, однак в межах такого виконавчого провадження згадане рішення суду виконано не було. Зважаючи на те, що позивачем було вжито всі можливі заходи щодо виконання рішення суду та останнє відповідачем не було виконане, позивач вважає що наявні підстави для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

На виконання вимог підпункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 у зв`язку з відстороненням від здійснення правосуддя судді ОСОБА_2 відповідно до наказу голови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 № 27-ОС, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 300/5552/24.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2026 справу № 300/5552/24 передано на розгляд головуючому судді Главачу І.А.

Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 17.03.2026 по 20.03.2026 згідно наказу від 11.03.2026 № 19-В, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.

Від відповідача заперечення на дану заяву не надходили.

Враховуючи предмет спору, а також те, що адміністративна справа № 300/5552/24 була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви від 10.03.2026 в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву позивача суд встановив наступне.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.06.2025 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, в закладах охорони здоров`я, та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 01.09.2023 по 31.10.2023 та 01.12.2023 по 26.01.2024. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, в закладах охорони здоров`я, та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 01.09.2023 по 31.10.2023 та 01.12.2023 по 26.01.2024. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

За вказаним рішенням Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано 06.08.2025 виконавчі листи за № 300/5552/24 в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, в закладах охорони здоров`я, та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 01.09.2023 по 31.10.2023 та 01.12.2023 по 26.01.2024.

В апеляційному порядку дане рішення суду не оскаржувалось.

Судове рішення набрало законної сили 29 липня 2025 року.

05.08.2025 представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом про надання інформації із документальним підтвердженням щодо результатів виконання рішення суду у справі № 300/5552/24.

07.10.2025 представник позивача повторно звернувся до відповідача із адвокатським запитом шляхом надсилання такого Міністерству оборони України про надання інформації із документальним підтвердженням щодо результатів виконання рішення суду у справі № 300/5552/24.

10.12.2025 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 79782537.

Станом на момент звернення позивача до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, останнє відповідачем не виконано. Відповіді на подані представником позивача адвокатські запити не надійшла.

Зважаючи на те, що відповідач не виконує належним чином рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.06.2025, позивач звернувся до суду із цією заявою.

При вирішенні вищевказаної заяви судом враховується наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частинами 2, 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно з частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення містить КАС України, зокрема, нормами статті 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У справі Горнсбі проти Греції від 19.03.1997 року Європейський суд з прав людини зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" наголошує, що право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (рішення Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України, nо.38773/05, від 26.07.2012 року).

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України").

Відповідно до частин 1, 2 статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою застосування цієї статті є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

З наявних у суду матеріалів неможливо встановити, які саме дії вчинив відповідач для виконання рішення суду, зокрема чи було нараховано позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою КМУ № 168 у визначені в судовому рішенні періоди. Крім того, в матеріалах справи також відсутні докази виплати позивачу такої винагороди, здійсненої на виконання рішення суду в даній справі.

Таким чином, рішення суду в цій справі відповідачем не виконано. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

В рішенні від 30.06.2009 за № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац 1 підпункт 3.2 пункту 3, абзац 2 пункту 4 мотивувальної частини).

Суд наголошує, що основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Варто вказати, що наявність відкритого виконавчого провадження свідчить, що заявник зі свого боку вчиняв активні дії, спрямовані на виконання рішення суду від 27.06.2025 у цій справі.

З огляду на відсутність у матеріалах заяви доказів виконання рішення суду, суд дійшов висновку про необхідність встановлення судового контролю у вказаній справі та зобов`язання пенсійного органу подати до суду в 30-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали звіт про виконання судового рішення, що є достатнім строком згідно частини 3 статті 382-1 КАС України.

Отже, за наведених підстав та вказаних правових норм заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.06.2025 у справі № 300/5552/24 підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись статтями 248, 256, 370, 382, 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.03.2026 задовольнити.

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати Івано-Франківському окружному адміністративному суду у тридцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали звіт про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.06.2025 у справі № 300/5552/24.

3. Роз`яснити Військовій частині НОМЕР_1 , що звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має відповідати вимогам, встановленим частинами другою, третьою статті 382-2 КАС України.

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 у разі невиконання рішення суду у цій справі або неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, надати суду відомості про керівника (особу, відповідальну за виконання рішення суду): прізвище, ім`я, по батькові, посада, реєстраційний номер облікової картки платника податків.

5.1. Копію ухвали надіслати представнику позивача та відповідачу через підсистему "Електронний суд".

5.2. Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

6. Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Заперечення на таку ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 382-3 КАС України.

Суддя Главач І.А.