Справа № 280/11452/25
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2026-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

31 березня 2026 року о/об 15 год. 50 хв.Справа № 280/11452/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Махунові В.В., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул.Січових Стрільців, буд.15, м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018; )

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якій позивач просить суд: 1) визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 із зарахування періоду роботи з 12.02.1998 по 25.04.2002, відповідно до записів трудової книжки від 02.08.1988 серії НОМЕР_2 та виплатити заборгованість пенсійної виплати починаючи з 22.09.2025.

У позовній заяві зазначено наступне: «… Позивач , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,03.01.2025 року особисто звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою встановленого зразка про призначення пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,з усім необхідним пакетом документів . За принципом екстериторіальності дану заву передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області , та в подальшому Відповідач,прийнято Рішення про відмову в призначенні пенсії від 30.09.2025 №78 , додатково було проінформовано ,що до страхового стажу не зараховано період роботи з 12.02.1998 по 25.04.2002, оскільки запис про звільнення не засвідчений печаткою підприємства, чим порушено п.4.1 Інструкцій про порядок ведення трудових книжок працівників. Вищевказані дії позивач вважає протиправним ,тому звертається до суду. … Таким чином, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві ,яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення .Соціальний захист державою осіб ,які мають право на забезпечення їх у разі повної ,часткової або тимчасової втрати працездатності ,втрати годувальника ,безробіття з незалежних від них обставин,а також у старості та в інших випадках ,передбачених законом ,охоплює комплекс заходів ,які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. …».

Позивач підтримав позовну заяву.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне: «… Головне управління вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. … ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся із заявою від 22.09.2025 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У зв`язку з впровадженням екстериторіальності, заява ОСОБА_1 розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. В ході розгляду заяви та доданих до неї документів ухвалено рішення від 30.09.2025 №78 про відмову у призначенні пенсії з підстав, викладених в оспорюваному рішенні. Причиною відмови зазначено наступне. Згідно з наданими документами страховий стаж становить 10 років 06 місяців 04 дні. Вік заявника на дату звернення становить 55 років 14 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 02.08.1988, до страхового стажу, не зараховано період роботи з 12.02.1998 по 25.04.2002, оскільки, запис про звільнення не засвідчений печаткою підприємства, чим порушено п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 №110, крім того, в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5) відсутня інформація про нарахування заробітку (на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 №401 та постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794, від 08.06.1998 № 832. Страховий стаж розраховано, з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5). … З системного аналізу наведених норм слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості. … Звертаємо увагу суду на те, що ОСОБА_1 не було надано необхідних підтверджуючих документів по усуненню виявлених розбіжностей в документах, ні при поданні заяви про призначення пенсії по інвалідності, а також, не долучено до позову. Що стосується позовної вимоги про призначення пенсії по інвалідності, вважаємо цю вимогу передчасною, оскільки належний орган Пенсійного фонду ще не вирішував питання про зарахування зазначеного вище часу роботи позивача до страхового стажу. Враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із відмовою в призначенні пенсії позивачу з підстав неврахування певного періоду його роботи до страхового стажу, вважаємо, що зобов`язання пенсійного органу призначити пенсію позивачу є втручанням у дискреційні повноваження пенсійного органу. Суд не може зобов`язати призначити пенсію, оскільки, саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії. … Слід також врахувати, що вимога позивача щодо визначення пенсійному органу зобов`язання призначити пенсію по інвалідності відповідно до ст.32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є похідною від вимог про скасування рішення пенсійного органу та зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу. … Таким чином, належним способом захисту права позивача є зобов`язання Головне управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії, а не зобов`язати Головне управління призначити пенсію. Суд не може зобов`язати призначити пенсію, оскільки, саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії. … Щодо позовних вимог в частині зобов`язання здійснити виплату пенсії, зазначаємо наступне. … Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому. Так, Головне управління ще не ухвалювало рішення щодо призначення пенсії, а тому, відсутні підстави вважати, що права позивача у цій частині вимог будуть порушені. Відтак, оскільки, Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає можливості захисту порушених прав та інтересів осіб на майбутнє, а судове рішення не повинно містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та про зобов`язання відповідача вчинити чи утриматись від вчинення певних дій на майбутнє, така позовна вимога позивача є також, передчасною. …».

Відповідач проти позовної заяви заперечував.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Прасов О.О. у період з 09.02.2026 по 22.02.2026 перебував у відпустці.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Відповідно до Паспорта громадянина України НОМЕР_4 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами розгляду заяви від 22.09.2025 щодо призначення пенсії по інвалідності ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прийнято Рішення від 30.09.2025 за №78 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності, в якому зазначено наступне: «… Відділом призначення пенсії управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в ході розгляду заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який 22.09.2025 звернувся із заявою про призначення пенсії по інвалідності, ВСТАНОВЛЕНО: Згідно з наданими документами страховий стаж становить 10 років 6 місяців 4 дні. … Вік заявника на дату звернення 55 років 14 днів. … За результатами розгляду документів, доданих до заяви, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 02.08.1988, до страхового стажу, не зараховано: - період роботи з 12.02.1998 по 25.04.2002, оскільки запис про звільнення не засвідчений печаткою підприємства, чим порушено п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 №110, крім того, в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5) відсутня інформація про нарахування заробітку (на виконання Указу Президента України від 04.05.1998 № 401 та постанов Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 № 794 (далі постанова № 794), від 08.06.1998 № 832 персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування впроваджувався протягом 1998 2000 років. Починаючи з 01.07.2002 обчислення пенсії здійснюється із заробітку особи за період роботи після 01.07.2000 за даними системи персоніфікованого обліку (пункт 3 постанови № 794). Звертаємо увагу, що страховий стаж розраховано, з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5). З огляду на зазначене, керуючись ст.45 Закону № 1058, п.4.3 Порядку, ВИРІШЕНО: 1.У призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до ст.32 Закону №1058 відмовити у зв`язку з недостатньою кількістю страхового стажу. …».

Відповідно до записів Трудової книжки НОМЕР_3 позивач у період з 12.02.1998 по 25.04.2002 працював комерційним директором у ТОВ «ДИСК».

Судом досліджено всі документи, наявні у даній адміністративній справі.

При вирішенні публічно-правового спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.

Як зазначено у ч.1 ст.32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: (…); для осіб з інвалідністю II та III груп: (…); від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років; (…).

У ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено: «1.Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. … 3. … Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року. …».

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За п.2.4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої 29.07.1993 Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (надалі «Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників»), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (п.2.6 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників»).

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів (п.2.13 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників»).

Відповідно до п.4.1 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. (…).

У п.2 Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, зазначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412, не застосовується.

За п.2.3 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 за №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 за №252, із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 за №412), всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). (…).

Як зазначено у п.1 «Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого 12.08.1993 постановою Кабінету Міністрів України №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. (…).

У ст.64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено: «1.Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: 1) отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; 2) проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати; …».

У п.6 «Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», затвердженого 22.12.2014 постановою Правління Пенсійного фонду України №28-2 (у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 21.12.2022 за №28-2), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №40/26485 (надалі «Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі»), зазначено, що Головне управління Фонду має право: (…) 2) отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань; (…) 5) користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв`язку та іншими технічними засобами; 6) проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати; (…).

Судом вивчено й інші норми права, які стосуються виниклого публічно-правового спору.

Враховуючи наведені та інші норми права, обставини справи, суд вважає, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії фізичній особі за спірний період не є підставою для позбавлення її права на зарахування даних періодів до страхового стажу для обчислення пенсії.

Подібне застосування норм права здійснено судами в аналогічних адміністративних справах, наприклад: у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 20.11.2019 у справі №280/3480/19; у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.09.2019 у справі №242/5448/16-а (провадження № К/9901/39004/18); у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.03.2019 у справі №688/947/17 (провадження К/9901/35103/18).

Також, суд вважає, що неналежне оформлення трудової книжки та інших документів роботодавцем, навчальним закладом та іншими уповноваженими на те особами не може бути підставою для позбавлення працівника його права на пенсію та для не врахування стажу роботи/страхового стажу працівника для обчислення пенсії.

На думку суду, відповідач не зараховуючи до стажу роботи/страхового стажу позивача період роботи з 12.02.1998 по 25.04.2002 не обґрунтовано не вжив заходів передбачених п.1, п.2 ч.1 ст.64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пп.2, 5, 6 п.6 «Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі» з метою перевірки інформації наведеної у наданих позивачем документах.

Суд вважає, що у відповідача були у наявності всі необхідні документи для зарахування до стажу роботи/страхового стажу позивача періоду роботи з 12.02.1998 по 25.04.2002, що становить 04 роки 02 місяці 14 днів.

Відповідачем в оскаржуваному рішенні зараховано до загального стажу роботи/страхового стажу позивача 10 років 06 місяців 04 дні.

Таким чином, загальний стаж роботи/страховий стаж позивача складає 14 років 08 місяців 18 днів (14 років 08 місяців 18 днів = 10 років 06 місяців 04 дні + 04 роки 02 місяці 14 днів).

Враховуючи наведені та інші норми права, обставини справи, суд вважає, що позивач має право на призначення йому пенсії по інвалідності.

Таким чином, оскаржуване Рішення відповідача від 30.09.2025 за №78 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності є протиправним та підлягає скасуванню.

Питання виплати позивачу пенсії по інвалідності є передчасним, оскільки спочатку підлягає вирішенню питання права позивача на таку пенсію.

У межах даної справи суд розглядає фактично правовідносини що виникли між позивачем та саме відповідачем.

З метою захисту прав та інтересів позивача, з огляду на приписи ч.2 ст.9, ч.2 ст.245 КАС України, суд вважає за можливе: визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 30.09.2025 за №78 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 22.09.2025 із зарахуванням до стажу роботи/страхового стажу періоду роботи з 12.02.1998 по 25.04.2002, відповідно до записів Трудової книжки НОМЕР_3 від 02.08.1988.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовна заява позивача є частково обґрунтованою і підлягає частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Оскільки права та інтереси позивача були порушені ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, то за рахунок його бюджетних асигнувань мають бути стягнуті на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 968 грн. 96 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул.Січових Стрільців, буд.15, м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018; ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 30.09.2025 за №78 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 22.09.2025 із зарахуванням до стажу роботи/страхового стажу періоду роботи з 12.02.1998 по 25.04.2002, відповідно до записів Трудової книжки НОМЕР_3 від 02.08.1988.

В іншій частині позовної заяви відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул.Січових Стрільців, буд.15, м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018; ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 968 грн. 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 31.03.2026.

Суддя О.О. Прасов