Справа № 200/8554/25
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 березня 2026 рокум. ДніпроСправа № 200/8554/25

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Тихонова І.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Єфімік Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

19.01.2026 до Луганського окружного адміністративного суду з Донецького окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом адвоката Єфімік Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з такими позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 02.10.2025 № 08 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком;

- зобов`язати відповідача обрахувати арифметично правильно страховий стаж з врахуванням зарахованого часу навчання з 01.09.1982 по 16.07.1985 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.07.2025 у справі № 200/3269/25;

- зобов`язати відповідача призначити дострокову пенсію за віком, як матері дитини- інваліда за заявою від 08.04.2025 у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 115, п/п.14-6.2 п. 14 розділу ХУ Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, ст. 17 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.11.2025 клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору задоволено та відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення по цій справі. Відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 263 КАС України. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати до суду: засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію пенсійної справи відносно позивача.

19.11.2025 від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, зокрема зазначено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.07.2025 по справі № 200/3269/25 головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 08 квітня 2025 року про призначення їй дострокової пенсії за віком як матері, що має дитину з інвалідністю та зараховано до страхового стажу період навчання з 01.09.1982 по 18.07.1985, згідно з дипломом НОМЕР_1 та з урахуванням висновків суду викладених у даному рішенні. За результатом повторного розгляду заяви від 08 квітня 2025 року про призначення дострокової пенсії за віком як матері, що має дитину з інвалідністю, із зарахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 16.07.1985, головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення від 02.10.2025 № 08 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, також, оскільки відсутні документи, що дають право на призначення дострокової пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій (висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку). До заяви про призначення дострокової пенсії за віком від 08.04.2025 ОСОБА_1 не подано висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, що не відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій. Наданий висновок ЛКК № 2 від 03.03.2025 не взято до уваги, оскільки відсутня інформація про те, що дитина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мала медичні показання для визнання дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, що не відповідає вимогам пункту 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 за № 22-1. Зазначив, що після зарахування до страхового стажу періоду навчання загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 14 років 11 місяців 23 дні, при необхідному не менше 15 років. Отже, ОСОБА_1 досягла віку 55 років, однак у неї відсутній необхідний страховий стаж - менше 15 років. Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вважає, що відмова в призначенні дострокової пенсії за віком матері інваліда з дитинства ОСОБА_1 є правомірною, оскільки нею порушений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, а повторно позивач із заявою про призначення пенсії до головного управління не зверталась і додаткові документи не надавала. Вважає, що підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21.11.2025 справу № 200/8554/25 передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 прийнято до провадження адміністративну справу № 200/8554/25.

Станом на 30.03.2026 інших заяв по суті справи не надходило.

Дослідивши матеріали судової справи у електронній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України судом встановлено.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) 08.04.2025 звернулась із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України, в якій просила достроково призначити пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач має доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Відповідно до довідки до акту огляду Алчевської міжрайонної МСЕК сер. 2-20СМ № 044416 свідчить, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 26 вересня 2007 року встановлена інвалідність 3 групи безстроково і наданий статус інваліда з дитинства.

У висновку ЛКК № 2 Обласної дитячої клінічної лікарні м Лисичанська від 03 березня 2025 року зазначеної За медичним висновком № 8 від 26.08.2005 року Олександрійської міської багатопрофільної лікарні Біловодського району Луганської області щодо ОСОБА_4 на підставі спільного наказу Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України. Міністерства фінансів України від 8.11.2001 року № 454/471/516, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.12.2001 року за № 1073/6264 Про затвердження Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей інвалідів віком до 16 років дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з Інвалідністю віком до 16 років у відповідності до п3.13.розділу XXI вищевказаного наказу, в якому зазначено: Розділ XXI Уроджені аномалії (вади розвитку), деформації та хромосомні порушення: 3, Захворювання та патологічні стани, що дають право на одержання державної соціальної допомоги строком до 16 років - Q 61.4/3.13 ниркова дисплазія незворотні, прогресуючі ураження одночасно обох нирок, що проявляються хронічною нирковою недостатністю.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.07.2025 у справі №200/3269/25 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 квітня 2025 року про призначення їй дострокової пенсії за віком як матері, що має дитину-інваліда, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1982 по 18.07.1985, згідно диплому НОМЕР_1 та з урахуванням висновків суду викладених у даному рішенні.

За результатом повторного розгляду заяви від 08 квітня 2025 року про призначення дострокової пенсії за віком як матері, що має дитину з інвалідністю, із зарахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 16.07.1985, головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення від 02.10.2025 № 08 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, також, оскільки відсутні документи, що дають право на призначення дострокової пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій (висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку), з таким обґрунтуванням:

«…Вік заявниці: 57 років 7 місяців 15 днів.

Необхідний страховий стаж становить: не менше 15 років.

Страховий стаж заявниці становить: 14 років 11 місяців 23 дні.

До заяви про призначення дострокової пенсії за віком від 08.04.2025р. не подано висновок лікарсько- консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, що не відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій.

Не взято до уваги висновок ЛКК № 2 від 03.03.2025, оскільки відсутня інформація про те, що дитина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мала медичні показання для визнання дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, що не відповідає вимогам пункту 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 за № 22-1…».

Позивач вважає, що має право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV як жінка, яка виховувала особу з інвалідністю з дитинства до шестирічного віку, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи нормативно-правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд зазначає.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Положеннями статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Призначення та перерахунок пенсій в органах Пенсійного фонду України проводиться у відповідності до вимог Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1 (далі -Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років мають право на призначення дострокової пенсії за віком. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 18 років.

Згідно Порядку № 22-1 підпункту 5 пункту 2.1 розділу II "Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсій, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду на інший" до заяви про призначення пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, додаються ще такі документи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом.

Пунктом 2.18 Порядку № 22-1, передбачено, що визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/ або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Загальний підхід до змістовного наповнення поняття особа з інвалідністю установлюєтьсястаттею 2 Закону України від 21.03.1991 №875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», а такожст.1 Закону України від 06.10.2005 №2961-ІV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні»(надалі - Закон №2961-ІV).

Зокрема, такий статус могла мати особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, унаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Відповідно до абзацом 3статті 1 Закону №2961-ІV дитина з інвалідністю - особа до досягнення нею повноліття (віком до 18 років) зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність.

Згідно з частиною дванадцятоюстатті 7 Закону №2961-ІV положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджується Кабінетом Міністрів України. Серед повноважень лікарсько-консультативних комісій, визначених «Положенням про лікарсько-консультативну комісію», затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 №917, передбачено надання висновку, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Тобто, такий висновок ЛКК дає можливість опосередковано підтвердити факт догляду матері за дитиною, яка мала право на отримання статусу дитини-інваліда до досягнення шестирічного віку, як це передбачено положеннями Закону №1058-IV. Встановлення органами медико-соціальної експертної комісії інвалідності після досягнення такою дитиною шестирічного віку в певній мірі ставить під сумнів факт виховання матір`ю до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства, а не дитини без такого роду медичних показань.

Зі змісту абзацу 4 пункту 3 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV убачається, що пільга, пов`язана зі зменшенням жінкам пільгового віку та страхового стажу, установлювалася лише тим матерям інвалідів з дитинства та дітей інвалідів до 16 років, які виховували їх за підтвердженого стану інвалідності на момент досягнення дитиною 6 років.

Отже, для призначення пенсії на підставі Закону № 1058-IV має значення не факт установлення інвалідності, а термін (момент) настання інвалідності у дитини, що повинен мати місце протягом періоду життя дитини з моменту народження і до інвалідності у дитини до досягнення шестирічного віку, оскільки виховання дитини-інваліда у віці до 6 років створює для жінки більше перешкод для участі у суспільно-корисній діяльності, наслідком якої є отримання заробітної плати і страхового стажу, що зумовлюється сплатою страхувальником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.05.2019 у справі №330/2181/16-а підтримала позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 27.05.2014 у справі № 21-133а14, що мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченогостаттею 26 Закону України №1058-ІV, у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон № 1058-ІV, який набрав чинності 1 січня 2004 року.

Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 26 цього ж Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п`яти років.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Згідно з пунктом 25 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно доЗакону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок), у разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Аналізуючи зазначені норми матеріального права, суд дійшов такого висновку.

Мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-ІV, у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Отже, для дострокового призначення пенсії матері дитини-інваліда має значення не факт установлення інвалідності, а момент настання медичних показників для встановлення інвалідності у дитини.

Із матеріалів справи встановлено, що до заяви про призначення дострокової пенсії позивач, зокрема, додала довідку до акту огляду Алчевської міжрайонної МСЕК сер. 2-20СМ № 044416, яка свідчить про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 26 вересня 2007 року (у віці 18 років) встановлена інвалідність 3 трупи безстроково і наданий статус інваліда з дитинства, а також довідку висновків лікарсько-консультативної комісії від 03.03.2025 №2, відповідно до якої ЛКК дійшла висновку про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю віком до 16 років (наказ МОЗ України від 08.11.2001 №454/471/516 р.ХХІ, п.3.13).

При цьому, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.07.2025 у справі №200/3269/25 надано оцінку висновку ЛКК від 03.03.2025 №2 та встановлено, що згідно наданих документів інвалідність доньки позивачки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступила після досягнення нею шестирічного віку, зокрема лише ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто у віці 18 років та позивачка не надала висновок ЛКК про те, що її донька до досягнення шестирічного віку мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом (у матеріалах справи міститься медичний висновок ЛКК № 2 від 3 березня 2025 року, відповідно до якого зазначено: «Враховуючи ксерокопії наданих документів, а саме медичний висновок №8 від 26.08.2005 року, виданий Олександрівською міською багатопрофільною лікарнею Біловодського району Луганської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю віком до 16 років, згідно з Наказом МОЗ України №454/471/516 від 8.11.2001 року Розділ ХХІ п.3.13» (тобто у віці понад 15 років), тому враховуючи наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №330/2181/16-а, право позивачки на призначення дострокової пенсії за віком прямо пов`язано з наявністю висновку ЛКК про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Отже, зазначені обставини були предметом розгляду у справі №200/3269/25 та суд не встановив обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Рішення у справі №200/3269/25 позивачем не оскаржувалось та набрало законної сили 11.08.2025.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд повторює, що право позивача на призначення дострокової пенсії за віком прямо пов`язано з наявністю висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Однак, позивачем при зверненні до пенсійного органу не було надано висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Суд наголошує, що визначальним для призначення дострокової пенсії по досягненню 50-річного віку є саме час встановлення інвалідності дитини (до шестирічного віку) або ж наявність висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала дійсні медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом з дитинства до досягнення вказаного віку.

Суд не заперечує наявність у дитини позивача відповідного захворювання. Проте, саме ця обставина є підставою для призначення позивачці дострокової пенсії виключно за умови дотримання інших вимог чинного законодавства та надання позивачкою документів, перелік яких наведено вище.

Рішення суду не може підміняти медичні документи, такі як акти МСЕК, довідки, висновки медичних закладів. Суд здійснює перевірку рішень/дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, перш - за все, чи діє останній на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За таких обставин у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області були відсутні правові підстави для призначення позивачу дострокової пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, оскільки вона не надала територіальному органу ПФУ висновку ЛКК, що її донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інвалідність якій встановлено у 2007 році (у 18 річному віці), саме до досягнення шестирічного віку мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом.

Щодо зобов`язання відповідача обрахувати арифметично правильно страховий стаж ОСОБА_1 з врахуванням зарахованого часу навчання з 01.09.1982 по 16.07.1985 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 липня 2025 року у справі № 200/3269/25, суд зазначає.

Як вказує позивач у позові за записами трудової книжки вона має страхового стажу 12 років 6 місяців 1 день, однак обгрунтованості щодо такого розрахунку матеріали позовної заяви не містять.

Водночас, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 16 квітня 2025 року за № 08, яке було предметом розгляду по справі №200/3269/25, визначено страховий стаж ОСОБА_1 12 років 1 місяць 7 днів.

Позивач розрахований головним управлінням страховий стаж в судовому порядку не оскаржувала.

Так, рішенням суду від 11 липня 2025 року по справі № 200/3269/25 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1982 по 18.07.1985, що становить 2 роки 10 місяців 16 днів.

Таким чином страховий стаж ОСОБА_1 , з урахуванням судового рішення у справі №200/3269/25 становить: 12 років 1 місяць 7 днів + 2 роки 10 місяців 16 днів, загалом 14 років 11 місяців 23 дні.

У даній справі судом встановлено, що трудова книжка ОСОБА_1 НОМЕР_4 , містить наступні записи:

01.09.1982 18.07.1985 що становить 2 роки 10 місяців 17 днів;

19.07.1985 28.10.1985 що становить 0 років 3 місяці 10 днів;

20.05.1986 11.06.1986 що становить 0 років 0 місяців 22 дні;

20.06.1986 10.02.1987 що становить 0 років 7 місяців 21 день;

11.02.1987 14.08.1987 що становить 0 років 6 місяців 4 дні;

26.11.1987 02.09.1988 що становить 0 років 9 місяців 7 днів;

06.03.1989 17.07.1989 що становить 0 років 4 місяці 12 днів;

18.07.1989 07.09.1995 що становить 6 років 1 місяць 20 днів;

25.09.1995 15.05.1996 що становить 0 років 7 місяців 21 день;

16.05.1996 25.12.1998 що становить 2 роки 7 місяців 10 днів.

Загалом трудовий стаж згідно із записами трудової книжки складає: 14 років 10 місяців 7 днів.

Відповідно до витягу з ІКС ПФУ: форма РС-право страховий стаж ОСОБА_1 , з урахуванням судового рішення від 11.07.2025 по справі №200/3269/25, становить 14 років 11 місяців 23 дні, а саме:

01.09.1982 16.07.1985 навчання у вищих/середн.НЗ 2 роки 10 місяців 16 днів;

19.07.1985 28.10.1985 0 років 3 місяці 10 днів;

20.05.1986 11.06.1986 0 років 0 місяців 22 дні;

20.06.1986 10.02.1987 0 років 7 місяців 21 день;

11.02.1987 14.08.1987 0 років 6 місяців 4 дні;

26.11.1987 02.09.1988 0 років 9 місяців 7 днів;

06.03.1989 17.07.1989 0 років 4 місяці 12 днів;

18.07.1989 07.09.1995 6 років 1 місяць 20 днів;

25.09.1995 15.05.1996 0 років 7 місяців 21 день;

16.05.1996 25.12.1998 2 роки 7 місяців 10 днів;

01.12.1999 31.12.1999 0 років 1 місяць 0 днів.

Суд зазначає, що періоди роботи у розрахунку стажу РС-право співпадають із записами трудової книжки.

Крім того, як зазначив відповідач період з 01.12.1999 по 31.12.1999 додатково добавлений згідно даних персоніфікації, оскільки запис про цей період відсутній у трудовій книжці.

Тому твердження позивача про те, що відповідач при підрахунку стажу за записами в трудовій книжці арифметично помилився є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, судом встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 14 років 11 місяців 23 дні.

Таким чином, з урахуванням наявного у позивача стажу (14 років 11 місяців 23 дні), відсутністю доказів на підтвердження того, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, суд встановив що відсутні підстави для призначення пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV.

Згідно з положеннями частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо судових витрат в цій справі суд зазначає, що за правилами статті 139 КАС України у випадку відмови в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Ураховуючи те, що позивачу було відстрочено сплату судового збору за подання позовної заяви, а в задоволенні позову відмовлено, судовий збір у розмірі 968,96 грн підлягає стягненню на користь Державного бюджету України з позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову адвоката Єфімік Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Тихонов