Справа № 460/2793/26
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2026-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2026 року м. Рівне№460/2793/26

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач 1, 2), в якому просить суд: 1) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу по мобілізації військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 323 від 11.11.2025 року (по стройовій частині) в частині зарахування до списків особового складу військової частини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 3) зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ; 4) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом відновлення відомостей щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 які були зазначені до 11.11.2025 року, а саме із зазначенням в «категорія обліку» - «військовозобов`язаний», в «підстава зняття/виключення» - видалити «військовослужбовці», а в «ТЦК та СП» в якому перебуває на військовому обліку - видалити « ІНФОРМАЦІЯ_3 » із зазначенням « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 25.09.2025 є пресвітером РЕЛІГІЙНОЇ ГРОМАДИ ХРИСТИЯН ВІРИ ЄВАНГЕЛЬСЬКОЇ (ПОМІСНОЇ ЦЕРКВИ). РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА ХРИСТИЯН ВІРИ ЄВАНГЕЛЬСЬКОЇ (ПОМІСНОЇ ЦЕРКВИ) на момент призову позивача на військову службу під час мобілізації була визначена критично важливою для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а сам позивач, як священнослужитель - працівник такої церкви, який був належним чином працевлаштований (мав трудові відносини) з нею та виконував / проводив богослужіння, релігійні обряди, церемонії, а також здійснював проповідницьку діяльність - таким, який не підлягав призову на військову службу під час мобілізації. Проте, 11.11.2025 позивач був затриманим працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 та доставлений до останнього без залучення працівників органів (підрозділів) поліції. Посадові особи відповідача 2 не здійснювали перевірку військово-облікових документів позивача, не здійснювалася перевірка щодо перебування/не перебування його в «розшуку», а також не пропонувалося йому прибути до ТЦК та СП шляхом вручення повістки. Того ж дня позивача з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_4 було доставлено до Відповідача 1, що підтверджується поіменним списком № 11803 від 11.11.2025, з метою проходження ним військової служби на підставі проведеного призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. При цьому на медичний огляд позивача направлено не було, а з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про його призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період - не ознайомлено. Такі дії відповідачів позивач вважає протиправними, просить позов задовольнити.

Відповідач 1 відзив на позов не подав.

Відповідач 2 подав відзив на позов в якому заперечує проти вимог. Свої заперечення аргументує тим, що позивач підлягав мобілізації на загальних підставах. Така мобілізація відносно нього була проведена відповідно до чинного законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 19.02.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши заяви по суті та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

24.09.2025 між ОСОБА_1 та РЕЛІГІЙНОЮ ГРОМАДОЮ ХРИСТИЯН ВІРИ ЄВАНГЕЛЬСЬКОЇ (ПОМІСНОЇ ЦЕРКВИ) укладено Трудовий договір № 1 відповідно до якого Священнослужитель зобов`язаний дотримуватися внутрішніх нормативних документів Роботодавця та виконувати роботу (зокрема, богослужіння), визначену таким Договором та посадовою інструкцією.

Повідомлення про прийняття на роботу позивача було направлено до ГУ ДПС в Рівненській області (Сарненська ДПІ) 24.09.2025 року.

Заявник займав посаду священнослужителя (код КП 2460) та приступив до роботи 25.09.2025 року.

Відповідно до довідки від 04.12.2025 позивач з 29.06.2025 року був рукопокладеним в сан пастора РЕЛІГІЙНОЇ ГРОМАДИ ХРИСТИЯН ВІРИ ЄВАНГЕЛЬСЬКОЇ (ПОМІСНОЇ ЦЕРКВИ) з наданням права звершення священнодій.

ОСОБА_1 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.11.2025 позивач був затриманим працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 та доставлений до центру.

11.11.2025 медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 , позивач визнаний придатним до військової служби.

Вказане стверджується карткою обстеження та медичного огляду від 11.11.2025 та довідкою ВЛК № 2025-1111-1809-0193-0 від 11.11.2025.

11.11.2025 ІНФОРМАЦІЯ_6 позивач призваний на військову службу по мобілізації згідно поіменного списку та на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.11.2025 № 323, солдата ОСОБА_1 призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки; зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення і вважається таким, що з 11.11.2025 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Вважаючи протиправними дії відповідачів щодо мобілізації, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону № 2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан з 24.02.2022 року.

На час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду даної справи, строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543).

Положенням ст. 1 Закону № 3543 встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

За змістом ч.2 ст. 4 Закону № 3543 загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Станом на час розгляду справи, позаяк воєнний стан продовжений, то загальна мобілізація також продовжена.

Статтею 22 Закону № 3543 встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону № 3543 під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Згідно із вимогами ч. 5 ст. 22 Закону № 3543 призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Цей порядок визначає:

механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

порядок оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил України, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України чи відповідного підрозділу розвідувальних органів України;

процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи;

порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення;

організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів;

процедури оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.

Військовозобов`язані та резервісти, які перебувають на зборах, у разі оголошення мобілізації продовжують перебувати на зборах. За необхідності зазначені особи призиваються на військову службу командирами відповідних військових частин за розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 затверджене Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення № 154).

Відповідно до п. 1 Положення № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Приписами п. 2 цього Положення встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.

Згідно із п.8 Положення № 154, завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів із взяття громадян України на військовий облік призовників, направлення громадян України для проходження базової військової служби, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560).

Приписами абз.7, 10, 11 п. 15 Порядку № 560 встановлено, що керівники районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з набранням чинності Указом Президента України про оголошення (продовження) мобілізації та/або з отриманням розпорядження відповідного керівника обласного (Київського та ІНФОРМАЦІЯ_7 з визначеними строками та обсягами призову резервістів та військовозобов`язаних:

організовують проведення уповноваженими представниками районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки перевірок в осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі;

вживають заходів разом з представниками територіальних органів (підрозділів) поліції до адміністративного затримання та доставляння до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які відмовляються від отримання повісток або порушили правила військового обліку;

здійснюють оформлення призову резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Положенням п.36 Порядку № 560 встановлено, що за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання резервісти та військовозобов`язані можуть бути оповіщені: групами оповіщення, до складу яких можуть включатися представники районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, поліцейські, а також під час оповіщення мешканців багатоквартирних будинків - керівник установи (організації) або фізична особа - підприємець, яка надає послуги з управління багатоквартирними будинками, або голова правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

За змістом п.38 Порядку № 560, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, на пунктах пропуску (блок-постах), пунктах пропуску через державний кордон України резервісти та військовозобов`язані можуть бути оповіщені: представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки; групами оповіщення, до складу яких можуть включатися представники районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та поліцейські.

Пунктами 49-51 Порядку № 560 визначено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Право на перевірку військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації надається представникам територіального центру комплектування та соціальної підтримки, уповноваженим вручати повістки (далі - уповноважені представники).

Перевірка військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років може здійснюватися:

у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України - представниками органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби;

за місцем проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, на пунктах пропуску (блок-постах) - уповноваженими представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або поліцейськими.

Відповідно до п. 54 Порядку № 560, під час перевірки військово-облікового документа:

уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний назвати своє прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), посаду, а також пред`явити службове посвідчення особи, уповноваженої вручати повістки, разом з паспортом громадянина України (посвідченням офіцера, військовим квитком);

поліцейські та представники органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби відрекомендовуються у порядку, визначеному наказами керівників Національної поліції та Держприкордонслужби відповідно.

У ході перевірки документів перевіряється приналежність громадян щодо військового обов`язку, звіряються їх персональні дані, дані військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки). Із зазначеною метою представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів охорони державного кордону або їх структурних підрозділів Держприкордонслужби та поліцейські можуть використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У разі встановлення, що громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (Офіційний вісник України, 2023 р., № 5, ст. 409), або Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів старший групи оповіщення пропонує резервісту або військовозобов`язаному (крім резервістів та військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів) прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів. Із зазначеною метою громадянину оформляється та вручається повістка.

Отже до складу груп оповіщення територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, можуть включатися поліцейські. Проте, обов`язку включати їх у такий склад груп оповіщення, норми чинного законодавства не містять, тому твердження позивача про необхідність їх залучення, є безпідставними.

Щодо тверджень позивача про те, що фактично медичний огляд не проводився, то суд зауважує, що такі доводи спростовуються наявними у справі доказами, зокрема, карткою обстеження та медичного огляду від 11.11.2025 та довідкою ВЛК № 2025-1111-1809-0193-0 від 11.11.2025. Доказів зворотного позивачем суду не надано і судом не встановлено.

Варто також зазначити, що довідка ВЛК № 2025-1111-1809-0193-0 від 11.11.2025, видана військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить відтиск печатки. Також із вказаною довідкою під підпис був ознайомлений позивач. Крім того доказів оскарження такої довідки відповідно до Положення № 402 суду не надано і судом не встановлено. За наведеного, у суду не виникає сумніву у належному проходженні позивачем медичного огляду 11.11.2025.

Щодо посилань на те, що позивач має відстрочку від призову на військову службу по мобілізації, позаяк він є священнослужителем.

Так, підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені ст. 23 Закону № 3543.

Організація і порядок бронювання військовозобов`язаних встановлений ст. 25 Закону № 3543, за змістом п. 4 ч. 1 вказаної статті визначено, що бронюванню підлягають військовозобов`язані, які працюють або проходять службу на підприємствах, в установах і організаціях, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань або функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, у тому числі кінцеві бенефіціарні власники таких підприємств, які не є їх працівниками.

Процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі - Порядок № 560).

Пунктом 58 Порядку № 560 визначено, що органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаним працівникам (державним службовцям), які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території якого вони розміщуються (Центральному управлінні або регіональних органах СБУ або відповідному підрозділі розвідувальних органів, де військовозобов`язані працівники перебувають на військовому обліку). До відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями подаються документи, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Зарахування заброньованих на спеціальний облік в територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (Центральному управлінні або регіональних органах СБУ або відповідному підрозділі розвідувальних органів) здійснюється згідно з Порядком бронювання військовозобов`язаних за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування та підприємствами, установами і організаціями відповідно до переліків посад і професій військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню на період мобілізації та на воєнний час, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2015 р. № 45, - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 р. № 12 і від 7 червня 2024 р. № 674, або відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р. № 76 (Офіційний вісник України, 2023 р., № 15, ст. 940; 2024 р., № 107, ст. 6790).

Відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час затвердженого Постановою від 27.01.2023 № 76 «Деякі питання реалізації положень Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час» (далі - Порядок № 76) цей Порядок визначає механізм бронювання під час воєнного стану засобами Єдиного державного веб порталу електронних послуг (далі - Портал Дія) військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють або проходять службу, зокрема, на підприємствах, в установах та організаціях, які в установленому порядку визначено критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (далі - критично важливі установи) (п. 1 цього Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 76, бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час (далі - список), в електронній формі засобами Порталу Дія. Заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Приписами абз.18 п.5 Порядку № 76, бронюванню підлягають всі військовозобов`язані: священнослужителі за переліком посад, затвердженим ДЕСС.

Згідно із п. 25 Порядку № 76 бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється засобами Порталу Дія за списками, які формуються керівником державного органу, критично важливого підприємства, критично важливої установи або уповноваженою ним особою.

Відповідно до п. 26 Порядку № 76 бронювання або анулювання відстрочки священнослужителів здійснюється засобами Порталу Дія за списками або заявою в електронній формі про анулювання бронювання військовозобов`язаного працівника, які формуються уповноваженою особою ДЕСС.

За змістом п. 27 Порядку № 76 у списку зазначаються такі відомості щодо:

1) державного органу, критично важливого підприємства, критично важливої установи:

повне найменування юридичної особи або відокремленого структурного підрозділу юридичної особи;

код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи (у разі наявності) або відокремленого структурного підрозділу юридичної особи (у разі наявності);

місцезнаходження юридичної особи або відокремленого підрозділу юридичної особи (крім критично важливих підприємств, а також критично важливих установ, які визначені Міноборони);

прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) керівника юридичної особи або відокремленого структурного підрозділу юридичної особи;

2) військовозобов`язаного:

прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті громадянина України);

строк дії відстрочки;

відмітка про виконання вимог, визначених в абзаці третьому пункту 8 цього Порядку.

Під час формування списку отримуються такі відомості:

з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів - відомості про загальну кількість військовозобов`язаних в державному органі, на критично важливому підприємстві, в критично важливій установі, які формуються на підставі даних з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, загальну кількість військовозобов`язаних в державному органі, на критично важливому підприємстві, в критично важливій установі, яким надана відстрочка та які переведені на спеціальний військовий облік;

Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - повне найменування юридичної особи та відокремленого структурного підрозділу юридичної особи; код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи та відокремленого структурного підрозділу юридичної особи; місцезнаходження юридичної особи та відокремленого підрозділу юридичної особи (крім критично важливих підприємств, а також критично важливих установ, які визначені Міноборони); прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) керівника юридичної особи та відокремленого структурного підрозділу юридичної особи; прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) та реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті громадянина України) кінцевого бенефіціарного власника критично важливого підприємства, критично важливої установи.

Формування списку засобами «Порталу Дія» завершується накладенням кваліфікаційного електронного підпису або удосконаленого електронного підпису керівника державного органу, підприємства, установи або уповноваженої особи. Сформований список перевіряється засобами Реєстру військовозобов`язаних з метою перевірки наявності особи в зазначеному Реєстрі. У разі позитивного результату перевірки, проведеної відповідно до пункту 18 цього Порядку, засобами Реєстру військовозобов`язаних переведення військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік на строк дії відстрочки здійснюється автоматично у разі, коли військовозобов`язаний (п.29 Порядку № 76):

перебуває на військовому обліку;

перебуває у трудових відносинах з державним органом, критично важливим підприємством, критично важливою установою;

уточнив персональні дані;

не перебуває у розшуку.

Судом встановлено, що наказом Державної служби України з етнополітики та свободи совісті 05 лютого 2025 року № Н-21/11 затверджені Критерії визначення релігійної організації як критично важливої для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

Наказом Державної служби України з етнополітики та свободи совісті 06 червня 2025 року № Н-82/11 затверджено Перелік юридичних осіб релігійних організацій, які належать до критично важливих для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період серед якого є РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА ХРИСТИЯН ВІРИ ЄВАНГЕЛЬСЬКОЇ (ПОМІСНОЇ ЦЕРКВИ), ідентифікаційний код згідно з .

Наказом Державної служби України з етнополітики та свободи совісті 05 лютого 2025 року № Н-21/11 затверджено Перелік посад військовозобов`язаних священнослужителів, які підлягають бронюванню на період мобілізації та на воєнний час, а саме:

1. Священнослужитель - керівник релігійного центру, релігійного управління, уповноважений на виконання / проведення богослужінь, релігійних обрядів, церемоній, здійснення проповідницької діяльності.

2. Священнослужитель - заступник керівника релігійного центру, релігійного управління, уповноважений на виконання / проведення богослужінь, релігійних обрядів, церемоній, здійснення проповідницької діяльності, що має трудові правовідносини у релігійній організації.

3. Священнослужитель - керівник релігійної громади, монастиря, релігійного братства, місіонерського товариства (місії), духовного навчального закладу, уповноважений на виконання / проведення богослужінь, релігійних обрядів, церемоній, здійснення проповідницької діяльності.

4. Священнослужитель - працівник релігійного центру, релігійного управління, релігійної громади, монастиря, релігійного братства, місіонерського товариства (місії), духовного навчального закладу, уповноважений на виконання / проведення богослужінь, релігійних обрядів, церемоній, здійснення проповідницької діяльності, що має трудові правовідносини у релігійній організації.

Матеріалами справи стверджується, що 24.09.2025 між ОСОБА_1 та РЕЛІГІЙНОЮ ГРОМАДОЮ ХРИСТИЯН ВІРИ ЄВАНГЕЛЬСЬКОЇ (ПОМІСНОЇ ЦЕРКВИ) укладено Трудовий договір № 1 відповідно до якого Священнослужитель зобов`язаний дотримуватися внутрішніх нормативних документів Роботодавця та виконувати роботу (зокрема, богослужіння), визначену таким Договором та посадовою інструкцією.

Повідомлення про прийняття на роботу позивача було направлено до ГУ ДПС в Рівненській області (Сарненська ДПІ) 24.09.2025 року.

Заявник займав посаду священнослужителя (код КП 2460) та приступив до роботи 25.09.2025 року.

Відповідно до довідки від 04.12.2025 позивач з 29.06.2025 був рукопокладеним в сан пастора РЕЛІГІЙНОЇ ГРОМАДИ ХРИСТИЯН ВІРИ ЄВАНГЕЛЬСЬКОЇ (ПОМІСНОЇ ЦЕРКВИ) з наданням права звершення священнодій.

З огляду на наведені правові норми та встановлені судом обставини прослідковується, що позивач може бути заброньованим та мати відстрочку від призову на військову службу по мобілізації, оскільки є працівником релігійної громади та має трудові правовідносини у релігійній організації.

Разом з тим, станом на 11.11.2025 (день винесення поіменного списку мобілізованих та наказу про зарахування до особового складу Військової частини НОМЕР_1 ), доказів про наявність бронювання у позивача матеріали позовної заяви не містять. Таких доказів не надано і на час розгляду справи по суті.

Суд зауважує, що оскільки позивач є військовозобов`язаним, 11.11.2025 медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 визнаний придатним до військової служби, доказів наявності бронювання чи відстрочки останній на час його призову на військову службу по мобілізації не має, то, відповідно, дії відповідача 2 щодо мобілізації позивача, є правомірними.

Також варто зазначити наступне.

За змістом п.19 ч. 1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні.

Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.

Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що «... за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 № 9-рп/2008 в справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Вказана правова позиція знайшла своє відображення з питання скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання відображена у сталій та послідовній позиції Верховного Суду України, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності.

Таким чином, рішення та дії відповідача 2, які стосуються призову на військову службу під час мобілізації позивача, вичерпали свою дію фактом його виконання.

Варто також наголосити, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною, у даному випадку, не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.

З огляду на зазначене, позовні вимоги позивача визначені у п. 1 позовної заяви, є безпідставними та необґрунтованими, тому задоволенню не належать.

Надалі, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.11.2025 № 323, солдата ОСОБА_1 призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_8 , зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення і вважається таким, що з 11.11.2025 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Суд зауважує, що підстави звільнення з військової служби, визначені статтею 26 Закону № 2232.

Частиною сьомою статті 26 Закону № 2232 визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджено Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008.

Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог цього Положення, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009 року.

Відповідно до пункту 12.1 розділу XII цієї Інструкції, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення № 1153/2008 (у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них).

За визначенням, наведеним в Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача № 40 від 31.01.2024, рапорт (заява) - це письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, не розгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями прямих командирів (начальників) або з обґрунтуванням їх відсутності. Для зручності в рапорті можна одразу зазначати всіх командирів від прямого до командира військової частини, але фактично подавати по команді і проставляти відповідні помітки подання, отримання та клопотання надалі нижчим командиром вищому.

За загальним правилом рапорт на звільнення має бути розглянутий командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині.

Відповідно до Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» № 548-ХГУ від 24.03.1999 (із змінами чинними на момент виникнення спірних правовідносин) командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Таким чином, на командира, який віддає наказ, покладається відповідальність за віддання законного наказу та контроль за його виконанням.

Відповідно до положень Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280, зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття до військової частини. Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини для військовослужбовців є іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

Позивач був доставлений до військової частини НОМЕР_1 з усіма документами, які були необхідні для його зарахування до списків особового складу військової частини.

Оскаржуваний позивачем наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 323 від 11.11.2025 винесений на виконання та відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», відповідно до Мобілізаційних розпоряджень Генерального штабу Збройних Сил України, Мобілізаційних директив ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Підставою для видання наказу про зарахування позивача до особового складу до списків військової частини для військовослужбовців є іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

Згідно матеріалів справи позивач був доставлений до військової частини НОМЕР_1 з поіменним списком ІНФОРМАЦІЯ_8 , на підставі якого позивача і було зараховано до списків особового складу згаданої військової частини.

Отже, командир військової частини НОМЕР_1 із дотриманням вимог чинного законодавства, виніс оскаржуваний наказ із дотриманням правил субординації, підпорядкування із дотриманням положень про облік військовослужбовців.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення його з військової служби, в якому наводив вказані вище обставини чи інші підстави.

Зважаючи на встановлені обставини справи в їх сукупності, суд вважає наказ відповідача 1 від 11.11.2025 № 323 в частині зарахування позивача до особового складу військової частини таким, що відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а отже такий наказ не підлягає скасуванню.

Позовні вимоги зобов`язального характеру є похідними від первинних вимог. Оскільки у первинних вимогах у задоволенні відмовлено, то і похідні вимоги задоволенню не підлягають.

Решта доводів та аргументів позивача не впливають на правильність вирішення даного спору у цій справі, тому судом не розглядаються.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених в ході розгляду справи обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та непідтверджені належними і допустимими доказами, тому позовна заява задоволенню не належить.

Правові підстави для відшкодування судових витрат у порядку ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 30 березня 2026 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 ) Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Суддя Т.О. Комшелюк