Справа № 161/2963/26
Суддя: Смокович М. В.
Дата ухвалення: 2026-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/2963/26
Провадження № 2-а/161/91/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Смоковича М.В.

при секретарі судового засідання Хилько О.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

06.02.2026 року, позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 28.01.2026 року № R323154 його притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що він не з`явився за повісткою в ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Вважає постанову від 28.01.2026 року № R323154 незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, а тому вона підлягає скасуванню.

Вказав також, що сама по собі заява про визнання правопорушення (визнання вини), яка зазначена в оскаржуваній постанові, не є беззаперечним доказом і не звільняє органи влади від обов`язку довести правомірність притягнення особи до відповідальності.

Покладаючись на викладені обставини, просить скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 28.01.2026 року № R323154 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі закрити.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.02.2026 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

02.03.2026 року до суду від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що ОСОБА_1 , 2000 року народження, перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 . У відповідності до вимог пунктів 30-1, 30-2, 30-3 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року військовозобов`язаному ОСОБА_1 була сформована повістка за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (виклик № 6142374 від 19.01.2026 року). Дана повістка була надіслана позивачу за допомогою Національного оператора поштового зв`язку «Укрпошта», із необхідністю явки у конкретно визначений час 14 год. 00 хв. 19.01.2026 року. У вказаний день ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, жодних документів щодо поважності причин неявки не надав. Зважаючи на факт неявки за повісткою, сформованою засобами поштового зв`язку, було сформовано подання щодо розшуку ОСОБА_1 , як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210, 210-1 КУпАП, до органів Національної поліції (звернення № Е4532908 від 27.01.2026 року). 28.01.2026 року ОСОБА_1 , користуючись онлайн застосунком «Резерв+» (через електронний кабінет призовники, військовозобов`язаного та резервіста), звернувся на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою, в якій зазначив, що не оспорює допущене правопорушення та дає згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності (електронна заява № S42F1FCC1-C8FB-F011-9997-40 від 28.01.2026 року), що і було зроблено. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Подану позивачем відповідь на відзив суд до уваги не бере, оскільки за приписами ч.1 ст.269 КАС України, у цій категорії справ заявами по суті спору є лише позов та відзив.

Частиною першою та другою статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Суд зауважує, що вказаний перелік порядків, за якими здійснюється судочинство в адміністративних справах, є вичерпним.

Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст.ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення КАС України не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч. 5 ст.262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Вивчивши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який було неодноразово продовжено та який діє на сьогоднішній день.

Згідно Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 року постановлено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно з 24.02.2022 року в Україні діє особливий період.

Так, 22.12.2025 року військовозобов`язаному ОСОБА_1 була сформована повістка за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (повістка № 6142374 від 22.12.2025 року), яка була направлена через Національного оператора поштового зв`язку «Укрпошта» на адресу, яка міститься в даному реєстрі, а саме: АДРЕСА_1 , поштове відправлення № R25.

Відповідно до трекінгу поштового відправлення № R25, 02.01.2026 року адресат, яким є ОСОБА_1 , відмовився від отримання поштового відправлення, після чого воно було направлено на адресу відправника ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та отримано останнім 06.01.2026 року.

Як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, 28.01.2026 року позивач, ОСОБА_1 , користуючись онлайн застосунком «Резерв+» (через електронний кабінет призовники, військовозобов`язаного та резервіста), звернувся на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про визнання вини у вчиненому адміністративному правопорушенні та про розгляд справи без його участі, що не заперечується самим позивачем.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 виніс Постанову № R323154 по справі про адміністративне правопорушення від 28.01.2026 року, якою визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП та наклав на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000,00 грн.

Зі змісту постанови слідує, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце зазначені в повістці, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Аналізуючи представлені сторонами докази, які досліджені в ході судового розгляду та вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного.

Абз 1 ч. 1 статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до ч. 2 ст.26 Закону громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

В ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Так, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП є порушення громадянином України правил військового обліку, неявка його на виклик до військового комісаріату без поважних причин в особливий період.

Перелік поважних причин неявки особи на виклик до військового комісаріату зазначений в постанові КМУ від 28.07.2010 № 673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори».

Так, згідно постанови, поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки визнаються: смерть близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка), яка сталася пізніше ніж за сім діб до дати початку зборів; хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним чи резервістом, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем; здійснення стосовно військовозобов`язаного чи резервіста кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття; потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову на збори і редакції стала перешкодою своєчасному прибуттю; складання державних іспитів у вищих навчальних закладах.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Докази, надані сторонами по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Отже, позивачем не було надано суду доказів поважності не прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 19.01.2026 року, в той час представником відповідача було надано вичерпні докази на користь винуватості позивача у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме докази формування та направлення на адресу позивача повістки про виклик останнього до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних та докази відмови позивача від її отримання.

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що .йому не було надано доказів на підтвердження його винуватості, так як останній сам скористався своїм правом не бути присутнім при розгляді відносно нього справи про адміністративне правопорушення, а тому у органу, який розглядав дану справу, не було можливості в повній мірі виконати обов`язки щодо ознайомлення порушника з доказами вчиненого правопорушення. Більш того, позивач, у поданій ним заяві (даний факт позивачем не заперечується) визнав себе винуватим, що дало підстави органу, який розглядав справу, вважати, що правопорушнику відомо про обставини справи.

Суд зазначає, що лише відсутність в оскаржуваній постанові дати, номеру повістки та дати, на яку викликали позивача для уточнення даних, на переконання суду, само по собі не може бути підставою для скасування даної постанови, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у зв`язку із відмовою в позові слід залишити за ним.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 6, 72-78, 241-246, 250, 271, 272, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення, постанову Т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № R323154 від 28.01.2026 року - залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 25 березня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області М.В. Смокович