Справа № 340/7270/25
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2026-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 березня 2026 року м. Дніпросправа № 340/7270/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі заяву Дмитрівської сільська ради про забезпечення позову в адміністративній справі №340/7270/25 за позовом Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області до Знам`янської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

23.10.2025 Дмитрівська сільська рада звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Знам`янської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області щодо неподання на погодження Дмитрівській сільській територіальній громаді проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж населеного пункту міста Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області, затвердженого рішенням Знам`янської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 20 червня 2025 року №2371;

- визнати протиправним та скасувати рішення Знам`янської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 20 червня 2025 року №2371 «Про затвердження проєкту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж населеного пункту міста Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області».

Ухвалою судді від 2025 року відкрите провадження у справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 закрито провадження в адміністративній справі №340/7270/25 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

18.03.2026 позивачем до суду подано заяву про забезпечення, в обґрунтування заяви позивач зазначає, що необхідність забезпечення позову обумовлюється тим, що на офісіційному сайті Кіровоградської обласної ради 16.03.2026 винесено проект рішення Про погодження проєкту землеустрою щодо встановлення меж м. Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області, який буде розглянуто на тридцятій сесії Кіровоградської обласної ради восьмого скликання. Зазначений проєкт рішення безпосередньо стосується предмета спору у даній справі, оскільки питання встановлення меж м. Знам`янка є спірним та перебуває на розгляді суду. У разі прийняття вказаного рішення буде фактично реалізовано спірні правовідносини до їх судового вирішення, а також, відновлення порушених прав вимагатиме значних зусиль та може спричинити необхідність оскарження додаткових актів. Просить суд забезпечити позов, шляхом заборони Кіровоградській обласній раді () розглядати питання, приймати рішення, вчиняти будь-які дії, спрямовані на погодження проєкту землеустрою щодо встановлення меж населеного пункту міста Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

19.03.2026 позивачем надано докази сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Розглянувши зазначену заяву про забезпечення позову колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову є процесуальною гарантією виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Проте для вжиття судом заходів забезпечення позову у справі заявник (позивач) має підтвердити наявність щонайменше однієї з виключних підстав, передбачених частиною другою статті 150 КАС України:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Дія індивідуального акта або нормативно-правового акта може бути зупинена як захід забезпечення позову відповідно до пункту 1 частини першої статті 151 КАС України.

Комітет Міністрів Ради Європи (далі - КМРЄ) у параграфі І та ІІ Рекомендацій від 13 вересня 1989 року № R(89)8 «Про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах» (on provisional court protection in administrative matters) наголосив, що заявник може просити суд або інший компетентний орган вжити заходи тимчасового захисту від адміністративного акта; надаючи особі тимчасовий захист, суд бере до уваги всі обставини та інтереси; такі заходи можуть вживатися зокрема, у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо аргументи заявника на перший погляд (prima facie) спростовують правомірність такого акта.

КМРЄ у пункті «d» глави 5 «Ефективність судового розгляду» Рекомендацій (2004)20 «Про судовий перегляд адміністративних актів» (on judicial review of administrative acts), прийнятих 15 грудня 2004 року, також вказав, що суд повинен мати право надавати тимчасові заходи захисту до завершення провадження.

Водночас Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) притримується позиції, згідно з якою заходи забезпечення (тимчасові заборони), які вживає суд у процесі вирішення спору, повинні відповідати закону, враховувати суспільні (загальні) інтереси та пропорційність між використаними засобами та метою, яку прагне суд досягнути (рішення ЄСПЛ від 17 травня 2016 року у справі «Джиніч проти Хорватії» (Dћiniж v. Croatia), № 38359/13, пункти 61- 62; рішення ЄСПЛ від 16 березня 2021 року у справі «Карагасаноглу проти Туреччини» (Karahasanoglu v. Turkey), заяви № 21392/08 та 2 інші, пункти 144- 153).

За усталеною практикою Верховного Суду, висловленою у постановах від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 11 січня 2022 року у справі № 640/18852/21, від 28 липня 2022 року у справі № 640/31850/20 та інших, заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, забезпечувати ефективний захист позивача, який неможливий без негайного втручання суду.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен вказати мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними (постанови Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 30 вересня 2019 року у справі № 420/5553/18, від 29 січня 2020 року у справі № 640/9167/19, від 20 травня 2021 року у справі № 640/29749/20, від 11 січня 2022 року у справі № 640/18852/21 та від 28 липня 2022 року у справі № 640/31850/20).

Колегія суддів зазначає, що предметом спору є рішення Знам`янської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 20 червня 2025 року №2371 про затвердження проєкту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж населеного пункту міста Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області, а також бездіяльність відповідача щодо неподання на погодження Дмитрівській сільській територіальній громаді проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж населеного пункту міста Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області, затвердженого оскарженим рішенням.

Саме із прийняттям рішення від 20 червня 2025 року №2371 про затвердження проєкту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж населеного пункту міста Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області без попереднього погодження з позивачем, позивач пов`язує порушення своїх прав на захист яких він звернувся до суду із позовом.

Водночас, в заяві про забезпечення позову позивач просить: заборонити Кіровоградській обласній раді () розглядати питання, приймати рішення, вчиняти будь-які дії, спрямовані на погодження проєкту землеустрою щодо встановлення меж населеного пункту міста Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Проаналізувавши зміст адміністративного позову та заяви про забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що заходи забезпечення позову, які позивач просить вжити суд не є співмірними та адекватними заявленим позовним вимогам.

Також, на думку суду, позивачем не доведено того, що скасування рішення від 20 червня 2025 року №2371, а також визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непогодження меж населеного пункту з позивачем, стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, визначених позивачем.

До того ж Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 800/521/17 виснувала, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Таким чином, заходи забезпечення можуть бути вжиті адміністративним судом лише в межах позовних вимог та відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, а також гарантувати збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

Суд має встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, спроможність такого заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, перевірити імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, а також мотивувати неможливість порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу (постанова Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 640/30483/21).

Суд зазначає, що позивачем не доведено існування та вплив на нього обставин, виходячи з яких позивач просив вжити заходів забезпечення позову. Недоведеність цих обставин є підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки обов`язковою передумовою для співставлення інтересів сторін є встановлення реальності впливу або можливості впливу на такі інтереси спірних правовідносин, в той час як в цій справі наразі відсутні жодні докази на підтвердження настання обставин, про які вказував позивач. Вжиття заходів забезпечення позову на основі одних лише тверджень є невиправданим та порушує правову визначеність відповідних правовідносин.

В свою чергу, можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст. 150, 151, 154 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Н.І. Малиш

суддя А.В. Шлай