Справа № 945/694/26
Суддя: Павленко І. В.
Дата ухвалення: 2026-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/694/26
Провадження № 2-а/945/16/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Павленко І.В., розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2026 року ОСОБА_1 (далі - позивач) через свого представника адвоката Саченка Андрія Павловича, через систему «Електронний суд», звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року адміністративну справу № 400/1128/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, передано за територіальною підсудністю до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

26 березня 2026 року адміністративна справа № 400/1128/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, надійшла до Миколаївського районного суду Миколаївської області та, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 березня 2026 року, розподілена головуючому судді (судді-доповідачу) Павленко І.В.

Вирішуючи питання про прийняття адміністративної справи до свого провадження та призначення до розгляду, встановлено відсутність підстав для прийняття справи до свого провадження з огляду на неналежність вказаної справи за предметною юрисдикцією Миколаївському районному суду Миколаївської області як адміністративному, виходячи з такого.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

З метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно - правових відносин діють адміністративні суди.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов, які в цьому кодексі встановлені.

Частина 1 ст. 5 КАС України гарантує кожній особі право звернутися до адміністративного суду в порядку, встановленому цим Кодексом, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах, зокрема, в спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

З аналізу п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України слідує, що до підсудності місцевих загальних судів як адміністративних судів віднесено саме спори, які пов`язані з процедурою притягнення особи до адміністративної відповідальності, встановленої Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та охоплюють правовідносини, які виникають, як при оформленні матеріалів в справі про адміністративне правопорушення, так і під час розгляду справ про адмінінстаративні правопорушення відповідними органами, посадовими особами та ухвалення відповідного рішення (постанови) за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Натомість, будь - які інші дії суб`єкта владних повноважень, які вчинені поза межами процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, встановленої КУпАП, не підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені у ст. 286 КАС України.

У ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена норма визначає вичерпний перелік рішень, які може ухвалити загальний місцевий суд як адміністративний суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому, як убачається з цієї адміністративної справи, представником позивача адвокатом Саченко Андрієм Павловичем заявлені вимоги:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , правил військового обліку.

Жодних протоколів про адміністративне правопорушення або постанов про адміністративне правопорушення відносно Позивача Відповідачем не складалось, дані про притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210, 210-1 КУпАП також відсутні.

Отже, позовні вимоги пов`язанні з діями суб`єкта владних повноважень, які не випливають з притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а стосуються, оскарження дій ІНФОРМАЦІЯ_1 , як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним визначених чинним законодавством владних управлінських функцій, та направлені на захист порушеного саме в публічно-правових відносинах права позивача.

Тому, місцевий суд позбавлений можливості ухвалити рішення по суті заявлених позовних вимог, адже спори, які мають розглядатися у порядку ст. 286 КАС України стосуються виключно оскарження постанов (рішень) у справах про адміністративні правопорушення.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» охоплює, зокрема, дотримання правил юрисдикції та підсудності. ЄСПЛ неодноразово наголошував: право на суд, встановлений законом, означає, що відповідний орган повинен мати компетенцію вирішувати питання, які належать до його повноважень, і діяти на основі принципу верховенства права.

Право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24), у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

Це означає, що суд, який розглядає спір, має бути створений, відповідно до закону та діяти в межах визначених повноважень.

За правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 855/306/19 (провадження № А/9901/232/19) належним і компетентним судом, у розумінні процесуального закону, є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил територіальної, інстанційної та предметної підсудностей.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 серпня 2019 року у справі № 855/364/19 (провадження № 11-871ав19) зазначено таке: «якщо суд першої інстанції помилково чи неправильно направив до суду тієї самої інстанції справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, а суд, якому була направлена справа (позовна заява), повернув її назад як направлену внаслідок порушення правил підсудності, то рішення суду, який повернув справу адресанту, не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ, встановленої статтею 30 КАС.

Таке рішення суду свідчить про виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності адміністративних справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом.

Таке рішення є виконанням вимог закону».

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність передачі адміністративної справи за підсудністю до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 20, 29, 243, 248, 295 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії передати до Миколаївського окружного адміністративного суду для розгляду за підсудністю.

Передачу справи здійснити не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати позивачу та його представнику.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В. Павленко

27.03.2026