Справа № 520/8841/25
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2026-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 березня 2026 року № 520/8841/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду в Харківській області щодо заниження стажу роботи на посаді судді при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 та з 01.01.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 19.02.2020 при стажі роботи на посаді судді 26 років 00 місяців 24 дні у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та з 01.01.2024 року при стажі роботи на посаді судді 26 років 00 місяців 24 дні у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 25.01.2024 №04-49/81. виходячи з розміру суддівської винагороди 170325.00 грн для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач після перерахунку пенсії на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 по справі 520/13550/24 протиправно в супереч вимогам чинного законодавства призначив виплату пенсії у розмірі 54% суддівської винагороди, зменшивши при цьому стаж роботи на посаді судді з 26 років 00 місяців 24 дні до 22 років 0 місяців 24 дні. Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Від представника відповідача до суду подано відзив, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в управлінні з 11.10.2023 та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 у справі №520/18021/21 позивачу здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 при стажі роботи на посаді судді 22 років 00 місяців 24 дні у розмірі 54% суддівської винагороди згідно із довідкою Територіального управління державної судової адміністрації у Харківській області від 19.08.2021 № 04-49/445.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 у справі №520/13550/24 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2024 при стажі роботи на посаді судді 22 років 00 місяців 24 дні у розмірі 54% суддівської винагороди згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 25.01.2024 № 04-49/81, виходячи з розміру суддівської винагороди 170325,00 грн.

Посилаючись на приписи статті 137, частину 3 статті 142 Закону України 1402 відповідач зазначив, що обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці здійснено з розрахунку 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді.

Відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно приписів ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області з 11.10.2023 та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова 11.08.2014 по справі №646/7793/14-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі міста Харкова щодо відмови включення до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 половини періоду навчання у вищому юридичному навчальному закладі та періоду проходження строкової військової служби відповідно до ч.6 ст.44 Закону України «Про статус суддів». Постанова підлягала негайному виконанню.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України Червонозаводському районі міста Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 11.10.2013 року із розрахунку стажу роботи на посаді судді 26 років 00 місяців 23 дні, із включенням до стажу роботи на посаді судді половини періоду навчання у вищому юридичному навчальному закладі та періоду проходження строкової військової служби та виплатити недоотримані за цей час кошти.

Тобто стаж роботи на посаді судді визначений постановою складає 26 років 23 дні.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 у справі №520/18021/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 28.08.2021 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із його заявою від 20.08.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській № 04-49/445 від 19.08.2021, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

В подальшому рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 залишеним в силі постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2024 у справі №520/13550/24 скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.03.2024 року про відмову у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до ст.142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» згідно із довідкою про суддівську винагороду від 25.01.2024 за №04-49/81, виданою Територіальним управління Державної судової адміністрації України у Харківській області та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 25 січня 2024 року №04-49/81.

Згідно ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання вказаних рішень суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та призначено позивачу довічне грошове утримання як судді у відставці у розмірі 54% суддівської винагороди, з урахуванням стажу роботи на посаді судді 22 роки 0 місяці 24 дні.

Позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України в Харківській області з питань роз`яснення питання щодо заниження стажу роботи.

Листом від 25.03.2025 року ГУ ПФУ в Харківській області надало відповідь, з якої вбачається, що предметом розгляду у справі №646/7793/14-а був показник стажу для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на дату здійснення перерахунку 11.10.2013 року. При цьому відповідач зазначив, що збільшення цього показника при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відбувалося лише як зобов`язання, покладене на управління Пенсійного фонду України в Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.08.2014 у справі №646/7793/14-а.

У подальшому Пенсійним органом здійснено перерахунок на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 у справі №520/18021/21 та від 03.07.2024 у справі №520/13550/24 при стажі роботи на посаді судді 22 роки 00 місяців 24 дні у розмірі 54% суддівської винагороди. Оскільки при цьому питання визначення показника стажу роботи на посаді судді та відсотку суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці судом у цих справах не розглядалося, відповідач вважає свої дії протиправними.

Не погоджуючись із тим, що при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду: від 15.11.2021 у справі №520/18021/21, від 03.07.2024 у справі №520/13550/24 відповідачем зменшено стаж роботи на посаді судді з 26 років 00 місяців 24 дні до 22 роки 0 місяці 24 дні, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно з абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Зі змісту позовної заяви, судом встановлено, що позивача призначено на посаду судді Указом Президента України від 05.05.1999 року №474/99

На час призначення позивача на посаду судді діяв Закон України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ), дія якого відповідно поширилася і на позивача, як на діючого суддю.

Відповідно до абз.2 ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

У постанові Червонозаводського районного суд міста Харкова від 11.08.2014, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2014 по справі № 646/7793/14-а зазначено, що 08.06.2009 позивачу встановлено щомісячне грошове утримання судді, який має право на відставку та продовжує працювати на посаді судді із розрахунком стажу 21 рік 7 місяців, у тому числі на посаді судді - 10 років. Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом, а тому, враховуючи, що позивача було обрано на посаду судді до набрання чинності Законом України "Про судоустрій та статус суддів" за ним зберігся визначений ДСА 08.06.2009 року стаж роботи на посаді суді та складає 26 років 00 місяців 23 дні, в тому числі: служба в армії - 01 рік 11 місяців 26 днів; половина навчання на денному факультеті Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинского - 01 рік 11 місяців 00 днів; робота на посаді слідчого - 07 років 09 місяців 25 днів; на посаді судді - 14 років 04 місяці 02 дня.

Згідно ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону №1402-VIII встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до ст. 137 Закону №1402-VII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді. Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018 року, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 року у справі №9901/805/18.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що ч. 2 ст. 137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 05.08.2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

На час призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося Законом №2862-XII.

Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді для суддів, які призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Законом №1402-VIII, слід керуватися положеннями частини шостої статті 44 Закону України "Про статус суддів".

Частиною 6 ст. 44 зазначеного Закону встановлено, що для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Щодо категорії "інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги" (стаття 44 Закону України "Про статус суддів"), слід розуміти роботу працівників на посадах державних службовців та службовців, що працювали і працюють в державних органах та розрахунок стажу роботи яких здійснюється відповідно до Закону України "Про державну службу" і Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок). Пунктом 3 вказаного Порядку до стажу державної служби включається час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях, а також час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.93 № 1049 "Про надбавки за вислугу років для працівників органів виконавчої влади та інших державних органів".

В свою чергу, половина строку навчання за денною формою на юридичних факультетах у вищих навчальних закладах зараховується під час обчислення стажу судді, призначеного чи обраного на посаду до набрання чинності Законом, і виключно для обчислення стажу, який дає право судді на відставку.

Як вже зазначалось судом, абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Крім того, суд звертає увагу, що позивач проходив строкову військову службу. Термін проходження ним строкової військової служби становить 01 рік 11 місяців 26 днів .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Наведене свідчить про наявність у позивача права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку: половину строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі та період строкової військової служби.

Таким чином, стаж судді у відставці позивача складає 26 років 00 місяців 23 дні.

Відповідно до ч. 3 ст 142 Законом №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, позивач має право на перерахунок та виплату щомісячного довічного грошове утримання судді у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (пункт 64 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява № 40450/04).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (пункт 95 рішення ЄСПЛ у справі «Аксой проти Туреччини» від 18.12.1996 (заява № 21987/93).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (пункт 101 рішення ЄСПЛ у справі «Джорджевич проти Хорватії» від 24.07.2012 (заява № 41526/10); пункти 36-40 рішення ЄСПЛ у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» від 06.11.1980 (заява № 7654/76). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у ч. 3 ст. 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Отже, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи наведене належним способом захисту позивача є визнання протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду в Харківській області щодо заниження стажу роботи на посаді судді при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 та з 01.01.2024 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 19.02.2020, з урахуванням стажу роботи на посаді судді 26 років 00 місяців 24 дні у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно довідки від 19.08.2021 № 04-49/445 виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області виходячи з розміру суддівської винагороди 118237 грн для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та з 01.01.2024 з урахуванням стажу роботи на посаді судді 26 років 00 місяців 24 дні у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 25.01.2024 №04-49/81 виходячи з розміру суддівської винагороди 170325.00 грн для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до положень статті 139 КАС України.

Керуючись ст. 14, 243-246, 293, 295-296 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду в Харківській області щодо заниження стажу роботи на посаді судді при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 та з 01.01.2024.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 з урахуванням стажу роботи на посаді судді 26 років 00 місяців 24 дні у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно довідки від 19.08.2021 № 04-49/445 виданої, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області, виходячи з розміру суддівської винагороди 118237,00 грн для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та з 01.01.2024 з урахуванням стажу роботи на посаді судді 26 років 00 місяців 24 дні у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 25.01.2024 №04-49/81, виходячи з розміру суддівської винагороди 170325,00 грн для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мороко А.С.