Справа № 132/143/26
Суддя: Аліменко Ю. О.
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 132/143/26
Провадження № 2-а/132/13/26
Рішення

Іменем України

24 березня 2026 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

представника позивача Корольова Д.О.

представника відповідача Базакуц О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Корольов Д.О., звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 29.09.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було винесено постанову № R101146 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 25 500,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 просить: поновити строк на звернення до суду з даним позовом; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення; справу про адміністративне правопорушення закрити; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 15.01.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

20.01.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки рішення є обгрунтованим та законним.

23.01.2026 на адресу суду надійшли заява про виклик свідків та відповідь на відзив.

20.03.2026 на адресу суду представником відповідача подано додаткові пояснення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Корольов Д.О. позов підтримав та просив задоволити його в повному обсязі, оскільки постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № R101146 від 29.09.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є незаконною та безпідставною.

Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності, Базакуц О.І. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача та просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з мотивів наведених у відзиві на позов.

Заслухавши представників сторін, свідків, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Щодо строків звернення до суду про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення

У позовній заяві представник позивача зазначив, що про дану постанову позивач дізнався після відкриття виконавчого провадження, тобто лише 05.01.2026, а 08.01.2026 фактично ознайомився із матеріалами відповідного виконавчого провадження №79909022, в тому числі із оскаржуваною постановою № R101146 від 29.09.2025. З огляду на відсутність будь-якого сповіщення щодо необхідності прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду справи про адміністративне правопорушення, так і щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення, а також факт ознайомлення з постановою лише 08.01.2026, вже після відкриття виконавчого провадження, тому просить суд поновити строк для оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суд вважає, що позивач пропустив встановлений строк для оскарження постанови з поважних причин, а тому вищевказаний строк необхідно поновити.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як зазначено вище, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № R101146 від 29.09.2025, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 25 500 гривень.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови: «За результатами з`ясування обставин справи встановлено, що ОСОБА_1 пройшов ВЛК, був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 для зарахування до команди та подальшої відправки до військової частини для прийняття рішення щодо проходження військової служби, але ОСОБА_1 втік зі двору будівлі через паркан, чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП».

Окрім того слід зазначити, що у вказаній постанові зазначено місце винесення постанови м. Стрий, хоча по факту матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розглядалися у м. Дніпро, де і було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до положень Глави 19 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, у якому викладається твердження про вчинення особою відповідного правопорушення, при доведенні вчинення якого особа піддається певним заходам примусу. Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для подальшого провадження у справі, викликає у особи необхідність здійснення свого захисту, у зв`язку із чим до нього пред`являються особливі вимоги.

Згідно із ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та суть адміністративного правопорушення.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини. При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови № R101146 протокол про адміністративне правопорушення взагалі не складався, а якщо й складався то ця обставина жодним чином не відображена у постанові, що є суттєвим процесуальним порушенням під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, за загальним правилом, в особливий період протокол обов`язково повинен складатись у разі вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із мобілізацією та військовим обліком. ТЦК та СП має право не складати його лише у разі існування певних обов`язкових умов, передбачених ст. 258 КУпАП, а саме:

- протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику;

- протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України (у частинi правопорушень, вчинених військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України), якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності.

У позові позивач зазначає, що жодних повісток яким би він повідомлявся про дату, час і місце виклику до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу або розгляду справи про адміністративне правопорушення він не отримував.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення № R101146 уповноваженою особою взагалі не зазначено в постанові чи було належним чином сповіщено ОСОБА_1 , як особу, що притягаєтеся до адміністративної відповідальності, про місце і час розгляду справи, чи була така особа присутня під час розгляду справи, чи надходило від такої особи клопотання про відкладення розгляду справи, як це передбачено ст. 268 КУпАП, тощо.

Таким чином, відповідач в порушення приписів статті 277-2 КУпАП не сповістив позивача про розгляд адміністративної справи пізніше як за три доби до дня розгляду справи.

Отже, відповідач, при призначенні адміністративної справи до розгляду не повідомив належним чином повивача про місце і час розгляду справи, та таким чином діяв протиправно, чим порушив права позивача щодо підготовки до розгляду адміністративної справи, а саме, завчасно ознайомитися з матеріалами справи, підготувати пояснення, подати докази, заявити відповідні клопотання та звернутися за правничою допомогою до адвоката, який міг би представляти його законні права та інтереси при розгляді справи.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином відповідач, відповідно до приписів частини 1 статті 268 КУпАП, враховуючи відсутність даних та належних доказів про своєчасне сповіщення позивача про місце і час розгляду справи та за відсутності клопотання позивача про відкладення розгляду справи, взагалі не мав жодного законного права розглядати справу про адміністративне правопорушення без особистої присутності позивача

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, розгляд адміністративної справи відбувся за відсутності позивача, якого не було належним чином та своєчасно сповіщено про розгляд справ, що в силу приписів частини 1 статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 06.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку: «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

За таких обставин, ураховуючи зазначені висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку щодо протиправності оскаржуваної постанови та її скасування.

Процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він є військовослужбовцем та проходить службу в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2024 року. 26 вересня 2025 року він знаходився на території ІНФОРМАЦІЯ_2 . В першій половині дня, біля 11:00 год. бачив як позивач ОСОБА_1 перелазив через паркан. На паркані колючого дроту не було. Йому відомо, що ОСОБА_1 проходив ВЛК, по службі з ним не пересікався, знайомий не був. В що він був одягнений не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є військовослужбовцем та проходить службу в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2024 року. 26 вересня 2025 року він знаходився на території ІНФОРМАЦІЯ_2 . В першій половині дня, біля 11:00 год. бачив як позивач ОСОБА_1 перелазив через паркан. На паркані колючого дроту не було. Йому відомо, що ОСОБА_1 проходив ВЛК, по службі з ним не пересікався, знайомий не був. ОСОБА_1 був одягнений в демисезонну куртку та джинси, якого кольору не пам`ятає. Чи вручалася повістка ОСОБА_1 на відправку до в/ч не знає.

З цього приводу суд зазначає, що в даному випадку в якості свідків залучені та допитані в суді самі ж співробітники ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є заінтересованими особами при розгляді цієї справи, отже сумнів щодо їх упередженості є очевидним. Працівники РТЦК, які за посадовими обов`язками здійснюють мобілізаційні заходи, є представниками суб`єкта владних повноважень та їх свідчення спрямовані на підтвердження правомірності власних дій або дій їх установи. При цьому, зафіксоване правопорушення не може ґрунтуватися лише на твердженнях осіб, які перебувають у службовій залежності від органу, що накладає стягнення.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

29.09.2025, відповідно до вимог ст. 235 КУпАП, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , було прийнято оскаржувану постанову № R101146, якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 пройшов ВЛК, був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 для зарахування до команди та подальшої відправки до військової частини для прийняття рішення щодо проходження військової служби, але ОСОБА_1 втік зі двору будівлі через паркан, чим допустив (ла) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що громадянин (громадянка) ОСОБА_1 скоїв (ла) адміністративне правопорушення, передбачене 3 ч. ст. 210-1 КУпАП, та на нього накладене штраф в розмірі 25 500,00 грн.

«Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом, рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за вказане адміністративне правопорушення». Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 у справі № 263/15738/16-а.

Відповідно до вимог 283 КУпАП, яка регламентує зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Разом з тим, постанова № R101146 від 29.09.2025 року носить поверхневий і загальний характер, відсутній опис обставин, встановлених під час розгляду справи (відсутні місце, дата та час вчинення адміністративного правопорушення), резолютивна частина постанови не містить висновку про прийняте рішення, не визнано позивача винуватими, а лише зазначення розміру штрафу.

Оскаржувана постанова не містить жодної інформації про обставини вчиненого правопорушення, зібрані під час розгляду справи про адміністративні правопорушення докази, на підставі яких уповноважена особа прийшла до висновку про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП (в редакції чинній на момент складення оскаржуваної постанови) передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період. В оскаржуваній постанові № R101146 від 29.09.2025 р., не зазначено та не конкретизовано які норми діючого законодавства, що регулюють правила військового обліку військовозобов`язаних, наприклад профільні Закони України «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Правила військового обліку військовозобов`язаних», затверджені Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, порушив позивач та й відповідно не виконав свій військовий обов`язок, з посиланням на відповідний пункт Порядку або статтю Закону.

Частина 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України» (в редакції чинній на момент складення оскаржуваної постанови) передбачає, що громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на момент складення оскаржуваної постанови) військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Зазначені відповідачем правові норми не передбачають відповідальності «за втечу з двору будівлі через паркан», за що було притягнуто до адміністративної відповідальності позивача.

Не містить такого поняття «втеча з двору будівлі через паркан» і «Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджений Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487.

Натомість, порушення або невиконання військового обов`язку, який закріплений у ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідальність за які передбачена статтею 210-1 КУпАП є: нез`явлення за повісткою; неуточнення військово-облікових даних у ТЦК протягом встановленого; безпідставна відмова від проходження ВЛК; неповідомлення про зміну місця проживання, сімейного стану, освіти, роботи; невиконання вимог щодо надання будівель, споруд, транспорту тощо для потреб оборони під час мобілізації; порушення правил ведення військового обліку підприємствами, установами, організаціями стосовно своїх працівників (неперевірка, несповіщення, тощо);

Зазначені вище обставини свідчать про невстановлення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час розгляду справи про адміністративне правопорушення обставин вчиненого адміністративного правопорушення, наявність складу правопорушення та якого саме, передбаченого відповідною частиною ст. 210-1 КУпАП, що обумовлює протиправність прийнятої ним постанови.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, суд, не ставить під сумнів обов`язок позивача, як громадянина виконувати приписи Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Проте, в межах цієї справи здійснюється перевірка рішень відповідача, як суб`єкта владних повноважень, на предмет правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відсутність належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів скоєння позивачем адміністративних правопорушень виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами порушення ОСОБА_1 вимог статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", та, як наслідок, факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, не надано доказів своєчасного сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, відтак постанова за №R101146 від 29.09.205 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Наведеним положенням кореспондують норми статті 293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Так, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені у справі обставини, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та з витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

На основі повного та всебічного з`ясування обставин, дослідивши матеріали справи та беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 94, 242 - 246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову № R101146 від 29.09.2025 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань 532,48 грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

У разі проголошення у судовому засіданні скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення суд повідомляє, коли буде складено повне судове рішення.

Повне рішення буде складено впродовж п`яти днів із дня закінчення розгляду справи, до 27.03.2026 року включно.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Сьомого адміністративного апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: