Справа № 400/5076/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 400/5076/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Федусика А.Г., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 року у справі №400/5076/24 за позовом ОСОБА_1 до Ленінського районного суду міста Миколаєва, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 12.03.2024 року №25ос/к/24, зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

29 травня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.03.2024 року № 25ос/к/24 «Про встановлення надбавок за вислугу років на державній службі державним службовцям Ленінського районного суду м. Миколаєва на 2024 рік» (з 13 лютого 2024 року);

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу».

Обґрунтовуючи позов, позивачка вказувала, що вона є працівницею Ленінського районного суду міста Миколаєва, станом на 13 лютого 2024 року має стаж державної служби 9 років, а тому набула право на отримання надбавки за вислугу років на державній службі у розмірі 27% відсотків посадового окладу державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року 889-VIII.

Втім, оскаржуваним наказом їй встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 18 відсотків посадового окладу. Відсотковий розмір надбавки обчислений з огляду на вимоги пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» №3460-IX, що, на думку позивачки, не узгоджено зі змістом частини першої статті 52 Закону № 889-VIII.

Так, у частині першій статті 52 Закону № 889-VIII зазначено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу. Водночас, 01 січня 2024 року набрав чинності Закон № 3460-IX, пунктом 12 розділу «Прикінцеві положення» якого визначено, що в 2024 році надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Позивачка наголошувала, що оплата праці державних службовців регулюється спеціальним Законом № 889-VIII, зміни до якого (в частині оплати праці) не вносилися, а тому приписи Закону № 3460-IX, які по-іншому врегульовують порядок обчислення надбавки за вислугу років, не підлягають застосуванню як такі, що суперечать приписам Конституції України.

За наслідками розгляду зазначеної справи Миколаївським окружним адміністративним судом 26 вересня 2024 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.03.2024 року №25ос/к/24 в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі головного спеціаліста ОСОБА_1 на 2024 рік (з 13 лютого 2024 року) в розмірі 30% посадового окладу.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області здійснити з 13.02.2024 року перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі головному спеціалісту ОСОБА_1 відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу», з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи означене рішення, суд першої інстанції виходив із того, що законом про державний бюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві і, як наслідок, скасування та обмеження прав та свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.

З огляду на це, окружний адміністративний суд дійшов висновку про те, що Закон України «Про державний бюджет України на 2024 рік» №3460-IX не може зупиняти дію Закону №889-VIII та/або будь-яким чином змінювати визначене у цьому Законі правове регулювання відносин, пов`язаних із виплатою надбавки за вислугу років.

У зв`язку з наведеним, з 01 січня 2024 року згадану надбавку мали виплачувати з урахуванням вимог статті 52 Закону № 889-VIII на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (далі скаржник,) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просило апеляційний суд скасувати рішення суду в оскаржуваній частині та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що з 01 січня 2024 року в Україні запроваджено нову систему оплати праці державних службовців на основі класифікації посад. Схему посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2024 році затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року № 1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році».

Як стверджував скаржник, з огляду на частину другу статті 95 Конституції України винятково законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Пунктом 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX установлено, що у 2024 році надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу, а норми Закону № 889-VIII щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить Закону № 3460-IX.

Відтак, державним службовцям державних органів, які провели класифікацію посад державної служби, надбавка за вислугу років у 2024 році встановлюється на рівні 2 відсотків від посадового окладу за кожний рік стажу державної служби та не може перевищувати 30 відсотків посадового окладу. Скаржник вказує, що ТУ ДСА як розпорядник коштів нижчого рівня у 2024 році не мало правових підстав для виплати позивачці надбавки за вислугу років у розмірі 27% відсотків посадового окладу, встановлених статтею 52 Закону № 889-VIII.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як з`ясовано судовою колегією, з 13 лютого 2024 року наказом Ленінського районного суду міста Миколаєва «Про встановлення надбавок за вислугу років на державній службі державним службовцям Ленінського районного суду м. Миколаєва на 2024 рік» від 12.03.2024 року № 25ос/к/24 ОСОБА_1 як такій, що має стаж державної служби 9 років 06 місяців 05 днів, установлено надбавку за вислугу років у розмірі 27% відсотків від посадового окладу. (а.с.9)

Наказ Ленінського районного суду міста Миколаєва «Про встановлення надбавок за вислугу років на державній службі державним службовцям Ленінського районного суду м. Миколаєва на 2024 рік» від 12.03.2024 року № 25ос/к/24 видано на підставі пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» №3460-IX та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року №229.

Не погоджуючись із означеним вище наказом Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.03.2024 року № 25ос/к/24, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Спірним у цій справі є правомірність встановлення позивачці на 2024 рік надбавки за вислугу років у розмірі 27 відсотків посадового окладу, яка обчислена з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» №3460-IX.

Так, вказаними положеннями установлено, що у 2024 році надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу, а норми Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року 889-VIII щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, яка не суперечить Закону № 3460-IX.

Слід зазначити, що вказане питання вирішувалося під час розгляду зразкової справи за наслідком якого Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову від 19.02.2026 року у справі № 240/7215/24.

Під час розгляду зразкової справи №240/7215/24, Велика Палата Верховного суду дійшла висновку, що нарахування та виплата державним службовцям надбавки за вислугу років у 2024 році має відбуватися з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 9 листопада 2023 року № 3460-IX, тобто на рівні 2 % посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 % посадового окладу.

Саме лише зменшення законодавцем розміру надбавки за вислугу років на державній службі не призвело до звуження соціальних гарантій і зменшення загального розміру грошової винагороди, а є складовим елементом послідовного та виваженого підходу держави до поступового підвищення конкурентоспроможності заробітних плат працівників на посадах державної служби.

У справі №240/7215/24 позивачка, яка обіймає посаду державного службовця в суді першої інстанції, оскаржила виплату їй з 1 січня 2024 року надбавки за вислугу років на рівні 30 % від посадового окладу замість 50 % від посадового окладу.

Позов обґрунтовано тим, що відсотковий розмір надбавки, обчислений з огляду на вимоги п. 12 розд. «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX, суперечить змісту ч. 1 ст. 52 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, який є спеціальним законом, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду позов задовольнив частково, вказавши на незастосовність приписів п. 12 розд. «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX з міркувань подолання змістової колізії норм права на користь положень Закону № 889-VIII (про державну службу).

Вирішуючи цей спір, Велика Палата Верховного Суду передусім зазначила про відсутність колізії у спірних правовідносинах, а отже й про те, що немає потреби у віднайдені механізму її подолання, оскільки є пряма норма Закону № 3460-ІХ, яка зупинила дію норми Закону № 889-VIII та чітко врегулювала особливості оплати праці певних категорій державних службовців.

Як зауважено Великою Палатою Верховного Суду, законодавець формує єдину систему законодавства у сфері публічних правовідносин, у якій презюмується конституційність кожного схваленого парламентом закону до моменту спростування цієї презумпції рішенням Конституційного Суду України.

У зв`язку з наведеним, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що відповідні приписи абз. 2 п. 12 розд. «Прикінцеві положення» Закону № 3460-IX не визнані неконституційними, а тому немає підстав для висновку за ч. 4 ст. 7 КАС України, адже у спірних правовідносинах зменшення законодавцем розміру надбавки за вислугу років на державній службі не призвело до звуження соціальних прав і гарантій державного службовця, зокрема і його права на належний рівень оплати праці.

Таку дію законодавця не можна розглядати відокремлено від інших дій, які здійснені ним одночасно з метою змінити структуру оплати праці державних службовців певної категорії.

Отже, Велика Палата Верховного Суду визначила, що введені Законом № 3460-IX із січня 2024 року особливості обчислення надбавки за вислугу років є частиною реформи оплати праці державних службовців, обумовленої реалізацією євроінтеграційних вимог щодо вступу України до Європейського Союзу.

До того ж Велика Палата Верховного Суду врахувала правові наслідки, які настали для державних службовців у системі правосуддя із запровадженням реформи структури їхньої заробітної плати, зазначивши, що зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі відбулося одночасно зі зростанням посадового окладу, яке спрямоване на підвищення рівня незалежності та фінансової забезпеченості певної категорії державних службовців, покращення статусу державного службовця загалом.

З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду скасувала рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та ухвалила нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч.3 ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Враховуючи, що дана справа відповідає ознакам типової справи, які визначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 року у зразковій справі № 240/7215/24, висновки такої постанови є обов`язковими для апеляційного суду при ухваленні рішення у даній справі.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписами статті 317 КАС України передбачено підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене вище, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, відтак, згідно до ст. 315, 317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області задовольнити повністю.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.09.2024 року у справі №400/5076/24 скасувати.

Прийняти у справі №400/5076/24 нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ленінського районного суду міста Миколаєва, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 12.03.2024 року №25ос/к/24, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді А.Г. Федусик Ю.В. Осіпов