Справа № 280/5664/25
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2026-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2026 року м. Дніпросправа № 280/5664/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Щербака А.А., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 р. (суддя Семененко М.О.) в адміністративній справі №280/5664/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йомудодаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікування з 24.01.2024 р. по 24.04.2024 р., з 10.05.2024 р. по 12.07.2024 р., з 15.04.2025 р. по 30.04.2025 р. та пропорційно періодам перебування у відпустках для лікування після поранення на 30 календарних днів рекомендованих: довідкою ВЛК №765 від 24.04.2024 р., довідкою ВЛК №3956 від 18.07.2024 p., довідкою ВЛК №7949 від 30.04.2025 р., з урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікування з 24.01.2024 р. по 24.04.2024 р., з 10.05.2024 р. по 12.07.2024 р., з 15.04.2025 р. по 30.04.2025 р. та пропорційно періодам перебування у відпустках для лікування після поранення на 30 календарних днів рекомендованих: довідкою ВЛК №765 від 24.04.2024 р., довідкою ВЛК №3956 від 18.07.2024 p., довідкою ВЛК №7949 від 30.04.2025 р., з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.03.2022 під час виконання бойових завдань він отримав поранення, після чого його було евакуйовано до мобільного польового шпиталю, розташованого на території ПрАТ Металургійний комбінат «Азовсталь», звідки він потрапив у полон. Після звільнення з полону позивача направили на лікування за наслідками отриманого 19.03.2022 поранення, оскільки він своєчасно не отримав належного лікування. Внаслідок зазначеного поранення та його наслідків позивач перебував на стаціонарному лікуванні у періоди з 24.01.2024 по 24.04.2024, з 10.05.2024 по 12.07.2024, з 15.04.2025 по 30.04.2025. Крім того, позивач перебував у відпустках за станом здоров`я, потребу у яких встановлено військово-лікарською комісією. Відповідач не здійснив нарахування та не виплатив позивачу за цей період додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікування та пропорційно періодам перебування у відпустках для лікування після поранення, що і стало підставою для звернення його до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, позивач в період з 08.11.2023 по 30.04.2025 не виконував заходи визначені в пункті 3 Особливостей і які дають підстави для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень, тому правові підстав для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень за період з 24.01.2024 по 30.04.2025 відсутні. Основною умовою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 за період перебування на лікуванні (відпустками у зв`язку із лікуванням) є саме факт виконання заходів визначених в пункті 3 Особливостей і які дають підстави для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі. Також ні Постановою 168, ні Особливостями не встановлено обов`язку про те, що додаткова винагорода повинна виплачуватись, якщо між лікуванням після отриманого поранення та наступними лікуваннями (відпустками у зв`язку із лікуванням), які прямо пов`язані із отриманим пораненням, є відповідні проміжки часу (перерив лікування), під час яких військовослужбовець, який отримав поранення, сумлінно виконував обов`язки військової служби Скаржник вважає, що якщо між лікуванням після отриманого поранення та наступними лікуваннями (відпустками у зв`язку із лікуванням) є перерва, то відсутні правові підстави для виплати додаткової винагороди.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:

Позивач з 08.11.2023 зарахований до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 (ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 »).

Відповідно до акту №73/1-2022 від 22.08.2022 (форма Нвс-1) про нещасний випадок (випадок поранення), що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, 19.03.2022, виконуючи бойове завдання, штаб-сержант ОСОБА_2 вступив в бій з противником, в ході якого отримав вогнепально-осколкове поранення. Після надання першої медичної допомоги його було евакуйовано до мобільного польового шпиталю, який розташовувався на території ПрАТ Металургійний комбінат «Азовсталь».

Листом Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» №1580-22 від 12.07.2022 підтверджено, що в ході збройної агресії проти України, ОСОБА_1 перебував у полоні та був звільнений 29.06.2022.

Згідно акту №73-2022 від 22.08.2022 (форма Нвс-5) розслідування нещасного випадку (випадку поранення), що стався 19.03.2022 комісією зроблено висновок, що відповідно до пункту 3 частини 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» нещасний випадок, що мав місце з штаб-сержантом ОСОБА_1 , вважати таким, що стався під час виконання ним обов`язків військової служби, в районі ведення воєнних (бойових) дій, будучі включеним до складу угрупувань військ (сил) Збройних Сил України з відсічі збройної агресії проти України.

З 24.01.2024 по 24.04.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Головного військово-медичного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №327/24.

У Довідці госпітальної військово-лікарської комісії №765 від 24.04.2024 зазначено «Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини». Травма кваліфікується як тяжка. На підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до витягу з наказу начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України №100-ВВ від 26.04.2024 штаб-сержанта ОСОБА_1 інспектора прикордонної служби 2 категорії чергового відділення управління службою відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вважати таким, що перебував у Головному військово-медичному клінічному центрі Державної прикордонної служби України, з 24 січня по 24 квітня 2024 року та якому надано відпустку для лікування у зв`язку з хворобою, тривалістю 30 календарних днів, з 25 квітня по 24 травня 2024 року.

З 10.05.2024 по 12.07.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Київська міська клінічна лікарня №3» Київської міської ради, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №246.

У Довідці госпітальної військово-лікарської комісії №3956 від 18.07.2024 зазначено «Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини». Травма кваліфікується як тяжка. На підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до витягу з наказу начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України №178-ВВ від 22.07.2024 штаб-сержанту ОСОБА_1 інспектору прикордонної служби 2 категорії чергового відділення управління службою відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надати відпустку для лікування у зв`язку з хворобою, тривалістю 30 календарних днів, з 19 липня 2024 року. До виконання службових обов`язків приступити 18 серпня 2024 року.

З 15.04.2025 по 30.04.2025 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Державній установі «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України, що підтверджується випискою з історії хвороби стаціонарного хворого №593445.

У Довідці військово-лікарської комісії №7949 від 30.04.2025 зазначено «Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини». Травма кваліфікується як тяжка. На підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до витягу з наказу начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України №97-В від 02.05.2025 штаб-сержанта ОСОБА_1 інспектора прикордонної служби 2 категорії чергового відділення управління службою відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вважати таким, якому надано відпустку для лікування у зв`язку з хворобою, тривалістю 30 календарних днів, з 01 по 30 травня 2025 року.

21.05.2025 представником позивача на адресу ВЧ НОМЕР_1 було направлено заяву про нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 від, за періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я.

Відповідач листом від 30.05.2025 №3.7/М-63/66 повідомив про відсутність правових підстав для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень за період з 24.01.2024 по 30.04.2025 вищевказаному військовослужбовцю відсутні. Згідно довідки про розміри основних та додаткових видів грошового забезпечення та премії, що були нараховані та виплачені позивачу за період з січня 2024 року по травень 2025 року, встановлено, що позивачу у спірний період з 24.01.2024 по 24.04.2024, з 10.05.2024 по 12.07.2024, з 15.04.2025 по 30.04.2025 додаткова винагорода відповідно до Постанови №168 у розмірі 100 000 грн пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я не нараховувалась та не виплачувалась.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому додаткової винагороди, виходячи з розміру 100 000,00 гривень пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок отримання травми та у відпустках за станом здоров`я, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем допущено порушення права позивача на отримання додаткової винагороди.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка рішення здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова №168, якою (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії (п. 1-1 Постанови № 168).

За правовим висновком Верховного Суду, сформульованим у постанові від 16 травня 2024 р. по справі №520/16191/23, норми Постанови №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач в періоди з 24.01.2024 по 24.04.2024, з 10.05.2024 по 12.07.2024, з 15.04.2025 по 30.04.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах, де лікував наслідки отриманої 19.03.2022 травми важкого ступеня, пов`язаної із захистом Батьківщини (а.с.27-29), тому за ці періоди він набув право на виплату додаткової винагороди 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу лікування згідно приписів Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168.

Доводи скаржника/відповідача про те, що додаткова винагорода не підлягає виплаті у зв`язку із тим, що між пораненням позивача і його лікуванням минув певний період часу, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, норми Постанови №168 та положення Особливостей, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 № 726, не встановлюють обов`язкової умови безперервності перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування, як помилково стверджує відповідач.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення, які визначені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, - відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2025 р. в адміністративній справі №280/5664/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 17 березня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя А.А. Щербак

суддя Н.І. Малиш