Справа № 420/40869/24
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2026-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГВИНПРОМ до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ЮГВИНПРОМ звернулося до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 114711 від 10 грудня 2024 року, прийняту Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що водій автомобіля марки VOLVO д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 26 жовтня 2024р. повернувся із чергового рейсу за маршрутом: Рені-Сарата до місця своєї стоянки. Під час оформлення тахографа водієм було зазначено кінцеві показники пробігу: 274910 км. 27.10.2024р., 28.10.2024р., 29.10.2024р. автомобіль перебував на стоянці підприємства та перевезення вантажів не здійснював. 30.10.2024р. водій ОСОБА_1 виїхав на автомобілі марки VOLVO д.н. НОМЕР_1 за маршрутом Сарата Весиліново. Відповідно до записів у тахокарті (30.10.2024-31.10.2024рр.) початковий кілометраж станом на 30.10.2024р. співпадає з показниками пробігу, зазначеному у попередній тахокарті від 26.10.2024р. та становить 274910 км. Враховуючи, що автомобіль марки VOLVO д.н. НОМЕР_1 продовж 27-29 жовтня 2024 року перебував у відповідному місці стоянки в с. Зоря (місцезнаходження підприємства) водій не мав необхідності здійснювати записи не перебуваючи за кермом та діяв у передбачений законом спосіб. Під час перевірки було з`ясовано, що тахокарти за період 27-29 жовтня 2024 року відсутні, але перевірюючи не звернули на пояснення водія, що автомобіль в цей час перебував на стоянці та вантажних переведень не здійснював, а також зазначення записів щодо однакових показів пробігу на тахошайбі за дати 26 жовтня 2024р. та за 30 жовтня 2024р., які були надані для ознайомлення та перевірки посадовій особі Укртрансбезпеки. Перевіряючи діяли упереджено та не відобразили наявність відповідних тахошайб та записів в них щодо пробігу у Акті. Таким чином, вважаємо, що перевіряючи не взяли до уваги фактичні обставини та не оцінили дії водія у відповідності до вимог чинного законодавства України під час виконання рейсу.

Ухвалою від 06.01.2025 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

13.01.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого останній з позовними вимогами не погоджується та просить у задоволенні позову відмовити. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів. Контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин. Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена. Під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ. Здійснення перевезення вантажів за відсутності документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, а саме: відсутні тахокарти водія ОСОБА_1 27.10.2024, 28.10.2024, 29.10.2024 або бланк підтвердження діяльності водія (транспортний засіб обладнано аналоговим тахографом). Відсутність усіх необхідних документів, визначених положеннями Закону № 2344-ІІІ, на момент проведення рейдової перевірки, знайшла своє відображення в акті від 30.10.2024 № АР 089393. Надані до позову матеріали не є юридично значимими документами, оскільки були відсутні на місці події, а фактичні обставини зафіксовані в акті, який саме, як вже зазначалося, і є первинним носієм доказової інформації. Надання інших матеріалів, зокрема пояснень водія, жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в акті проведення перевірки, не створює для цього акту наслідків юридично дефектного документу та не нівелює зафіксованих в акті обставин.

20.01.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що відповідач надав докази перевірки стану вручання повідомлення щодо виклику, що підтверджує факт необізнаності Позивача про дату розгляду Акту проведення перевірки та позбавлення його можливості надати свої доводи та заперечення до Акту проведення перевірки. Саме після ознайомлення з матеріалами перевірки (додані до відзиву), що містять підставу такої перевірки, та роз`яснення повного змісту акту перевірки (написаний нерозбірливим почерком), позивач має можливість надати повні заперечення на оскаржувану постанову, в тому числі з підстав ненадання бланку підтвердження діяльності водія в якості додатка до позовної заяви. При цьому, позивач в спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт" і не може нести відповідальність, передбачену абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Як наслідок, застосування до позивача адміністративно господарського штрафу на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 цього закону є протиправним. Відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення, а саме Постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 114711 від 10 грудня 2024 року.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 30.10.2024 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області відповідно до направлення від 24.10.2024 № 000044 на рейдову перевірку, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 № 422, було зупинено транспортний засіб марки VOLVO/HENDRIKS, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , автомобільним перевізником ТОВ ЮГВИНПРОМ.

Під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, а саме здійснення перевезення вантажів за відсутності документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, зокрема відсутні тахокарти водія ОСОБА_1 27.10.2024, 28.10.2024, 29.10.2024 або бланк підтвердження діяльності водія (транспортний засіб обладнано аналоговим тахографом).

10.12.2024 уповноваженою особою Укртрансбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ11471, якою ТОВ ЮГВИНПРОМ визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, та застосовано штраф у сумі 17000 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації і діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 №2344-III (далі Закон №2344-ІІІ).

За приписами статті 1 Закону №2344-ІІІ Про автомобільний транспорт автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до положень статті 48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 18 Закону №2344-ІІІ визначається, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Відповідно до пункту 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі - Положення №340) вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Згідно з пунктом 6.3 Положення №340 водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Отже, положеннями статті 48 Закону №2344-ІІІ передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010, та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010.

За пунктом 7.1 Положення №340 органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі Інструкція №385).

Зазначена Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №385, контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Згідно з пунктом 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

За пунктом 2.7 Інструкції №385 за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1.

Відповідно до пункту 3.5 Інструкції №385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Згідно з пунктом 3.6 Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції.

За приписами абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ свідчить про те, що відповідальність перевізників наступає у разі відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону.

Матеріалами справи підтверджується, за результатами перевірки було зафіксовано порушення щодо здійснення перевезення вантажів відбувалось за відсутності документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, а саме: відсутні тахокарти водія ОСОБА_1 27.10.2024, 28.10.2024, 29.10.2024 або бланк підтвердження діяльності водія (транспортний засіб обладнано аналоговим тахографом), що відображено в акті перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 30.10.2024 № 089393.

Разом з тим, матеріали справи містять пояснення водія ОСОБА_1 щодо того, що 26 жовтня 2024р. повернувся із чергового рейсу за маршрутом: Рені-Сарата до місця своєї стоянки. Під час оформлення тахографа водієм було зазначено кінцеві показники пробігу: 274910 км. 27.10.2024р., 28.10.2024р., 29.10.2024р. автомобіль перебував на стоянці підприємства та перевезення вантажів не здійснював. 30.10.2024р. водій ОСОБА_1 виїхав на автомобілі марки VOLVO д.н. НОМЕР_1 . Відповідно до записів у тахокарті (30.10.2024-31.10.2024рр.) початковий кілометраж станом на 30.10.2024р. співпадає з показниками пробігу, зазначеному у попередній тахокарті від 26.10.2024р. та становить 274910 км.

При цьому, судом встановлено, що згідно тахокарти за 26 жовтня 2024р. кінцевий показник пробігу: 274910 км. А згідно тахокарти за 30.10.2024р. початковий показник пробігу складає 274910 км.

Вказані обставини свідчать про те, що автомобіль марки VOLVO д.н. НОМЕР_1 продовж 27-29 жовтня 2024 року не здійснював перевезення та перебував у відповідному місці стоянки.

Однак, вказані обставини безпідставно не взяті до уваги відповідачем під час прийняття оскаржуваної постанови.

Крім того, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що ТОВ ЮГВИНПРОМ в спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки згідно ТТН № 312002 від 31.10.2024 року, товаром, щодо якого здійснювалось перевезення є виноматеріал коньячний сортозмішанні та вантажовідправник і перевізник є однією особою ТОВ «ЮГВИНПРОМ», що свідчить про те, що позивач в межах такого перевезення не виступав в ролі автомобільного перевізника, що здійснює перевезення вантажу, оскільки здійснював доставку товару власного виробництва за власний кошт на адресу покупця.

Відповідно до пунктів 25-27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи (п.25).

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). (п.26).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (п.27).

Проте, як встановлено судом, позивач про час і місце розгляду справи про порушення не був завчасно повідомлений належним чином, оскільки акт перевірки та відповідне запрошення були отримані позивачем в день розгляду справи, а тому останній був позбавлений права надати пояснення та докази щодо встановлених суб`єктом владних повноважень порушень.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 114711 від 10 грудня 2024 року не відповідає вимогам законодавства та прийнята протиправно, а тому підлягає скасуванню.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГВИНПРОМ є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Беручи до уваги, що Відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, хоча і не має статусу юридичної особи, за визначенням у пунктах 7, 9 ч.1 ст.4 КАС України є суб`єктом владних повноважень та може бути відповідачем у справі.

Тому понесені позивачем судові витрати, враховуючи відсутність статусу юридичної особи у відповідача, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті, у розмірі сплаченого позивачем судового збору 3028,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГВИНПРОМ (адреса: 68251, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с. Зоря, вул. Мира, 349, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (адреса: 031540, м. Київ, вул. Фізкультури, 9, ), Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області (адреса: 65008, м. Одеса, пл. Б. Деревянка, 1, каб. 203) - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 114711 від 10 грудня 2024 року, прийняту Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЮГВИНПРОМ сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів