Справа № 520/28711/25
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 березня 2026 року справа №520/28711/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (вул. Богомольця Академіка, буд.10,м. Київ, 01601, ), в якому просить суд:

- визнати протиправними бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (п.і. 01601, м. Київ, вул. Богомольця, б. 10) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (03 дні) за 2015 рік, а також індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017;

- зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України (п.і. 01601, м. Київ, вул. Богомольця, б. 10) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) грошове забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (03 дні) за 2015 рік, а також індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно не здійснено нарахування та виплати грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за 2015 рік (03 дні), а також індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Ухвалою суду від 17.11.2025 відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача.

Представником Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України через систему "Електронний суд" надіслано відзив на позов, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що компенсація за невикористані дні щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток, як предмет спору відсутній, оскільки позивачу була виплачена компенсація в повному обсязі.

Ухвалою суду від 17.12.2025 залучено до участі у справі 520/28711/25 в якості співвідповідачів Головне управління Національної поліції в Харківській області (61000, вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, ) та Департамент захисту економіки Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 10, ).

Представником Головного управління Національної поліції в Харківській області через систему "Електронний суд" надіслано відзив на позов, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що від початку функціонування Національної поліції України з 07.11.2015 та по 31.10.2017 індексація виплат заробітної плати жодному поліцейському не проводилось, через відсутність зазначених змін у Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Представником Департаменту захисту економіки Національної поліції України через систему "Електронний суд" надіслано відзив на позов, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що у Департаменту були відсутні правові підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 19.01.2017 по 31.10.2017.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя у період з 10.11.2025 по 14.11.2025 та з 22.12.2025 по 13.01.2026 перебував у відпустці.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, в період з 07.11.2015 року по 15.01.2024 року, проходив публічну службу в Національній поліції України.

У період з 07 листопада 2015 року по 18.01.2017 року у ГУНП в Харківській області. Згідно до наказу ГУНП в Харківській області від 09.12.2017 року №30 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено відповідно до ч. 9 ст. 65 законом України «Про Національну поліцію» для подальшого проходження служби до Департаменту захисту економіки НПУ.

В подальшому у період з 19 лютого 2017 року по 01 грудня 019 року Позивач проходив службу у Департаменті захисту економіки НПУ та у відповідності наказу Департаменту захисту економіки НПУ від 28.11.2019 року № 402 о/с позивача з 01.12.2019 року переведено для подальшого проходження служби до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України і у відповідності до наказу ДСР від 05 січня 2024 року №9о/с, Позивач звільнений згідно із п. 7 ч. 1 ст. 77 законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, за власним бажанням з 15.01.2024 року.

За інформацією наданою ГУНП в Харківській області, під час проходження служби позивачем не використано 3 доби чергової оплачуваної відпустки за 2015 р., а компенсація за невикористану частину щорічної відпустки не виплачувалась.

Також відповідачем не проводилась індексація грошового забезпечення позивача у період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017 року, а як наслідок останньому не здійснювались виплати належних йому сум.

Таким чином, відповідачами допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати позивачу частини грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за 2015 р. (03 доби), а також індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 р.

Не погоджуючись з вказаною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

У відповідності до статей 17, 46 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у військових формуваннях. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.ст. 59, 60 закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (зі змінами та доповненнями) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питання проходження служби в поліції.

Разом з цим ч. 10 ст. 62 закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (зі змінами та доповненнями) передбачено, що поліцейський у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченого цим законом та іншими актами законодавства.

Статтею 94 закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (зі змінами та доповненнями) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається відповідно до Закону, а порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

У відповідності до п. 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 квітня 2016 року №260, до складу грошового забезпечення входять, зокрема щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер).

Крім того ст.ст. 1-5 закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 р. № 1282-ХІІ (зі змінами та доповненнями) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Порядок проведення індексації грошових коштів населення визначається Кабінетом Міністрів України, який в свою чергу 17 липня 2003 р. Постановою №1078, затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Відповідно до приписів п.п. 2-6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінетів Міністрів України від 17 липня 2003 №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення поліцейських. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства. Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, серед іншого підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У відповідності до п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінетів Міністрів України від 17 липня 2003 №1078, індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 вказав, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи зі служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При цьому суд наголошує, що обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

Відповідно до інформації, що міститься у листі ГУНП в Харківській області від 14.10.2025 року № вказано, що грошове забезпечення позивача за період з 07.11.2015 по 18.01.2017 року не індексувалось, оскільки проведення індексації поліцейських розпочато лише 01.11.2017 року.

Також згідно листа ДЗЕ НПУ від 08.10.2025 року №27аз грошове забезпечення позивача за період з 19.01.2017 року по 31.10.2017 року не підлягало індексації, а розпочато нарахування та виплата індексації з листопада 2017 року.

Отже, позивачу протиправно не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017.

За приписами п. 7 Розділу І Порядку № 260 , грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

З огляду на викладене та враховуючи наведені правові норми, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області та Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 18.01.2017. Також зобов`язання Департаменту захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 19.01.2017 по 31.10.2017 року.

Щодо компенсації за невикористану частину щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2015 рік, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що Закон України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Зазначеним Законом установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка; додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням; 3) творча відпустка; 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях; 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; відпустка у зв`язку з усиновленням дитини; додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи; 5) відпустки без збереження заробітної плати.

Статтею 24 законом України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року № 504/96-ВР (зі змінами та доповненнями) визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, що також узгоджується зі змістом ст. 83 Кодексу закону про працю України.

Приписами ст.ст. 92, 93 закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (зі змінами та доповненнями) визначено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки. Тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби. Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Як вже зазначалось судом поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Законом, а порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 3 Розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, що затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 р. № 260 встановлено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Приписами п. 8 Розділу ІІІ зазначеного Порядку та умов, встановлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Суд звертає увагу, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VШ і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону № 504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Таким чином, суд, вирішуючи спір у даній справі, враховує правову позицію вказану Верховним Судом в постановах від 19 січня 2021 року по справі № 160/10875/19 відступив від правового висновку, сформованого в судових рішеннях у справах №818/1276/17, №820/5122/17, №808/2122/18, №825/1038/16 та дійшов наступних висновків.

Судом було досліджено, що відповідно до інформації Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, з урахуванням інформації Головного управління Національної поліції України в Харківській області та Департаменту захисту економіки Національної поліції України, станом на момент звільнення зі служби в поліції, капітан поліції ОСОБА_1 старший оперуповноважений 5-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України за період служби мала такі залишки відпусток:

2015 рік: основна 3 доби; додаткова використала повністю;

2016 рік: основна використала повністю; додаткова використала повністю;

2017 рік: основна використала повністю; додаткова використала повністю;

2018 рік: основна використала повністю; додаткова використала повністю;

2019 рік: основна використала повністю; додаткова використала повністю;

2020 рік: основна використала повністю; додаткова використала повністю;

2021 рік: основна використала повністю; додаткова 09 діб;

2022 рік: основна 20 діб; додаткова 10 діб

2023 рік: основна 30 діб; додаткова 11 діб

2024 рік: основна не використала; додаткова 11 діб.

З викладеного вище вбачається, що за весь період служби в поліції ОСОБА_1 не використала 53 доби щорічної основної оплачуваної відпустки (3 доби основної за 2015 рік + 20 діб основної за 2022 рік + 30 діб основної за 2023 рік) та 41 добу додаткової оплачуваної відпустки (9 діб додаткової за 2021 рік + 10 діб додаткової за 2022 рік + 11 діб додаткової за 2023 рік + 11 додаткової за 2024 рік).

Відповідно до наказу Департаменту від 05.01.2024 № 9 о/с ОСОБА_1 при проведенні розрахунку згідно із законодавством України нараховано та виплачено компенсацію за 53 доби щорічної основної оплачуваної відпустки та 41 добу додаткової оплачуваної відпустки (суми зазначені в розрахунковому листі за січень 2024 року, міститься в матеріалах справи). Таким чином, вище зазначені докази підтверджують, що позивачу нараховано та виплачено компенсацію за 53 доби щорічної основної оплачуваної відпустки та 41 добу додаткової оплачуваної відпустки в повному обсязі, у тому числі за спірні 3 (три дні) невиплаченої щорічної відпустки у 2015 році.

Оскільки при звільненні позивача зі служби в поліції йому було нараховано та виплачено компенсацію за 53 доби щорічної основної оплачуваної відпустки та 41 добу додаткової оплачуваної відпустки, у тому числі за 3 спірних дні щорічної відпустки, суд відмовляє в задоволенні у цій частині позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовної заяви.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (вул. Богомольця Академіка, буд.10,м. Київ,01601, ), Головного управління Національної поліції в Харківській області (61000, вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, ) та Департаменту захисту економіки Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 10, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 18.01.2017 р.

Зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області (61000, вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) грошове забезпечення у вигляді індексації грошового забезпечення за пер іод з 07.11.2015 по 18.01.2017 р.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді індексації грошового забезпечення за період з 19.01.2017 по 31.10.2017 р.

Зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 10, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) грошового забезпечення у вигляді індексації грошового забезпечення за період з 19.01.2017 по 31.10.2017 р.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов