Справа № 260/261/26
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення без розгляду частини позовних вимог

26 березня 2026 рокум. Ужгород№ 260/261/26

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження заяву позивача про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

1) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаного ОСОБА_1 , який має право на відстрочку згідно зі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

2) визнати протиправним та скасувати Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (в частині, що стосується ОСОБА_1 ) про призов на військову службу та направлення для проходження служби до військової частини;

3) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу, сформованих для відправки у війська, та вчинити дії щодо відновлення у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» відомостей про перебування ОСОБА_1 на військовому обліку як військовозобов`язаного (цивільної особи) із правом на відстрочку;

4) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути документи, подані Тячівським Ліцеєм №1, імені В. Ґренджі-Донського Тячівської міської Ради Закарпатської області від 05.11.2025 року, та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з внесенням відповідних відомостей до реєстру «Оберіг».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 залишено без руху позов ОСОБА_1 та запропоновано протягом п`яти днів з дня вручення ухвали подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності пропуску цього строку або докази того, що такий строк не пропущено.

24 березня 2026 року позивач подав через особистий електронний кабінет в підсистемі "Електронний суд" заяву про поновлення процесуального строку, в якій наголошує на тому, що дізнався про оскаржений наказ 07 листопада 2025 року при оновленні даних в інформаційній системі "Резерв+". До цього він був впевненим в тому, що являється цивільною особою. Одразу після виявлення статусу "військовослужбовець" у листопаді 2025 року він почав з`ясовувати всі обставини та після отримання відповіді від відповідача без зволікань звернувся до суду з цим позовом.

Розглянувши подану позивачем на виконання ухвали суду від 23 березня 2026 року заяву, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Ч. 1 ст. 120 КАС України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює їх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.

Вказане узгоджується також з правовою позицією Конституційного Суду України.

Так, зокрема, рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року також визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббіса та інш. проти Великобританії, рішення від 22.10.1996, Девеер проти Бельгії, рішення від 27.02.1980).

Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

В свою чергу публічною службою, розумінні п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Таким чином, проходження військової служби у складі Збройних Сил України є публічною службою в розумінні норм КАС України, а тому у справах щодо прийняття осіб на військову службу, її проходження та звільнення слід застосовувати встановлений нормами ч.5 ст. 122 КАС України місячний строк.

Положення КАС України пов`язують початок перебігу строку звернення до суду з моментом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, якщо інше прямо не передбачено законом.

Так, ОСОБА_1 був призваний на військову службу наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1180 від 19.12.2024, що є предметом оскарження в цій справі. Позивач стверджує, що дізнався про існування цього наказу, а також про свій призов на військову службу тільки 07 листопада 2025 року. Відповідач жодних доказів на спростування вказаних тверджень суду не надав.

У зв`язку з наведеним суд вважає, що ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав 07 листопада 2025 року. Однак з цим позовом позивач звернувся до суду в частині оскарження дій та наказу про призов, виключення зі списків особового складу частини (пункти 3 - 5 позовних вимог) тільки 20 січня 2026 року, тобто з пропущенням встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України місячного строку звернення.

В обґрунтування наявності підстав для поновлення процесуального строку ОСОБА_1 посилається на те, що звернувся до суду без зволікань після отримання від ІНФОРМАЦІЯ_1 листа-відповіді від 15.01.2026. Однак суд не вважає такі аргументи позивача достатніми для поновлення строку звернення, оскільки отримання такої відповіді на запит не змінює моменту, з якого він повинен був та мав можливість дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку. Разом з тим, позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що він був позбавлений можливості раніше отримати інформацію про обставини свого призову на військову службу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що із запитом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 звернувся 18 грудня 2025 року, тобто поза межами місячного строку оскарження дій та наказу про призову (враховуючи ту обставину, що про порушення своїх прав він дізнався 07 листопада 2025 року).

Отже, пасивна поведінка позивача, що проявилася у не вчиненні жодних активних дій для своєчасного звернення до суду з оскарження протиправності дій та рішень відповідача не може слугувати достатнім обґрунтування для визнання причин пропуску до суду поважними.

Аналізуючи зміст статті 122 КАС України, очевидним є те, що законодавець, встановлюючи часові рамки звернення до суду, виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення його прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду.

Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.12.2021 у справі № 640/20314/20 досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.

Разом з тим, суд не може вважати заявлені позивачем у поданій на виконання ухвали суду мотиви пропуску строку звернення поважними, оскільки вони жодним чином не свідчать про існування будь-яких непереборних перешкод та труднощів для своєчасного звернення до суду.

Позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно ч. 15 ст. 171 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Отже, враховуючи не усунення позивачем недоліків, зазначених в ухвалі суду від 23.03.2026 та звернення до суду поза межами встановленого процесуального строку без доказів поважності пропуску таких, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині позовних вимог, що стосуються оскарження протиправності дій відповідача щодо призову на військову службу під час мобілізації; скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (в частині, що стосується ОСОБА_1 ) про призов на військову службу та направлення для проходження служби до військової частини; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу, сформованих для відправки у війська, та вчинити дії щодо відновлення у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» відомостей про перебування ОСОБА_1 на військовому обліку як військовозобов`язаного (цивільної особи) із правом на відстрочку, необхідно залишити без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ч. 3 ст. 123, ч. 15 ст. 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині позовних вимог, що стосуються оскарження протиправності дій відповідача щодо призову на військову службу під час мобілізації; скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (в частині, що стосується ОСОБА_1 ) №1180 від 19.12.2024 про призов на військову службу та направлення для проходження служби до військової частини; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу, сформованих для відправки у війська, та вчинити дії щодо відновлення у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» відомостей про перебування ОСОБА_1 на військовому обліку як військовозобов`язаного (цивільної особи) із правом на відстрочку.

2. Розгляд справи в частині решти позовних вимог продовжити в письмовому провадженні.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

СуддяР.О. Ващилін