Справа № 160/12514/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2026-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 березня 2026 року Справа №160/12514/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченко А.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 , яка подана у порядку статті 382 КАС України у справі № 160/12514/24,

установив:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 25.11.2024 р. позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не здійснення виплати пенсії ОСОБА_1 на визначений ним банківський рахунок та не виплати компенсації втрати частини доходів;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 на визначений ним банківський рахунок, відповідно до заяви від 12.12.2023 р., із нарахуванням компенсації втрати частини доходів з 27.07.2022 року по дату фактичної виплати пенсії.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року скасувано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування стажу ОСОБА_1 , не здійснення перерахунку розміру пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання з 01.09.1961 року до 07.09.1964 року, з 03.08.1965 року до 23.12.1965 року, період роботи з 20.03.1996 року по 08.07.1997 року та здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.03.2024 року та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги у цій частині задовольнити.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування стажу ОСОБА_1 та не здійснення перерахунку розміру пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання з 01.09.1961 року до 07.09.1964 року, з 03.08.1965 року до 23.12.1965 року, період роботи з 20.03.1996 року по 08.07.1997 року та здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.03.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року залишено без змін.

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 21.01.2026 р. надійшла заява від представника ОСОБА_1 , яка подана у порядку статті 382 КАС України у справі № 160/12514/24.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.01.2026р. призначено заяву про встановлення судового контролю до розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2026р. встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області місячний строк з моменту отримання копії даної ухвали для подання до суду звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 та Постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі №160/12514/24.

12 березня 2026 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов звіт про виконання рішення, в якому зазначає, що на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 судове рішення виконане в частині зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів навчання з 01.09.1961 до 07.09.1964, з 03.08.1965 до 23.12.1965, період роботи з 20.03.1996 по 08.07.1997 та здійснено перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.03.2024. Розмір пенсії залишився незмінним. Сума заборгованості за період з 07.03.2024 по 31.10.2025 відсутня. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 по справі № 160/12514/24 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про здійснення перерахунку і виплати пенсії на визначений банківський рахунок та нарахування компенсації втрати частини доходів Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомляє наступне. Невиплачена пенсія за період з 01.11.2024 по 30.04.2025 у сумі 12162,00 грн та компенсація у сумі 1376,27 грн за період з 27.07.2022 по 31.01.2024 (копія розрахунку компенсації та довідка розрахунку компенсації додаються) була перерахована на додаткову відомість травня 2025 року на банківську установу АТ Ощадбанк» відповідно до заяви від 12.12.2023, наданої представником (копія заяви додається), але кошти не були зараховані у зв`язку з невідповідністю банківських реквізитів (ПІБ заявника). Після надання дозволу на опрацювання справи через функцію Макетна обробка» відділом перерахунків пенсій № 5 здійснено перерахунок пенсії та видалено по батькові. Сума боргу 25700,27 грн, яка складається з невиплаченої пенсії за період з 01.11.2024 по 31.10.2025 у сумі 24324,00 грн та компенсації в сумі 1376,27 грн, була перерахована на додаткову відомість листопада 2025 року (копія відомостей додається). Пенсія ОСОБА_1 з листопада 2025 року по теперішній час перераховується на банківську установу АТ Ощадбанк», дата виплати - 4 число. Відомостей про неотримання пенсії станом на 09.03.2026 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не надходило. Зважаючи на викладене, покладені судом зобов`язання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконані в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління Фонду.

16 березня 2026 року від представника позивача надійшло заперечення на звіт, в якому зазначає таке: «08.06.2025 року представник позивача звернувся до Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та просив: 1. Повідомити стан виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року. 2. Надіслати довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію ОСОБА_1 за період з 27.07.2022 року по червень 2025 року. 3. Надіслати виписку з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з 27.07.2022 року по червень 2025 року з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії з врахуванням всіх законодавчих актів та постанов КМУ щодо перерахунку пенсій. 4. Надіслати довідку про нараховану та фактично виплачену компенсацію втрати частини доходу з 27.07.2022 року. 5. Пенсію виплачувати в АТ "Ощадбанк" відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам. 6. Відповідь надати протягом 5 днів. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16.06.2025 року надано інформацію про розмір призначеної та розмір фактично включеної у відомість на виплату пенсії за період з 27.07.2022 по 31.05.2025 року. Згідно наданої до листа довідки про нараховану пенсію розмір пенсії з липня 2022 року складає 2027 грн та не змінюється. Згідно довідки-перерахунок (дата розр 19.01.2024) в графі особливості зазначено «не підлягає масовим перерахункам», «призначено за рішенням суду в твердому розмірі». 13.11.2025 року представник позивача звернувся до Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та просив: . Повідомити стан виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року. 2. Надіслати довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію ОСОБА_1 за період з 27.07.2022 року по листопад 2025 року. 3. Надіслати виписку з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з 27.07.2022 року по листопад 2025 року з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії з врахуванням всіх законодавчих актів та постанов КМУ щодо перерахунку пенсій. 4. Надіслати довідку про нараховану та фактично виплачену компенсацію втрати частини доходу з 27.07.2022 року. 5. Відповідь надати протягом 5 днів. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 24.06.2025 року надано інформацію про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за період з 27.07.2022 по 30.11.2025 року Згідно довідок з особистого кабінету на порталі ПФУ станом на 20.01.2025 року управління не має наміру здійснювати перерахунок розміру пенсії. 20.01.2026 року позивач звернувся до Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та просив: 1. Повідомити підстави не виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2025 року по справі № 160/12514/24 в частині здійснення перерахунку розміру пенсії. 2. Повідомити підстави визначення ОСОБА_1 як особи, якій не здійснюється масовий перерахунок розміру пенсії. 3. Відповідь надати протягом 5 днів. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.02.2026 року повідомлено, що розмір пенсійної виплати з 07.03.2024 становить 2027,00 грн. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2026 року встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області місячний строк з моменту отримання копії даної ухвали для подання до суду звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 та Постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі №160/12514/24. 13.02.2026 року надійшов звіт. За змістом звіту управління не має наміру здійснювати перерахунок розміру пенсії позивачу. Щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії П`ятий апеляційний адміністративний суд в постанові від 09 серпня 2023 року у справі № 420/6567/23 зазначив, що колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що судове рішення у справі № 540/7677/21 щодо поновлення виплати позивачу пенсії з 01.02.2021 року не містить зобов`язання щодо проведення подальших перерахунків пенсії позивача, а тому, виплата пенсії позивачу здійснюється на рівні розміру січня 2021 року. Колегія суддів наголошує, що судові рішення про поновлення позивачу пенсії не повинні містити вказівки щодо необхідності подальшого перерахунку пенсії позивача відповідно до вимог чинного законодавства. ГУПФУ в Херсонській області має здійснювати виплату позивачу пенсії з урахуванням всіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, та не може не здійснювати перерахунок пенсії позивача, якщо це передбачено чинним пенсійним законодавствам для спірної категорії пенсіонерів, посилаючись на відсутність для цього вказівки у рішенні суду про поновлення виплати пенсії. Такі дії пенсійного органу не засновані на жодній нормі чинного законодавства. Отже, навіть за відсутності в судовому рішенні зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії ПФУ зобов`язаний здійснити перерахунок розміру пенсії в порядку, передбаченому Законом та нездійснення такого перерахунку є невиконанням рішення суду. В рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року у справі № 420/9565/24 з аналогічних правовідносин суд зазначив, що позивач отримав право на поновлення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відтак відповідач зобов`язаний це право реалізовувати шляхом проведення послідуючих перерахунків, незалежно від того, призначена пенсія добровільно чи за рішенням суду. Звертаючись із заявою про призначення пенсії позивач не може та не повинен просити здійснювати перерахунок розміру пенсії в подальшому. Судове рішення не містить вказівки призначити пенсію "в твердому розмірі". Верховний Суд в постанові від 25 березня 2025 року по справі № 400/8389/21 (адміністративне провадження № К/990/9536/24) зазначив наступне. 18. 01.01.2014 набув чинності Закон № 1058-IV, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного Фонду України. 19. 11.10.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким внесено зміни, зокрема до Закону № 1058-IV, розділ XV Прикінцевих та перехідних положень якого доповнено пунктами 4-3, 4-4. 20. Пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV визначено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. 21. Відповідно до пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV з 01.10.2017 по 31.12.2017 при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%. 22. Позивачу пенсію призначено відповідно до положень Закону № 1058-IV до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII, у зв`язку з чим така підлягала перерахунку з 01.10.2017 з урахуванням пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. 23. При цьому суди встановили та сторонами не заперечується, що розмір пенсійної виплати обчислено з урахуванням статті 28 Закону № 1058-IV та виплачується в розмірі мінімальної пенсії. 24. Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. 25. Відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини. 26. На виконання вимог статті 42 Закону № 1058-IV Кабінет Міністрів України 20.02.2019 затвердив Порядок № 124, яким визначив механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. 27. Згідно із пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (далі - Постанова № 124) у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17. 28. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 №251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населенням у 2020 році» (далі - Постанова № 251) у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, затвердженим Постановою №124, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11. 29. Згідно із пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населенням у 2020 році» (далі - Постанова № 127) у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, затвердженим постановою №124, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11. 30. Також постановою № 251 установлено, що з 1 квітня 2020 по 28 лютого 2021 особам, які отримують пенсію і яким виповнилося 80 років і більше, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, не досягає розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за 2019 рік, щомісячну компенсаційну виплату в розмірі до 500 гривень у межах зазначеного розміру. 31. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо проведення осучаснення, індексації та компенсаційної виплати як особі, яка досягла 80 років, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020 у справі № 400/3748/19 зобов`язань щодо доплат до пенсії, передбачених постановою № 251, постановою № 127 та постановою № 124 з 07.10.2009 не покладалося, тому орган Пенсійного фонду України поновив виплату позивачу пенсію в мінімальному розмірі. 32. Колегія суддів зазначає, що зобов`язання поновити пенсію позивачу не означає виплату її в тому ж розмірі, в якому припинено цю виплату в певному періоді в минулому чи у мінімальному розмірі. Позивачу, незалежно від місця проживання в Ізраїлі, розмір пенсії, її перерахунок, осучаснення та індексація має проводитися в тому ж самому порядку як громадянам, які проживають в України. В інакшому випадку відповідачем допускатиметься дискримінація права позивача на належне пенсійне забезпечення. 33. Згідно із статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України й мають відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. 34. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 20.06.2019 № 6-р/2019 наголошував, що верховенство права як одне із засадничих конституційних принципів, слід розуміти, зокрема, як механізм забезпечення контролю над використанням влади державою та захисту людини від свавільних дій державної влади (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини рішення від 20.06.2019 № 6- р/2019). 35. Таким чином, сучасне розуміння права передбачає визнання людини найвищою соціальною цінністю, а забезпечення прав і свобод людини і громадянина - головною метою державної влади, яка реалізує свою компетенцію тільки в межах Конституції та законів України. 36. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, зокрема, верховенство права (пункт 1 частина третя статті 2 КАС України). Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (частини перша, друга статті 6 КАС України). 37. Однією із складових верховенства права є відсутність дискримінації і рівність перед законом. 38. Заборона дискримінації означає, що закони не допускають дискримінації окремих осіб або груп осіб. Невиправдана нерівність у ставленні на підставі закону забороняється, і усім людям гарантується рівний і ефективний захист від дискримінації за такими ознаками, як расова приналежність, колір шкіри, стать, мова, релігія, політичні або інші переконання, національне і соціальне походження, 39. Рівність перед законом означає, що щодо кожної особи діють однакові закони, і при цьому жодна особа або група осіб не має особливих правових привілеїв (Доповідь про верховенство права, затверджена Венеціанською комісією на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25-26 березня 2011 року). 40. Суди встановили, що згідно з рішенням ГУПФУ в Миколаївській області № 53 позивачу відповідно до приписів частини першої статті 28 Закону № 1058-IV (в редакції чинній до 01.10.2011) враховано надбавку понаднормового стажу (15 років), а саме, що за кожний повний рік страхового стажу, зокрема, понад 25 років чоловікам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини, тому дійшли висновку, що позовна вимога є безпідставною. 41. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не погоджується із правильністю обрахування та виплати основного розміру пенсії ОСОБА_1 , а тому хибним є висновок судів попередніх інстанцій, що відповідачем правильно обраховано надбавку за понаднормовий стаж, яка безпосередньо пов`язана з розміром пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 Закону № 1058-IV. 42. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що предметом спору у справі, що розглядається є визнання протиправними рішень № 53 від 15.03.2021 та від 25.03.2021 про перерахунок пенсії та розрахунок суми, що підлягає виплаті по пенсійній справі № 53 ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 28.02.2021, та дії відповідача стосовно здійснення розрахунку пенсії на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.112020 у справі № 400/3748/19. 43. Водночас суди виходили з того, що відмову ГУПФУ в Миколаївській області за результатами неодноразового звернення з приводу перерахунку та приведення у відповідність розміру пенсії позивачем до суду не оскаржено та вона не є предметом позову по даній справі. 44. Колегія суддів не погоджується з такими висновками та зазначає, що, вирішуючи кожний конкретний спір на підставі всіх установлених обставин, суд повинен установити, на захист якого права подано відповідний позов, чи порушене, не визнане або оспорене таке право відповідачем (відповідачами), а також з`ясувати, чи призведе задоволення заявлених вимог до реального та ефективного поновлення порушеного права, та залежно від з`ясованого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. З наданих до заперечень доказів вбачається що управління не здійснює перерахунок розміру пенсії та продовжує визначати позивача як особу, якій не здійснюється масовий перерахунок. Щодо компенсації втрати частини доходу. Розмір компенсації має бути розрахований після здійснення перерахунку розміру пенсії в порядку передбаченому Законом. Крім того управлінням не виплачено компенсацію втрати частини доходу за період з листопада 2024 року по грудень 2025 року Щодо способу захисту порушеного права Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. Згідно ст.129-1 Конституції України, ст. 14 КАС України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення в установленому законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Як зазначено в постанові Великої палати Верховного суду від 21.11.2018р. у справі № 816/2016/17 законом не передбачена можливість вирішення в порядку загального позовного провадження вимог особи-позивача, що випливають з обставин невиконання або неналежного виконання судового рішення відповідачем. Верховний суд в постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 вказав що, наявність в КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача, шляхом подачі позову. Щодо накладення штрафу Відповідно ч. 3 статті 382-3 у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. В даному випадку управління демонструє виключну нахабність та впевненість в безкарності, що ґрунтується но особливої лояльності корумпованого адміністративного суду до ПФУ. Позивач вважає неприйнятним циркове шоу з прийняттям та не прийняттям звіту одночасно. Предметом звернення до суду із заявою в порядку ст. 382 КАС України було не здійснення перерахунку розміру пенсії. Перерахунок пенсії не здійснено. Підстави звілтьнення від штрафу відсутні.».

Розглянувши звіт про виконання рішення суду, суд зазначає таке.

З 19.12.2024 набрав чинності Закон України від 21.11.2024 №4094 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень (далі - Закон №4094), яким статтю 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено у новій редакції, а КАС України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.

Відповідно до норм ст.ст. 14, 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно частини 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частина четверта та сьома статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

З 19.12.2024 набрав чинності Закон України від 21.11.2024 №4094 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень (далі - Закон №4094), яким статтю 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено у новій редакції, а КАС України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.

Відповідно до норм ст.ст. 14, 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно частини 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частина четверта та сьома статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Зі змісту звіту вбачається та підтверджується доданими до нього матеріалами, що відповідач виконав покладені судовими рішеннями зобов`язання у повному обсязі, а саме: зараховано до загального страхового стажу ОСОБА_1 усі визначені постановою апеляційного суду від 25.03.2025 р. періоди навчання та роботи; здійснено перерахунок пенсії за віком з 07.03.2024 р., за результатами якого розмір пенсії залишився незмінним; заборгованість із виплати пенсії за пенсійною справою за визначені судовими рішенням погашена: сума боргу 25 700,27 грн, яка складається з невиплаченої пенсії за період з 01.11.2024 по 31.10.2025 у сумі 24 324,00 грн та компенсації у сумі 1 376,27 грн, перерахована на додаткову відомість листопада 2025 року на банківський рахунок в АТ «Ощадбанк»; починаючи з листопада 2025 року пенсія щомісячно перераховується на банківську установу АТ «Ощадбанк», дата виплати 4 число.

Щодо доводів представника позивача, викладених у запереченнях на звіт, суд зазначає таке.

Представник позивача стверджує, що відповідач не здійснив перерахунок розміру пенсії, оскільки розмір виплати залишився незмінним 2 027,00 грн, а у пенсійній справі позивача збережено позначку «не підлягає масовим перерахункам», «призначено за рішенням суду в твердому розмірі».

Суд не приймає ці доводи з огляду на таке.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 р. зобов`язала відповідача зарахувати конкретні визначені судом періоди до страхового стажу та здійснити перерахунок пенсії з 07.03.2024 р.

Зазначений обов`язок відповідачем виконано, перерахунок проведено, про що свідчить відповідний звіт із доданими розрахунковими матеріалами.

Той факт, що за результатами перерахунку розмір пенсійної виплати не змінився, не свідчить про невиконання судового рішення.

Судове рішення не зобов`язувало відповідача встановити пенсію у певному визначеному розмірі, було зобов`язало здійснити перерахунок із урахуванням зарахованих судом стажових періодів.

Щодо позначки «не підлягає масовим перерахункам» суд зауважує, що питання проведення щорічної індексації пенсій та масових перерахунків відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, а також постанов Кабінету Міністрів України № 124, № 251, № 127 не є предметом судових рішень, виконання яких перевіряється в межах цього судового контролю.

Ці питання виходять за межі предмета позову у справі № 160/12514/24 та за межі зобов`язань, покладених судовими рішеннями на відповідача.

Судовий контроль у порядку статті 382 КАС України здійснюється виключно в межах виконання конкретних зобов`язань, визначених резолютивними частинами судових рішень у цій справі, і не може підміняти собою окремий позов щодо інших правовідносин.

Суд зазначає, що позивач не позбавлений права на захист у встановленому процесуальним законом порядку шляхом пред`явлення відповідного позову в межах незгоди щодо перерахунку пенсії відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо тверджень про невиплату компенсації втрати частини доходу за період з листопада 2024 року по грудень 2025 року.

Суд зауважує, що резолютивною частиною рішення суду передбачено нарахування компенсації втрати частини доходів з 27.07.2022 р. по дату фактичної виплати пенсії.

Зі звіту відповідача та доданих до нього матеріалів вбачається, що компенсацію у сумі 1 376,27 грн за період з 27.07.2022 по 31.01.2024 перераховано разом із заборгованістю на банківський рахунок позивача.

З листопада 2025 року пенсія перераховується позивачу в поточному режимі на банківський рахунок.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконало рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 р. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 р. у справі № 160/12514/24 у межах зобов`язань, покладених резолютивними частинами зазначених судових рішень, а тому поданий звіт підлягає прийняттю.

Згідно ч.1 ст. 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку про наявність підстав для прийняття звіту щодо виконання рішення та завершення процедури судового контролю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-243, 248, 256, 295, 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ухвалив:

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 та Постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі №160/12514/24.

Завершити процедуру судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 та Постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі №160/12514/24.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 КАС України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя А.В. Савченко