Справа № 420/21348/24
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/21348/24

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

09.04.2025 року;

Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Градовського Ю.М.

Казанчук Г.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.05.2024 року №62, яким відмовлено у призначенні грошової допомоги згідно пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати ГУПФУ нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, згідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», врахувавши при цьому період роботи з 01.09.1982 року по 25.04.2024 року - до спеціального стажу за вислугу років згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позову зазначено, що 25.04.2024 року позивачка звернулась в ГУПФУ із заявою про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій згідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, рішенням ГУПФУ від 01.05.2024 року №62 у задоволенні заяви відмовлено, пославшись на те, що період роботи позивачки на посаді викладача в Надлиманській мистецькій школі можливо зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років лише по 31.12.1991. Натомість, з 01.01.1992 року музична школа не відноситься до загальноосвітніх навчальних закладів, а є позашкільним навчальним закладом, і, відповідно, посада викладача в зазначеній установі Переліком типів позашкільних навчальних закладів не передбачена.

Посилаючись на те, що висновки ГУПФУ суперечать вимогам пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII, позивачка вимушена звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів на належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.05.2024 року №62 про відмову ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги згідно пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, згідно п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», врахувавши при цьому період роботи з 01.09.1982 року по 25.04.2024 року - до спеціального стажу за вислугу років згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що викладач мистецької школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, а тому стаж роботи позивачки на посаді викладача фортепіано в Надлиманській мистецькій школі повинен зараховуватися до стажу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909.

З огляду на те, що у позивачки наявний необхідний спеціальний стаж роботи (більше 30 років), займана нею посада відноситься до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивачка працювала у відповідному закладі та на відповідній посаді в день досягнення пенсійного віку, до моменту виходу на пенсію за віком будь-якого іншого виду пенсії не отримувала, тому набула право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що період роботи на посаді викладача в Надлиманській мистецькій школі можливо зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років лише по 31.12.1991 року, оскільки починаючи з 01.01.1992 року музична школа не відноситься до загальноосвітніх навчальних закладів, а є позашкільним навчальним закладом, і, відповідно, посада викладача в зазначеній установі Переліком не передбачена. Окрім того, судом першої інстанції помилково не враховано ту обставину, що ГУПФУ вже нарахувало позивачці грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, тому підстави для покладення на ГУПФУ обов`язку повторно здійснити ці виплати не виникли. Також, судом першої інстанції помилково залишено поза увагою те, що заява позивачки розглядалась за принципом екстериторіальності та ГУПФУ в Одеській області не приймало оспорюване рішення.

Також, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що період роботи позивачки на посаді викладача в Надлиманській мистецькій школі можливо зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, лише по 31.12.1991 року, оскільки починаючи з 01.01.1992 року музична школа не відноситься до загальноосвітніх навчальних закладів, а є позашкільним навчальним закладом, і, відповідно, посада викладача в зазначеній установі Переліком №433 не передбачена. Апелянт зауважує на тому, що ГУПФУ діяло у межах своїх повноважень, на підставі чинного законодавства та обґрунтовано, тому підстав для задоволення позову та скасування рішення ГУПФУ не виникло.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, з 19.01.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено пенсію за віком.

25.04.2024 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зазначивши, що раніше будь-який вид пенсії не отримувала, з питань призначення пенсії в органи Пенсійного фонду України не зверталася та пенсію не призначалась.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.05.2024 №62, прийнятим за принципом екстериторіальності, відмовлено позивачці в нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. ГУПФУ вказало на відсутність в матеріалах електронної пенсійної справи довідок, які підтверджують роботу на відповідних посадах. Так, ГУПФУ зазначило, що період роботи на посаді викладача в Надлиманській мистецькій школі можливо зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років лише по 31.12.1991 року, оскільки починаючи з 01.01.1992 року музична школа не відноситься до загальноосвітніх навчальних закладів, а є позашкільним навчальним закладом, і, відповідно, посада викладача в зазначеній установі Переліком типів позашкільних навчальних закладів не передбачена.

Не погоджуючись з рішенням ГУПФУ, посилаючись на його необґрунтованість та неправомірність, позивачка звернулась до адміністративного суду за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 року №1058-ІV передбачено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та механізм її виплати визначено Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191.

Згідно пункту 2 Порядку №1191, до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Відповідно до пункту 5 Порядку №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (30 років для жінок) роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності; 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Судом першої інстанції правильно враховано, що суть зазначеної грошової допомоги полягає в додатковій гарантії для працівників, які працювали в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII. Наявність такої гарантії спонукає осіб працювати саме в установах державної або комунальної форми власності і набувати необхідний стаж у зазначених установах.

В контексті спірних правовідносин слід враховувати, що відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 №1060-ХІІ невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Згідно статті 29 Закону №1060-XII структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22.06.2000 №1841-III позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Згідно частини 4 статті 21 Закону №1841-III педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Статтею 12 Закону №1841-III та пунктом 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 №433, визначено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться мистецькі школи: музична, художня, хореографічна, хорова, школа мистецтв тощо.

В Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909, зазначені посади в позашкільних навчальних закладах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту 3 Примітки до Переліку №909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким встановлено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей в позашкільному закладі належить до категорії педагогічних працівників.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №442/456/17, за результатом аналізу норм законодавства й ураховуючи наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення викладачів у позашкільних закладах освіти, визначених у Конвенції, а також з метою реалізації положень статті 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, визначено висновок про те, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.

Таким чином, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем та концертмейстером в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909.

Також, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої в постанові від 13 лютого 2019 року у справі №233/4308/17, викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що викладач позашкільного навчального закладу є педагогічним працівником цього позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладача повинен зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні статті 55 пункту «е» Закону України «Про пенсійне забезпечення» при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909.

За правилами статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом першої інстанції правильно враховано, що згідно записів трудової книжки Серії НОМЕР_1 від 01.09.1982 року, позивачка має наступний період та вид робіт:

- 01.09.1982 року прийнято на роботу в Надлиманську дитячу музичну школу Овідіопольського району викладачем по класу фортепіано;

- 01.01.2006 року призначена завідувачем фортепіанного відділу;

- 14.08.2007 року присвоєно кваліфікаційну категорію «спеціаліст другої категорії» як виняток;

- 16.04.2012 року присвоєно кваліфікаційну категорію «спеціаліст першої категорії»;

- 01.05.2017 року підтверджено кваліфікаційну категорію «спеціаліст першої категорії», викладач відповідає займаній посаді;

- 21.10.2021 року змінено повну назву закладу на «Надлиманська мистецька школа».

Згідно довідки №2 від 17.04.2024 року, виданої Надлиманською мистецькою школою, позивачка дійсно з 01.09.1982 року по теперішній час працює в Надлиманській мистецькій школі на посаді викладача класу фортепіано на умовах повного робочого дня, з оплатою праці згідно штатного розкладу; за цей період знаходилась кожен рік в черговій основній відпустці; згідно особового рахунку по бухгалтерії позивачка у декретній відпустці та без збереження заробітної плати по догляду за дитиною не перебувала.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що викладач мистецької школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, а тому стаж роботи позивачки на посаді викладача фортепіано в Надлиманській мистецькій школі повинен зараховуватися до стажу у розумінні пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909.

Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що рішення ГУПФУ про відмову позивачці у призначенні грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, не відповідає критеріям обґрунтованості та правомірності, підлягає скасуванню в судовому порядку.

В контексті обставин цієї справи, судом першої інстанції також правильно враховано, що згідно з пунктом 4.2 Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

У спірному випадку, виплата грошової допомоги здійснюється органом, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання позивачки (Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області), на чому під час судового розгляду наголошувалось й Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, неправомірне рішення якого скасовується.

Поряд з цим, слід враховувати, що ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області на підставі відповідних доказів не підтвердило нарахування та виплату позивачці спірної грошової допомоги.

Оскільки висновки суду відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до вимог статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: Ю.М. Градовський

Г.П. Казанчук