Справа № 240/27928/25
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

Справа № 240/27928/25

26 березня 2026 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Моніча Б.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року позовну заяву в частині позовних вимог залишено без розгляду.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Встановивши невідповідність апеляційної скарги вимогам ст.296 КАС України, Сьомим апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 16 лютого 2026 року залишено апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху. При цьому особі, яка подала апеляційну скаргу, запропоновано в десятиденний строк з моменту отримання ухвали усунути недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою суду від 04 березня 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору з підстав ненадання документів, з яких можна визначити сукупний розмір річного доходу заявника. Продовжено ОСОБА_1 термін для усунення недоліків апеляційної скарги на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 29.01.2026. Запропоновано особі, яка подала апеляційну скаргу, виконати вимоги даної ухвали та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання ухвали суду шляхом подання до суду документу про сплату судового збору у повному розмірі або належних документів, які є підставою для звільнення від сплати судового збору.

09 березня 2026 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з відсутністю доходів. В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначив, що згідно довідки ОК-7 апелянт не має жодного доходу, починаючи з 2015 року. Крім того, вказав, що відповідно до висновків Конституційного суду України по справі № 1-6/2018 від 27.02.2018, пенсія не є заробітком громадян або іншим доходом.

Ухвалою суду від 18 березня 2026 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено. Продовжено скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги. Запропоновано особі, яка подала апеляційну скаргу, протягом 10 днів з моменту вручення копії ухвали усунути виявлені недоліки апеляційної скарги, наведені в ухвалі Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2026 року. Роз`яснено скаржнику, що в разі неусунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, судом апеляційної інстанції буде повернуто апеляційну скаргу заявнику.

09 березня 2026 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з відсутністю доходів. В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначив, що згідно довідки ОК-7 апелянт не має жодного доходу, починаючи з 2015 року. Крім того, вказав, що відповідно до висновків Конституційного суду України по справі № 1-6/2018 від 27.02.2018, пенсія не є заробітком громадян або іншим доходом.

20 березня 2026 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло повторне клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з відсутністю доходів. В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначив, що згідно довідки ОК-7 апелянт не має жодного доходу. При цьому також повторно вказав, що відповідно до висновків Конституційного суду України по справі № 1-6/2018 від 27.02.2018, пенсія не є заробітком громадян або іншим доходом.

Перевіривши доводи заяви та матеріали справи, суд дійшов висновку, що зазначене клопотання задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України справляється судовий збір.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 5 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону передбачено, що за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарг на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду сплачується судовий збір в сумі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною першою статті 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено умови за яких суд, враховуючи майновий стан сторони, своєю ухвалою може за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Отже, звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не обов`язком.

Водночас, КАС України та Законом України "Про судовий збір" встановлено вичерпний перелік умов, суб`єктів та коло правовідносин, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору.

Зокрема, за нормами наведеної статті, суд може звільнити особу від сплати судового збору, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний 2025 рік.

Суд також виходить з того, що саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення від сплати судового збору; обов`язок сплатити судовий збір, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Водночас, до клопотання про звільнення від сплати судового збору скаржником не надано належних, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність підстав для такого звільнення, а також не наведено достатніх обґрунтувань щодо неможливості сплати судового збору.

Належними доказами на підтвердження підстав для звільнення позивача від сплати судового збору можуть бути, зокрема: відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми отриманих доходів і утриманих податків за 2025 рік; довідка з Пенсійного фонду України про наявність або відсутність виплат за 2025 рік; довідка з Управління праці та соціального захисту населення про наявність або відсутність соціальних виплат за 2025 рік; довідка з Державного центру зайнятості про наявність або відсутність виплат за 2025 рік.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2023 у справі № 9901/988/18.

Так, апеляційний суд звертав увагу позивача в ухвалі від 18 березня 2026 року, що предметом розгляду в справі № 240/27928/25 є питання перерахунку та виплати пенсії позивачу відповідно до статей 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на підставі довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням оновленого грошового забезпечення станом на 01.01.2023.

Отже, позивач отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Однак, позивачем не надано відомостей з Пенсійного фонду, зокрема, довідку про доходи пенсіонера - ОСОБА_1 за 2025 рік.

Апеляційний суд зазначає, що долучена до клопотання довідка з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОК-7 не є належним та достатнім підтвердженням майнового стану особи у розумінні статті 133 КАС України та статті 8 Закону України "Про судовий збір", оскільки не містить вичерпних відомостей про всі джерела доходів, отримані виплати та загальний фінансовий стан особи за відповідний календарний рік.

Так, довідки ОК-5 та ОК-7 це індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Довідка ОК-7 містить відомості про суми заробітної плати, з якої сплачується єдиний соціальний внесок, та страховий стаж за період із 2011 року. Зазвичай, довідку ОК-7 використовують для визначення страхового стажу для розрахунку сум лікарняних, нарахування допомоги по безробіттю тощо.

Проте ця довідка не є доказом на підтвердження наявності або відсутності виплат ОСОБА_1 з Пенсійного фонду України за 2025 рік.

Відповідно до частини першої статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Сплата судового збору є обов`язком позивача, а тому зловживання правом на звільнення від сплати судового збору є неприпустимим.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем у справі сплачений судовий збір за подання адміністративного позову.

Посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року у справі № 1-6/2018 судом першої інстанції обґрунтовано відхилено, оскільки висновок Конституційного Суду України про те, що пенсія це не дохід, а один із видів соціальних виплат у розумінні статті 46 Конституції України, у справі № 1-6/2018 надано в аспекті податкового законодавства, зокрема положень абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.01.2024 по справі № 520/495/23, яка в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження відсутності достатніх коштів для оплати судових витрат (зокрема, довідки про доходи пенсіонера за 2025 рік), підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні.

Отже, станом на 26.03.2026 року вимоги ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом не виконані.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Згідно з ч.2 ст.298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись ст.ст.169, 296, 298, 325, 328, 329 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1.У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовити.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року повернути особі, яка її подала.

3. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

4. Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Моніч Б.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.