Справа № 348/504/26
Суддя: Міськевич О. Я.
Дата ухвалення: 2026-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/504/26

27 березня 2026 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючої-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

представника позивача: Заремби О.В. (за межами суду)

представника відповідача: Гольонко О.А. (за межами суду)

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, та рішення про примусове повернення позивача до країни походження,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Надвірнянського відділу Західного міжрегіонального управління ДМС про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, та рішення про примусове повернення позивача до країни походження.

Заявлені вимоги представник позивача мотивує тим, що 19.02.2026 відносно ОСОБА_1 відділом Західного міжрегіонального управління ДМС складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203 КпАП України, та винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Крім цього, тим же органом міграційної служби ухвалені ще й рішення про примусове повернення ОСОБА_1 , як іноземця, до країни походження або третьої країни та заборону йому в`їзду в Україну строком на три роки.

Вважають дії відповідача з притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за начебто порушення ним законодавства про правовий статус іноземців, а також рішення про його повернення у країну походження або третю країну та заборону в`їзду в Україну, протиправними та вчиненими з порушенням Закону.

Зокрема, поза увагою органом міграційної служби залишилось те, що ОСОБА_3 на законних підставах перебуває в Україні, маючи дозвіл на працевлаштування лицювальником-плиточником у ТОВ «САКАРТВЕЛ.О». Цей документ виданий Івано-Франківським обласним центром зайнятості і діє до 01.02.2026, був чинним на момент складання протоколу про начебто вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та залишається чинним натепер. Підприємство, на якому працює ОСОБА_3 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і провадить свою господарську діяльність на постійній основі, а сам позивача зайнятий на ньому згідно з графіком робочого часу цілий робочий день. Виконувати трудову функцію, передбачену трудовим договором, укладеним між позивачем та його роботодавцем без фізичної присутності у м. Надвірна і особистого виконання робочої функції, неможливо. Крім того незрозумілою є також позиція відповідача про те, що ОСОБА_3 , маючи обов`язки перед працедавцем за укладеним із ним трудовим договором, міг залишити робоче місце на декілька днів для того, щоб перетнувши державний кордон у двох напрямках, формально дотриматися правил перебування в Україні. Такий вчинок свідчив би про грубе порушення позивачем трудової дисципліни прогул без поважних причин та, як наслідок, - звільнення з ініціативи власника.

Також зазначає, що хоча бездіяльність позивача і містить формальні ознаки інкримінованого йому адміністративного правопорушення, однак насправді таким не є, позаяк вчинена ним з метою відвернення шкоди його особистим правам, насамперед, праву на працю, гарантованому ст. 43 Конституції України. Тож забезпечення права на працю з урахуванням наведеного вище має безсумнівний пріоритет перед формальним дотриманням норм галузевого законодавства про правовий статус іноземців.

Окрім цього, складений відносно ініціатора процесу протокол про адміністративне правопорушення не у повній мірі відповідає вимогам закону. У цьому документі в порушення імперативних вимог ст. 256 КУпАП відсутні будь-які пояснення особи, щодо якої він складений, як немає і відмітки про відмову даної особи давати будь-які пояснення, завіреної її власноручним підписом або підписами авторів та підписантів протоколу. Враховуючи, що в інших графах цього документу ОСОБА_3 розписався, слід вважати, що, навіть відмовившись від пояснень, він засвідчив би цей факт своїм підписом, натомість відсутнім у протоколі. При таких недоліках цей документ не міг слугувати підставою для винесення оскаржуваної постанови та інших оскаржуваних рішень відповідача.

Короткий зміст відзиву на позов.

Від представника відповідача Західного міжрегіонального управління ДМС Гольонко О.А. поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що заявлені вимоги відповідач не визнає.

Так, 19.02.2026 у м. Надвірна по вул. Грушевського було виявлено громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт Республіки Азербайджан НОМЕР_1 вид. 17.10.2025, термін дії до 16.10.2035). В паспорті були наявні відмітки уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України про перетинання державного кордону України. Встановлено, що іноземець в`їхав на територію України 21.11.2025 через КПП «Старокозаче».

З метою з`ясування правового статусу останнього на території України було проведено відповідну перевірку та встановлено, що іноземець прибув востаннє в Україну 21.11.2025. За підрахунками "міграційного калькулятора" громадянин Азербайджану ОСОБА_3 станом на 19.02.2026 знаходиться на території України з перевищенням дозволеного терміну перебування на один день.

Враховуючи відсутність підстав перебування на території України ОСОБА_1 було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни. Після закінчення дозволеного строку перебування позивач територію України не покинув та допустив перевищення дозволеного строку перебування не більш як на 30 днів.

Посадовою особою Надвірнянського відділу ЗМУ ДМС притягнуто до адміністративної відповідальності громадянина Азербайджану ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляд штрафу на суму 3400,00 грн.

По даному факту в іноземця було відібрано пояснення, в якому останній зазначив, що не знав строків перебування в Україні, про що розписався власноруч.

Окрім того, 19.02.2026 до ЗМУ ДМС надійшло обґрунтоване звернення від Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (№ 21360-2026) щодо прийняття рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну із забороною в`їзду в Україну строком на три роки відносно громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такому, що становить загрозу громадському порядку, а також захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

При цьому жодних підстав для неможливості примусового повернення зазначеного іноземця, передбачених ч. 8 ст. 26 та ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не виявлено.

Зазначає, що іноземці зобов`язані поважати та додержуватися Конституції і законів країни, шанувати традиції та звичаї народу України. Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальним мігрантом є також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Також зазначає, що за порушення іноземцями порядку перебування в Україні порушники несуть адміністративну відповідальність. 19.02.20296 посадовою особою ЗМУ ДМС був складений протокол про адміністративне правопорушення № ПН МІФ 001656 відносно громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , у зв`язку зі скоєнням адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП, та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № ПН МІФ 001642 від 19.02.2026, якою на позивача накладено штраф в розмірі 3400,00 грн. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення позивача було ознайомлено, з правами, зокрема, роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Факт роз`яснення прав та обов`язків підтверджується наявністю на другому аркуші протоколу власноручного підпису позивача. З протоколом про адміністративне правопорушення та постановою про накладення адміністративного стягнення позивач був ознайомлений, копії отримав, про що свідчать особисті підписи ОСОБА_1 в цих документах.

Крім того в протоколі зафіксовані пояснення ОСОБА_1 щодо адміністративного правопорушення: «Я гр. Азербайджанської Республіки ОСОБА_3 , приїхав на територію України з метою подальшого працевлаштування... Приїхавши в Україну, я не знав які строки перебування в Україні, тому і не звертався до міграційної служби. з моїх слів записано вірно, українську мову розумію, перекладача не потребую.». Разом з тим, додаткових заяв, клопотань від правопорушника під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи з подальшим винесенням постанови, не надходило.

Отже, аргументи позивача не спростовують та не скасовують порушення законодавства України про правовий статус іноземців, оскільки чинним законодавством не передбачено виключень чи винятків із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і особисті обставини не звільняють особу від відповідальності за вчинення порушення міграційного законодавства України, та не звільняють від обов`язку доводити законність свого перебування. Під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення гр. ОСОБА_4 був ознайомлений зі своїми правами, мову розумів, зауважень, клопотань та заяв не робив, що підтверджується підписами у протоколі, постанові та рішеннях. Зміст рішень йому був зрозумілий. Як наслідок зафіксованого факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення з притягнення його до адміністративного відповідальності за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства на території України, 19.02.2025 було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця, та зобов`язано залишити територію України у термін до 25.02.2026. Позивач, на день складення адміністративних матеріалів справи не мав статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, підстави для законного перебування на території України на момент прийняття рішення відсутні та документально не доведені. 19.02.2026 стосовно позивача прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки до 19.10.2029 згідно штампу в паспортному документі позивача.

Стислий виклад позицій сторін:

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала повністю з підстав, наведених в адміністративному позові. Просив суд визнати протиправними дії відповідача по притягненню ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Також просила визнати проти правними та скасувати постанову відповідача про накладення на позивача штрафу за ч. 1 ст. 203 КпАП України, та рішення відповідача про повернення ОСОБА_6 у країну походження або третю країну, а також про заборону йому в`їзду в Україну строком на три роки.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визначала з підстав, зазначених у відзиві на позов. Просила відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді від 02.03.2026 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Постановлено адміністративне судочинство по даній справі здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 05.03.2026 задоволено клопотання представника позивача про її участь в судовому засіданні по даній справі в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 16.03.2026 задоволено клопотання представника позивача про її участь в судовому засіданні по даній справі в режимі відеоконференції.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є громадянином Азербайджанської Республіки, що підтверджується копією паспорта НОМЕР_1 , виданого 17.10.2025, термін дії до 16.10.2035. В паспорті наявні відмітки уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, згідно яких позивач в`їхав на територію України 21.11.2025 через КПП «Старокозаче» (а.с. 10-12).

Згідно копії дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства серії АА № 057122, ОСОБА_7 , громадянину Азербайджанської Республіки, Івано-Франківським обласним центром зайнятості дозвіл на працю в ТОВ «САКАРТВЕЛ.О» на посаді лицювальника-плиточника. Дата видачі дозволу 11.02.2026, дійсний до 10.08.2026 (а.с. 20).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МІФ № 001656 від 19.02.2026, складеного головним спеціалістом Надвірнянського відділу Західного міжрегіонального управління ДМС Андріїв В.В., 19.02.2026 о 09.30 год. за адресою: м. Надвірна, вул. Грушевського, 14, виявлено громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: перевищив дозволений строк перебування не більше 30 днів, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с. 13-14).

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ПН МІФ № 001642 від 19.02.2026, складеною головним спеціалістом Надвірнянського відділу Західного міжрегіонального управління ДМС Андріїв В.В., на громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн (а.с. 15-16).

Відповідно до рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства № 020614/26 від 19.02.2026, винесеного головним спеціалістом Надвірнянського відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби Остап`юк Р., та затвердженого в.о. начальника відділу Андріїв В.В., установлено, що 19.02.2026 Надвірнянським відділом ЗМУ ДМС виявлено громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З метою з`ясування правового статусу останнього на території України було проведено відповідну перевірку та встановлено, що іноземець прибув востаннє в Україну 21.11.2025 через КПП «Старокозаче» по паспортному документу С05310008, в приватних справах. Громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати в Україні не більше як 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначений міжнародними договорами України. Станом на 19.02.2026 іноземець знаходиться на території України з перевищенням дозволеного терміну перебування на 1 день. За вказане правопорушення, а саме перевищення дозволеного строку перебування не більше 30 днів, громадянина Азербайджану ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 3400,00 грн. Враховуючи викладене вирішено громадянина Азербайджану ОСОБА_1 примусово повернути до країни походження або третьої країни, та зобов`язати його покинути територію України у термін до 25.06.2026 (а.с. 17-19).

У письмових поясненнях, наданих на ім`я т.в.о. начальника Надвірнянського відділу ЗМУ ДМС, Алієв Орхан зазначив, що прибув на територію України 21.11.20254 по запрошенню на роботу, з метою працевлаштування. Спочатку працював у м. Львові, потім змінював місце роботи. Зазначив, що не знав строків перебування в Україні, тому і не звертався до міграційної служби (а.с. 57).

19.02.2026 до ЗМУ ДМС надійшло обґрунтоване звернення від Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (№ 21360-2026) щодо прийняття рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну із забороною в`їзду в Україну відносно гр. Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такому, що становить загрозу громадському порядку, а також захисту прав і законних інтересів громадян Украни та інших осіб, що проживають в Україні (а.с. 59).

Рішенням в.о. начальника Надвірнянського відділу ЗМУ ДМС Андріїв В.В. від 19.02.2026 громадянину Азербайджану ОСОБА_7 встановлено заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки (а.с. 52-53).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, а також порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України регламентує Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 3773, іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» наведений перелік документів, за якими здійснюється в`їзд в Україну та виїзд з України іноземцями та особами без громадянства. Основними такими документами є паспортний документ за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України, відповідні посвідки на постійне або тимчасове проживання, посвідченням особи без громадянства для виїзду за кордон, проїзний документом для виїзду за кордон тощо. Подати при наявності законодавчих підстав заяву на будь-який міграційний статус (оформлення посвідки на тимчасове чи постійне проживання, дозволу на імміграцію, набуття громадянства України тощо) має право лише іноземець, який станом на день подачі відповідної заяви на законних підставах перебуває на території України.

Згідно п. 2 постанови КМУ від 15.02.2012 № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» (в редакції постанови КМУ від 12.09.2023 № 979) іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: 1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; 2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Згідно п. 4. Порядку № 150, строк перебування іноземців та осіб без громадянства, які тимчасово перебувають на території України (крім осіб, які відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» звільняються від реєстрації або реєструються у МЗС та його представництвах), продовжується ДМС, її територіальними органами за наявності обґрунтованих підстав (лікування, пологи, догляд за хворим членом родини, вимушена зупинка на території України у зв`язку з надзвичайними обставинами, оформлення спадщини, наявність підстав для оформлення посвідки на постійне чи тимчасове проживання, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, а також інші обставини, що унеможливлюють виїзд іноземця або особи без громадянства) та за умови подання підтвердних документів - на період існування таких підстав.

Відповідно до п. 2.2. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою затвердженою Наказом МВС України від 28.08.2013 № 825, протокол про правопорушення (у разі його оформлення) складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, на бланку, який містить серію та номер, наскрізну нумерацію в межах відповідного органу ДМС, у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності; викладається державною мовою; заповнюється розбірливим почерком або за допомогою друкованих засобів.

Після заповнення за допомогою друкованих засобів протокол про правопорушення надається уповноваженою посадовою особою, яка його заповнювала, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, для перевірки правильності внесених до нього відомостей. У разі виявлення у протоколі про правопорушення помилок уповноважена посадова особа, яка його заповнювала, вносить до нього відповідні виправлення. Після перевірки внесених до протоколу про правопорушення відомостей особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджує правильність таких відомостей власним підписом.

Згідно із п. 2.7 Інструкції № 825, протокол про правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою та особою, стосовно якої складається протокол про правопорушення, а також свідками, перекладачем а умови їх наявності.

Відповідно до п. 3.6. Інструкції № 825, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, стосовно якої складено протокол про правопорушення, або її законного представника (адвоката), перекладача (у разі їх наявності).

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

В ч. 2 ст. 277 КУпАП, зазначено строки розгляду справ про адміністративне правопорушення, а саме: «Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 42-2, частиною першою статті 44, статтями 44-1, 106-1, 106- 2, 162, 172-10 - 172-20, 173, 173-1, частинами другою і третьою статті 173-8, статтями 178, 185, частиною першою статті 185-3, статтями 185-7, 185-10, 188- 22, 203 - 206-1 - розглядаються протягом доби».

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП, перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні не більш як на 30 днів, а так само недодержання ними встановлених законодавством вимог транзитного проїзду через територію України або вимог декларування чи реєстрації місця проживання (перебування), є підставою для накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МІФ № 001656 від 19.02.2026, складеного головним спеціалістом Надвірнянського відділу Західного міжрегіонального управління ДМС Андріїв В.В., 19.02.2026 о 09.30 год. за адресою: м. Надвірна, вул. Грушевського, 14, виявлено громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: перевищив дозволений строк перебування не більше 30 днів, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ПН МІФ № 001642 від 19.02.2026, складеною головним спеціалістом Надвірнянського відділу Західного міжрегіонального управління ДМС Андріїв В.В., на громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення (19.02.2026) вже перевищив термін перебування на території України, що підтверджується даними паспорта НОМЕР_1 , виданого 17.10.2025, згідно якого дата перетину Державного кордону України та прибуття в Україну Олієва Орхана 21.11.2025 через КПП «Старокозаче».

Дії позивача порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, та підтверджують вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП.

За змістом ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» , іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України .

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

19.02.2026 до ЗМУ ДМС надійшло обґрунтоване звернення від Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (№ 21360-2026) щодо прийняття рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну із забороною в`їзду в Україну відносно гр. Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такому, що становить загрозу громадському порядку, а також захисту прав і законних інтересів громадян Украни та інших осіб, що проживають в Україні.

Відповідно до рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства № 020614/26 від 19.02.2026, винесеного головним спеціалістом Надвірнянського відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби Остап`юк Р., та затвердженого в.о. начальника відділу Андріїв В.В., установлено, що 19.02.2026 Надвірнянським відділом ЗМУ ДМС виявлено громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З метою з`ясування правового статусу останнього на території України було проведено відповідну перевірку та встановлено, що іноземець прибув востаннє в Україну 21.11.2025 через КПП «Старокозаче» по паспортному документу С05310008, в приватних справах. Громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати в Україні не більше як 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначений міжнародними договорами України. Станом на 19.02.2026 іноземець знаходиться на території України з перевищенням дозволеного терміну перебування на 1 день. За вказане правопорушення, а саме перевищення дозволеного строку перебування не більше 30 днів, громадянина Азербайджану ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 3400,00 грн. Враховуючи викладене вирішено громадянина Азербайджану ОСОБА_1 примусово повернути до країни походження або третьої країни, та зобов`язати його покинути територію України у термін до 25.06.2026.

Рішенням в.о. начальника Надвірнянського відділу ЗМУ ДМС Андріїв В.В. від 19.02.2026 громадянину Азербайджану ОСОБА_7 встановлено заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки.

Як вбачається з даних документів, підставою для винесення рішення про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни, із забороною в`їзду на територію України строком на 3 роки, стало те, що станом на час перевірки останній знаходився на території України з перевищенням дозволеного строку перебування не більше 30 днів, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Таким чином його дії /бездіяльність порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців, та можуть суперечити інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку.

Судом встановлено, що позивач, прибувши на територію України 21.11.2025, після закінчення дозволеного строку перебування не виїхав з України, документів про продовження строку перебування в Україні, у встановлений законом строк не подавав. Крім того, з метою продовження строку перебування в Україні позивач до відповідних органів не звертався, з питань визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до компетентних органів, також не звертався. Вказане свідчить, що позивач усвідомлював або міг розуміти, що тим самим порушує міграційне законодавство України.

Суд не бере до уваги доводи представника позивача про те, що позивач має діючий дозвіл на працевлаштування в Україні, офіційно працевлаштований з повним робочим днем, тому не мав можливості залишити місце праці для перетину Державного кордону України, оскільки зазначені обставини не звільняють позивача виконання вимог законодавства України про правовий статус іноземців, адже позивач не був позбавлений можливості що належного оформлення документів.

Також суд не бере до уваги твердження представника позивача про те, що складений відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення не у повній мірі відповідає вимогам закону, зокрема у ньому відсутні будь-які пояснення особи, щодо якої він складений, як немає і відмітки про відмову даної особи давати будь-які пояснення, оскільки такі твердження спростовують наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданими на ім`я т.в.о. начальника Надвірнянського відділу ЗМУ ДМС, в яких зазначив, що прибув на територію України 21.11.20254 по запрошенню на роботу, з метою працевлаштування. Спочатку працював у м. Львові, потім змінював місце роботи. Зазначив, що не знав строків перебування в Україні, тому і не звертався до міграційної служби. Також у протоколі про адміністративне правопорушення в графі «Пояснення особи, щодо якої складено протокол», містяться пояснення «з правопорушенням ознайомлений, вину визнаю, українську мову розумію, перекладача не потребую». Також ід час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 був ознайомлений зі своїми правами, мову розумів, зауважень, клопотань та заяв не робив, що підтверджується підписами у протоколі, постанові та рішеннях. Зміст рішень йому був зрозумілий.

Таким чином суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МІФ № 001656 від 19.02.2026, складений у межах повноважень, відповідає положенням КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ПН МІФ № 001642 від 19.02.2026, винесена головним спеціалістом Надвірнянського відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби Андріїв В.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП,, та рішення № 020616/26 від 19.02.2026, винесене головним спеціалістом Надвірнянського відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби Остап`юк Р., та затверджене в.о. начальника відділу Андріїв В.В., про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця ОСОБА_1 , громадянина Азербайджанської Республіки, відповідають критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є правомірними та не підлягають скасуванню.

У свою чергу, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, які засвідчують обставини викладені в оскаржуваній постанові.

Оцінюючи вищеописані зібрані по справі, досліджені та перевірені в судовому засіданні докази, суд визнає їх такими, що знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з інкримінованим правопорушенням, не спростовані в ході судового розгляду, передбачені як джерела доказування чинним законодавством та зібрані у відповідності процесуальними нормами, відтак суд вважає, що при ухваленні оскаржуваної позивачем постанови про притягнення його до відповідальності факт вчинення особою інкримінованого адміністративного правопорушення був доведений поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що законних підстав для задоволення заявлених позовних вимог, немає.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За цих обставин, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, а тому його адміністративний позов необхідно залишити без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень залишити без змін.

Щодо строку подання адміністративного позову суд зазначає, що зі змісту оскаржуваних постанови та рішення вбачається, що вони винесені 19.02.2024. Тому останній день їх оскарження припадає на 01.03.2026, який є вихідним днем (неділю). У зв`язку із цим днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день, тобто 02.03.2026.

Судом встановлено, що за захистом своїх прав позивач звернувся в суд 27.02.2026 шляхом подання позовної заяви до канцелярії суду, що підтверджується відповідним штампом взідної кореспонденції суду. Тому відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України строк звернення до адміністративного суду позивачем не пропущено.

Висновки суду:

Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ПН МІФ № 001642 від 19.02.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, та рішення № 020616/26 від 19.02.2026 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця ОСОБА_1 , громадянина Азербайджанської Республіки, залишити без змін.

Також враховуючи положення ч. 1 ст. 139 КАС України, а також правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, суд приходить до висновку, що зв`язку із відмовою в задоволенні позову ОСОБА_1 , сплачений ним судовий збір в сумі 1331,20 грн згідно квитанції від 26.02.2026, а також інші понесені судові витрати, необхідно покласти на позивача.

На підставі ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 245, 247, 251, 252, 277, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 1, 15, 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п.п. 2, 4 постанови КМУ від 15.02.2012 № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» (в редакції постанови КМУ від 12.09.2023 № 979), керуючись ст.ст. 5-10, 241-243, 246, 250, 268-270, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Надвірнянського відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, та рішення про примусове повернення позивача до країни походження залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ПН МІФ № 001642 від 19.02.2026, винесену головним спеціалістом Надвірнянського відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби Андріїв В.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 3400,00 грн залишити без змін.

Рішення № 020616/26 від 19.02.2026, винесене головним спеціалістом Надвірнянського відділу Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби Остап`юк Р., та затверджене в.о. начальника відділу Андріїв В.В., про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця ОСОБА_1 , громадянина Азербайджанської Республіки залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строк, визначений ч. 4 ст. 286 КАС України.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Надвірнянський відділ Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, місцезнаходження: вул. М.Грушевського, буд. 14, м. Надвірна, Івано-Франківська область, 78403.

Суддя Міськевич О.Я.