Справа № 520/10847/25
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2026-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 р. Справа № 520/10847/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2025, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 11.09.25 по справі № 520/10847/25

за позовом ОСОБА_1

до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба , 12 Регіональної військово-лікарської комісії , Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України третя особа Міністерство оборони України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (далі - ХНУПС імені І. Кожедуба, перший відповідач), 12 Регіональної військово-лікарської комісії (далі - 12 РВЛК, другий відповідач), Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України (далі - Центральна ВЛК ЗСУ, третій відповідач), третьої особи Міністерства оборони України (далі - Міноборони, третя особа), в якому просила суд:

- визнати протиправними дії посадових осіб Харківського національного університету Повітряних Сил при складенні акту проведення спеціального розслідування за фактом групового нещасного випадку з військовослужбовцями, які входили до складу мобільної вогневої групи зведеного підрозділу Харківського національного університету Повітряних Сил за формою НВ-2, який стався 02 серпня 2024 року з майором ОСОБА_2 , які виразились у не зазначенні у пункті 6 акту у висновку комісії про пов`язання нещасного випадку з військовослужбовцем майором ОСОБА_2 з виконанням бойового розпорядження з протиповітряної оборони, командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 18 квітня 2024 № 60г, бойового розпорядження 302 зрбр від 20 квітня 2024 № Здск/БГ, бойового розпорядження від 25.04.2024 № 5 дск/бг Військової частини НОМЕР_1 , як такого, що стався при захисті Батьківщини;

- зобов`язати посадових осіб Харківського національного університету Повітряних Сил (Відповідач-1), які приймали участь при складенні акту проведення спеціального розслідування за фактом групового нещасного випадку з військовослужбовцями, які входили до складу мобільної вогневої групи зведеного підрозділу Харківського національного університету Повітряних Сил за формою НВ-2, який стався 02 серпня 2024 року з майором/ підполковником (посмертно) ОСОБА_2 , внести зміни до пункту 6 акту у висновку комісії про пов`язання нещасного випадку з військовослужбовцем майором ОСОБА_2 з виконанням бойового розпорядження з протиповітряної оборони, командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 18 квітня 2024 № 60г, бойового розпорядження 302 зрбр від 20 квітня 2024 № Здск/БГ, та 25.04.2024 року № 5 дск/бг військової частини НОМЕР_1 , зазначивши як такий, що стався при захисті Батьківщини;

- визнати протиправним (в частині) індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, а саме наказ начальника Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба № 609, виданий за результатами спеціального розслідування, в частині, що визначає причинний зв`язок смерті майора ОСОБА_2 як такої, що не пов`язана із захистом Батьківщини;

- зобов`язати Харківський національний університет Повітряних сил імені Івана Кожедуба внести зміни до наказу начальника Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба № 609, виданого за результатами спеціального розслідування, в частині, що визначає причинний зв`язок смерті майора ОСОБА_2 , зазначивши про причинний зв`язок смерті підполковника (посмертно) ОСОБА_2 , як такої, що пов`язана із захистом Батьківщини;

- визнати протиправною (в частині) індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, бездіяльність начальника Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба Андрія Бережного та відповідних посадових осіб Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба у невнесенні періодів безпосередньої участі підполковника (посмертно) ОСОБА_2 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) з 11.04.2024 по 02.08.2024 (день загибелі) до Журналу бойових дій за 2024 рік зведеного підрозділу ХНУПС;

- зобов`язати Харківський національний університет Повітряних сил імені Івана Кожедуба внести періоди безпосередньої участі підполковника (посмертно) ОСОБА_2 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти У країн та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) з 11.04.2024 по 02.08.2024 (день загибелі) до Журналу бойових дій за 2024 рік зведеного підрозділу ХНУПС про що видати відповідну довідку;

- визнати протиправним та скасувати рішення 12 Регіональної військово - лікарської комісії Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії від 05 січня 2025 року № 28, в частині встановлення причинного зв`язку смерті підполковника (посмертно) ОСОБА_2 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 27 березня 2025 року № 2025-0327-0950, яким зазначено про відсутність довідки про безпосередню участь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, що свідчить про відсутність підстави для відміни постанови ВЛК 12 РВЛК від 05.01.2025. № 28;

- зобов`язати 12 Регіональну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України повторно розглянути документи стосовно встановлення причинного зв`язку смерті підполковника (посмертно) ОСОБА_2 з урахуванням висновків суду;

- стягнути з Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (Код ЄДРПОУ - 24980799, вул. Сумська, 77/79, м. Харків, 61023) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий ЗІТА2, ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП - НОМЕР_5 ) судові витрати, в тому числі і витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність висновків, викладених в акті спеціального службового розслідування ХНУПС ім. І. Кожедуба від 06.12.2024, рішеннях 2 Регіональної ВЛК від 05.01.2025 та Центральної ВЛК ЗСУ від 27.03.2025 в частині, що визначає причинний зв`язок смерті майора ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), як такої, що не пов`язана із захистом Батьківщини, а пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, оскільки відповідачами не враховано обставини того, що підполковник (посмертно) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 при виконанні бойових розпоряджень від 20.04.2024 № 3 дск/бг та від 25.04.2024 № 5 дск/бг Військової частини НОМЕР_1 , а також бойових розпоряджень з протиповітряної оборони командира зведеного підрозділу Харківського національного університету Повітряних Сил від 11 квітня 2024 року № 99дск та від 18 квітня 2024 року № 109 дск, що свідчить про те, що ОСОБА_2 брав безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони та загинув при виконанні бойового розпорядження, що і є прямим захистом Батьківщини.

Переконувала, що внаслідок невірної кваліфікації відповідачами причинно-наслідкового зв`язку смерті ОСОБА_2 , члени його родини позбавлені усіх соціальних гарантій та статусів, пов`язаних із загибеллю військовослужбовця під час виконання бойового розпорядження/завдання.

Зауважила, що скасування у судовому порядку слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова Шаренко С. Л. 15 квітня 2025 року постанови слідчого від 30.09.2024 про закриття кримінального провадження № 0000926 від 02.08.2024, яка, серед іншого бралась до уваги відповідачами при формуванні висновку про причини загибелі ОСОБА_2 , підтверджує доводи позивача щодо відсутності у діях загиблого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, внаслідок якого він загинув, та поверхневого проведення службового розслідування із подальшим порушенням прав членів родини ОСОБА_2 на отримання відповідних соціальних статусів та гарантій.

Крім того, вважала, що залучення ОСОБА_2 до виконання бойових завдань з безпосереднього протиповітряного прикриття ТЕЦ-5 та ЕПС 330 кВт «Залютине» від повітряних ударів противника у взаємодії з МВГ № 2 з району виконання завдань № 1 є підставою для внесення періодів безпосередньої участі підполковника (посмертно) ОСОБА_2 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) з 11.04.2024 по 02.08.2024 (день загибелі) до Журналу бойових дій за 2024 рік зведеного підрозділу ХНУПС ім. І. Кожедуба.

Повідомила, що орієнтовний розмір судових витрат складається з витрат на правничу допомогу в розмірі 32000 гривень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 у справі № 520/10847/25 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (вул. Сумська, буд. 77/79, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61023, ), 12 Регіональної військово-лікарської комісії (вул. Культури, буд. 5,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61058, ), Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України (вул. Госпітальна, буд. 16,м. Київ, 01133, ), за участі третьої особи: Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітряних Сил, б. 6, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для встановлення причинного зв`язку між загибеллю ОСОБА_2 та участю у заходах із захисту Батьківщини, оскільки судом не враховано, що дорожньо - транспортна пригода (далі - ДТП) у якій загинув позивач, сталась під час виконання ним бойового завдання з безпосереднього протиповітряного прикриття ТЕЦ- 5 та ЕПС 330 кВт «Залютине» від повітряних ударів противника у взаємодії з МВГ № 2 з району виконання завдань № 1, тобто під час здійснення заходів з захисту територіальної цілісності України, що є підставою для визнання причини смерті саме як пов`язаної із захистом Батьківщини, а не з виконанням обов`язків військової служби, як помилково зазначено відповідачами в акті проведення спеціального розслідування, наказі начальника ХНУПС ім. І. Кожедуба № 609, виданому за результатами спеціального розслідування, рішенні 12 РВЛК від 05 січня 2025 року № 28 та рішенні Центральної ВЛК ЗСУ від 27 березня 2025 року № 2025-0327-0950.

Переконувала, що ХНУПС ім. І. Кожедуба всупереч усім об`єктивним обставинам події, припустився дій, які мають наслідком відсутність належного проведення службового розслідування, ненадання до ВЛК довідки про безпосередню участь ОСОБА_2 у захисті територіальної цілісності України, позбавлення родини загиблого всіх соціальних гарантій, пільг та статусів.

В іншій частині зміст апеляційної скарги є аналогічним змісту позовної заяви.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, представник 12 РВЛК просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги у повному обсязі, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 по справі № 520/10847/25 залишити без змін.

В обґрунтування відзиву зазначив, що під час прийняття рішення від 05 січня 2025 року № 28 до 12 РВЛК не було подано довідки про участь особи у заходах, яка є єдиним належним та допустимим документом, який може достовірно підтвердити фактичні терміни участі військовослужбовця у бойових діях, а також визначити, чи виконував він бойові (спеціальні) завдання безпосередньо на момент настання смерті, тобто, у розпорядженні другого відповідача був відсутній передбачений законодавством документ, який би підтверджував участь загиблого військовослужбовця у виконанні конкретного бойового (спеціального) завдання на момент його смерті, що унеможливлює ухвалення висновку про причинний зв`язок смерті із захистом Батьківщини.

Стверджував, що посилання позивача на номера бойових розпоряджень не є доказом участі особи у бойових діях, оскільки такі документи лише формулюють завдання для підрозділів в цілому, але не фіксують участь військовослужбовця, у їх безпосередньому виконанні.

З огляду на обставини загибелі ОСОБА_2 та надані на розгляд комісії документи, вважав, що постанова про причинний зв`язок смерті у формулюванні «Травма та причина смерті, ТАК, пов`язані з виконанням військової служби» винесена обґрунтовано, а тому підстави для її скасування відсутні.

Переконував, що комісії надано виключне право встановлення причинного зв`язку захворювань, травм, поранень, контузій, травм, каліцтв у тому числі, які призвели до смерті військовослужбовців і жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження.

Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, зазначив, що у разі наявності сумніву у позивача щодо правильності висновку, він має право звернутися до ЦВЛК ЗСУ для перегляду відповідної постанови, яким позивач скористалась та оскаржила рішення 12 РВЛК. При цьому, за наслідками перегляду Центральна ВЛК підтвердила правомірність постанови 12 РВЛК.

ХНУПС ім. І. Кожедуба також скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, у якому просив залишити апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Авілової О. М. без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 в зазначеній справі - без змін.

В обґрунтування відзиву зазначив, що встановлення причинно-наслідкового зв`язку загибелі ОСОБА_2 було проведено у чіткій відповідності до приписів Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 (далі - Інструкція № 322), пунктом 10 розділу ІІ якої визначено, що обставинами, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, є, зокрема виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні, що і мало місце у спірних правовідносинах.

Зауважив, що наказ начальника Харківського національного Університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба «Про результати спеціального розслідування за фактом групового нещасного випадку з майором ОСОБА_2 та штаб-сержантом ОСОБА_3 » від 06.1.2024 № 609, про скасування якого просить позивач, не визначає причинний зв`язок смерті майора ОСОБА_2 як такої, що не пов`язана із захистом Батьківщини.

Стверджував, що нормами Інструкції з ведення Історичного формуляра, Історичної довідки та Журналу бойових дій Інструкції, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06.10.2020 № 363 (далі - Інструкція № 363) не передбачено внесення до журналу бойових дій стосовно кожного конкретного військовослужбовця формулювання щодо його безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), що свідчить про необґрунтованість таких вимог позивача.

Підсумовуючи викладене, наполягав, що у спірних правовідносинах посадові особи ХНУПС ім. І. Кожедуба діяли законно, тобто в межах та спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому Харківський окружний адміністративний суд, приймаючи оскаржуване рішення від 11.09.2025, правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що підполковник (посмертно) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 при виконанні бойових розпоряджень від 20.04.2024 № 3 дск/бг та від 25.04.2024 № 5 дск/бг Військової частини НОМЕР_1 , а також бойових розпоряджень з протиповітряної оборони командира зведеного підрозділу Харківського національного університету Повітряних Сил від 11 квітня 2024 року № 99дск та від 18 квітня 2024 року № 109 дск.

Актом проведення спеціального розслідування за фактом групового нещасного випадку з військовослужбовцями, які входили до складу мобільної вогневої групи зведеного підрозділу Харківського національного університету Повітряних Сил, що стався 02 серпня 2024 року о 15 год. 50 хв. з майором ОСОБА_2 (далі - Акт), встановлено, що нещасний випадок з військовослужбовцями майором ОСОБА_2 та штаб-сержантом ОСОБА_3 пов`язаний з виконанням ними обов`язків військової служби на підставі абзацу першого, п. 10, розділу II «Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року № 332, як такий, що стався при виконанні потерпілим службових обов`язків під час проходження військової служби.

Відповідно до пункту 4 Акту «Причини нещасного випадку», безпосередньою причиною групового нещасного випадку (травмування) є дорожньо-транспортна пригода, яка сталась у наслідок технічної несправності автомобіля.

Зазначеним Актом також підтверджено, що у день настання групового нещасного випадку діяло бойове розпорядження командира зведеного підрозділу Харківського національного університету Повітряних Сил з протиповітряної оборони від 11 квітня 2024 року № 99дск (додаток № 16 до акту) та бойове розпорядження командира зведеного підрозділу Харківського національного університету Повітряних Сил з протиповітряної оборони від 18 квітня 2024 року № 109дск (додаток № 17 до акту).

У витязі з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 12 Регіональної ВЛК Міністерства оборони України від 28 від 05 січня 2025 року зазначено, що травма майора ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 «Сукупна травма тіла. Особа, що знаходилась у легковому автомобілі, травмована при транспортній події», яка призвела до смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 , виданим 08.08.2024 Балаклійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; Лікарським свідоцтвом про смерть № 10-12/2216-ДМ, виданим 03.08.2024 Харківським обласним бюро СМЕ; Актом спеціального розслідування (ф НВ-2), проведеного на підставі наказу начальника ХНУПС від 02.08.2024 № 1131-ТРАВМА ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ. ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ВИКОНАННЯМ ОБОВ`ЯЗКІВ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ».

Не погодившись з висновками спеціального розслідування, 12 РВЛК та Центральної ВЛК в частині не зазначення причинно-наслідкового зв`язку смерті ОСОБА_2 , як пов`язаної з захистом Батьківщини, а також з не внесенням першим відповідачем періодів безпосередньої участі ОСОБА_2 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) з 11.04.2024 по 02.08.2024 (день загибелі) до Журналу бойових дій за 2024 рік зведеного підрозділу ХНУПС з видачею відповідної довідки, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, оскільки відповідно до приписів Інструкції № 332 Комісія з розслідування нещасного випадку з ОСОБА_2 не має повноважень для здійснення класифікації нещасного випадку, як такого, що стався при захисті Батьківщини, а може лише встановити зв`язок такого нещасного випадку з виконанням обов`язків військової служби, що і мало місце у спірних правовідносинах.

Оскільки нормами Інструкції № 363 не передбачено внесення до журналу бойових дій стосовно кожного конкретного військовослужбовця формулювання щодо його безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), суд дійшов висновку про відсутність ознак протиправної бездіяльності з боку начальника ХНУПС ім. І. Кожедуба та відповідних посадових осіб у невнесенні періодів безпосередньої участі підполковника (посмертно) ОСОБА_2 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) з 11.04.2024 по 02.08.2024 (день загибелі) до Журналу бойових дій за 2024 рік зведеного підрозділу ХНУПС.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що постанова 12 РВЛК № 28 від 05.01.2025 та рішення Центральної ВЛК ЗСУ від 27.03.2025 № 2025 № 2025-0327-0950 про причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 у формулюванні «Травма та причина смерті, ТАК, пов`язані з виконанням військової служби» винесені обґрунтовано, оскільки з огляду на ненадання другому відповідачу довідки про участь загиблого військовослужбовця у виконанні конкретного бойового завдання на момент настання смерті, були відсутніми і правові підстави для встановлення причинного зв`язку між загибеллю ОСОБА_2 та його участю у заходах із захисту Батьківщини.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На виконання приписів частини 5 статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку зі збройною агресією рф проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України, затвердженими законами України.

Суспільні відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку стосовно захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, визначення загальних засад проходження в Україні військової служби регламентовані, насамперед, нормами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною четвертою вказаної статті визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі по тексту - Закон № 2011-XII), дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до положень частини 6 статті 18 Закону № 2011-XII вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.

Процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини) визначає Інструкція № 332.

Згідно з пунктом 3 Розділу І Інструкції № 332 ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції № 332 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

У пункті 8 розділу ІІ Інструкції № 332 зазначено, що Комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення.

Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана:

обстежити місце нещасного випадку, одержати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо;

з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, який наведений у додатку 3 до цієї Інструкції;

скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.

До акта додаються письмові пояснення (опитування) свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин).

Комісія з розслідування після розгляду та вивчення інформації, що міститься в первинному рапорті та наданих разом з ним документах, оформлює акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складає акт за формою НВ-3.

Пунктом 18 розділу ІІ Інструкції № 332 передбачено, що за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються:

дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок;

військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця;

вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я;

коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні);

перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин;

порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення;

заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.

На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).

З аналізу вищенаведеного вбачається, що за наслідками проведення службового розслідування Комісія з розслідування повинна оформити акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, скласти акт за формою НВ-3. Лише після затвердження актів за формою НВ-2 та НВ-3, на підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення № 402.

Так, з наявного в матеріалах справи Акту проведення спеціального розслідування за фактом групового нещасного випадку з військовослужбовцями, які входили до складу мобільної вогневої групи зведеного підрозділу Харківського національного університету Повітряних Сил від 06.12.2024, складеного за формою НВ-2 та затвердженого начальником ХНУПС ім. І. Кожедуба, колегією суддів встановлено, що за висновками комісії (пункт 6) дії майора ОСОБА_2 визнані такими, що входять до кола його службових обов`язків, пов`язані з виконанням бойового розпорядження з протиповітряної оборони, командира тактичної групи «Слобода» від 18.04.2024 № 60т, бойового розпорядження 302 зрбр від 20 квітня 2024 № 3дск/БГ та є причиною ненавмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю та здоров`ю інших військовослужбовців.

За висновками Акту від 06.12.2024 також прийнято рішення скласти акт про нещасний випадок за формою НВ-3 окремо на кожного військовослужбовця, нещасний випадок взяти на облік в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба за встановленим порядком.

Колегія суддів зауважує, що акт про нещасний випадок за формою НВ-3, враховуючи визнання у спірних правовідносинах нещасного випадку, що стався з позивачем, таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, мав бути складений Комісією відповідно до приписів пункту 8 розділу ІІ Інструкції № 332.

Однак, всупереч як висновкам Акту від 06.12.2024, так і пункту 8 розділу ІІ Інструкції № 332, доказів на підтвердження складання акту про нещасний випадок за формою НВ-3 окремо на кожного військовослужбовця, зокрема на ОСОБА_2 , першим відповідачем до матеріалів справи не надано. Крім того, на обставини існування такого документу ХНУПС ім. І. Кожедуба не посилається.

Відсутність вказаного акту за формою НВ-3 і у переліку додатків до Акту від 06.12.2024 за формою НВ-2 свідчить про не доведення першим відповідачем обставин дотримання ним встановленої приписами Інструкції № 332 процедури проведення розслідування нещасного випадку, що стався зокрема із ОСОБА_2 та відповідно передчасність прийняття наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (з основної діяльності) від 06.12.2024 № 609 «Про результати спеціального розслідування за фактом групового нещасного випадку з майором ОСОБА_2 та штаб-сержантом ОСОБА_3 »" в частині, що стосується ОСОБА_2 , що зумовлює визнання його протиправним та скасування.

Разом з цим, вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій посадових осіб ХНУПС ім. І. Кожедуба, які виразились у не зазначенні у пункті 6 акту (у висновку комісії) про пов`язаність нещасного випадку з військовослужбовцем майором ОСОБА_2 з виконанням бойового розпорядження з протиповітряної оборони, командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 18 квітня 2024 № 60г, бойового розпорядження 302 зрбр від 20 квітня 2024 № Здск/БГ, бойового розпорядження від 25.04.2024 № 5 дск/бг Військової частини НОМЕР_1 , як такого, що стався при захисті Батьківщини, зобов`язання ХНУПС ім. І. Кожедуба внести зміни до пункту 6 акту у висновку комісії про пов`язання нещасного випадку з військовослужбовцем майором ОСОБА_2 з виконанням бойового розпорядження з протиповітряної оборони, командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 18 квітня 2024 № 60г, бойового розпорядження 302 зрбр від 20 квітня 2024 № Здск/БГ, та 25.04.2024 року № 5 дск/бг Військової частини НОМЕР_1 , зазначивши як такий, що стався при захисті Батьківщини; зобов`язання Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба внести зміни до наказу начальника Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба № 609, виданого за результатами спеціального розслідування, в частині, що визначає причинний зв`язок смерті майора ОСОБА_2 , зазначивши про причинний зв`язок смерті підполковника (посмертно) ОСОБА_2 , як такої, що пов`язана із захистом Батьківщини, задоволенню не підлягають, оскільки за приписами Інструкції № 332, не встановлено можливості для Комісії з розслідування або командира військової частини класифікувати в акті розслідування чи наказі про результати його проведення нещасний випадок, як такий, що стався при захисті Батьківщини, визначено лише повноваження щодо встановлення пов`язаності або не пов`язаності такого випадку з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби.

Надаючи оцінку позовним вимогам в частині визнання протиправним та скасування рішення 12 Регіональної ВЛК, оформленого протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії від 05 січня 2025 року № 28, в частині встановлення причинного зв`язку смерті підполковника (посмертно) ОСОБА_2 , та рішення, оформленого витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної ВЛК ЗСУ від 27 березня 2025 року № 2025-0327-0950, колегія суддів зазначає наступне.

Так, порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України визначено положеннями пункту 21 розділу II Положення № 402.

Відповідно до, пунктів 21.1-21.5 Положення № 402, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК (пункт 21.2 Положення № 402).

На виконання приписів пункту 21.3 Положення № 402 причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.

Згідно з пунктом 21.4 Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів під час навчальних зборів, кандидатів на навчання у ВВНЗ, направлених військовими комісаріатами, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою, ВЛК встановлюється причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми).

Пунктом 21.5 Положення № 402 визначено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються, зокрема, в таких формулюваннях, зокрема:

а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

ґ) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини», якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

З аналізу наведених норм права висновується, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І Положення № 402 та документів, поданих військовими частинами, з метою, зокрема, установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК.

Таким чином, причинно - наслідковий зв`язок смерті майора ОСОБА_2 , як такої, що пов`язана із захистом Батьківщини, або із виконанням військового обов`язку, може бути встановлений у постанові ВЛК, яка оформлюються протоколом засідання ВЛК.

Колегія суддів враховує, що адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями, підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2021 року у справі № 820/5570/16 від 12 червня 2020 року у справі № 810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду касаційної інстанції.

Колегія суддів зазначає, що дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Враховуючи те, що питання визначення причинно - наслідкового зв`язку загибелі майора ОСОБА_2 , як такої, що пов`язана із захистом Батьківщини, або із виконанням військового обов`язку є дискреційними повноваженнями 12 Регіональної ВЛК, суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.04.2025 по справі № 160/31586/23.

У цьому контексті варто звернути увагу на постанову від 10 лютого 2022 року у справі № 160/7153/20 у якій Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.

Надаючи оцінку питанню дотримання 12 РВЛК процедури складання постанови про причинно - наслідковий в`язок загибелі майора ОСОБА_2 , колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до пунктів 2.1, 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання. Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.

Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.

Згідно з приписами підпункту 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право: приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).

Відповідно до пункту 21.7 глави 21 розділу І Положення № 402 постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції № 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).

Оригінали або копії Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції № 332, Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції № 332, надсилаються (передаються) військовою частиною (закладом, установою) до закладу охорони здоров`я в електронній або паперовій формі.

На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється не менше ніж у 2 примірниках. Один із примірників довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) подається у ВЛК з метою встановлення причинного зв`язку травми (поранення, контузії, каліцтва) з військовою службою. Примірник довідки обов`язково зберігається в особовій справі військовослужбовця.

Довідка (копія довідки) про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) або копія Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) зберігається в матеріалах ВЛК, яка прийняла відповідну постанову про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва).

Водночас, абзац 3 пункту 21.8 глави 21 розділу І Положення № 402 передбачає, що прийняття ВЛК постанов про встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) без наявності документів, передбачених пунктом 21.7 та абзацом першим пункту 21.8 цієї глави, забороняється.

Визначення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми), що призвело до смерті військовослужбовця, особи, звільненої з військової служби, проводиться штатними ВЛК (пункт 21.9 глави 21 розділу І Положення № 402).

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що обов`язковим для прийняття ВЛК постанов про встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) та її наслідків є складання військовою частиною та надання на розгляд ВЛК довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) або Актів проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формами НВ-2 та НВ-3 (додатки 4, 5 до Інструкції № 322).

Колегія суддів вважає, що головним завданням ВЛК при визначенні кінцевого висновку (результату), є встановлення всіх важливих та дійсних обставин, які і мають бути відображені у постанові про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків.

Водночас, як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи, зокрема з витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії № 28 від 05.01.2025 (том 1, а.с. 27), висновок про причинно - наслідковий зв`язок смерті ОСОБА_2 приймався на підставі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 08.08.2024, лікарського свідоцтва про смерть № 10-12/2216-Дм від 03.08.2024 та акту спеціального розслідування (форма НВ-2).

Тобто, на розгляд 12 РВЛК не було надано ані акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-3 стосовно майора ОСОБА_2 , ані довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), складання яких в силу приписів Положення № 402 та Інструкції № 332 повинно передувати прийняттю рішення про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків у разі проведення спеціального службового розслідування нещасного випадку.

Вищенаведене свідчить, що приймаючи рішення, оформлене протоколом № 28 від 05.01.2025, 12 РВЛК не взяла до уваги відсутність усіх необхідних документів для його ухвалення, що свідчить про необґрунтованість такого рішення та наявність підстав для визнання його протиправним та скасування.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з Положенням № 402, у разі незгоди із рішеннями позаштатної ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК регіону вищого рівня із відповідною скаргою, а у разі незгоди із ВЛК вищого рівня звернутися до ЦВЛК або до суду.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач зверталась до Центральної ВЛК ЗСУ із заявою щодо перегляду рішення 12 РВЛК, оформленого протоколом № 28 від 05.01.2025.

За наслідками перегляду рішення 12 РВЛК, Центральна ВЛК ЗСУ прийняла рішення, оформлене протоколом засідання Центральної військово - лікарської комісії Збройних Сил України від 27.03.2025 № 2025 № 2025-0327-0950, яким визначила, що постанова від 05.01.2025 № 28 прийнята обґрунтовано, а підстави для її скасування чи прийняття іншої постанови відсутні.

З цього приводу слід зазначити, що пунктом 2.3.1. Положення № 402 визначено, що ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.

Відповідно до абзацу 21 пункту 2.3.3. Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

За приписами пункту 2.3.4. Положення № 402 ЦВЛК має право, зокрема, запитувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів службового (спеціального) розслідування, матеріалів дізнання, досудового розслідування, а також витяги з наказів, актів; розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 2.4.3. Положення № 402 за рішенням ЦВЛК на ВЛК регіону, незалежно від адміністративно-територіальної зони відповідальності ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи, покладається розгляд, контроль, затвердження постанов позаштатних постійно діючих ВЛК та прийняття, скасування, перегляд постанов про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовців, осіб звільнених з військової служби.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що Центральна ВЛК ЗСУ є вищим органом у системі штатних ВЛК, який уповноважений на перегляд рішень ВЛК нижчого рівня про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовців, осіб звільнених з військової служби та при перегляді таких рішень має право розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК, а також витребувати документи, які характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, зокрема витяги з наказів, актів службового (спеціального) розслідування.

З огляду на те, що Центральна ВЛК ЗСУ на момент перегляду постанови 12 Регіональної ВЛК від 05.01.2025 № 28 була уповноважена на встановлення усіх важливих та дійсних обставин, які мають бути відображені у постанові про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків, та при виявленні відсутності у матеріалах, поданих на розгляд 12 Регіональної ВЛК, як довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), так і акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-3, повинна була витребувати їх у ХНУПС ім. І. Кожедуба, однак цього не зробила, висновки Центральної ВЛК ЗСУ, які викладенні у рішенні від 27.03.2025 № 2025 № 2025-0327-0950, є передчасними та такими, що зроблені без врахування вищевказаних обставин, що не може вважатися належним виконанням покладених на третього відповідача у спірних правовідносинах повноважень.

Вищенаведене дозволяє дійти висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Центральної ВЛК ЗСУ, оформленого протоколом засідання військово-лікарської комісії Центральної військово - лікарської комісії Збройних Сил України від 27.03.2025 № 2025 № 2025-0327-0950.

Згідно зі статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що для належного та ефективного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати Харківський національний університет Повітряних сил імені Івана Кожедуба повторно провести спеціальне розслідування за фактом групового нещасного випадку з військовослужбовцями, які входили до складу мобільної вогневої групи зведеного підрозділу Харківського національного університету Повітряних Сил, який стався 02 серпня 2024 року з майором ОСОБА_2 (в частині, що стосується ОСОБА_2 ) з дотриманням приписів Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 , в частині складання та направлення на розгляд 12 Регіональної військово-лікарської комісії усіх необхідних документів для встановлення причинного зв`язку травм, які призвели до смерті військовослужбовця ОСОБА_2 .

А також, зобов`язати 12 Регіональну військово-лікарську комісію повторно розглянути документи стосовно майора ОСОБА_2 для встановлення причинного зв`язку травм, які призвели до смерті військовослужбовця з прийняттям постанови відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності начальника Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба та відповідних посадових осіб Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба у невнесенні періодів безпосередньої участі підполковника (посмертно) ОСОБА_2 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) з 11.04.2024 по 02.08.2024 (день загибелі) до Журналу бойових дій за 2024 рік зведеного підрозділу ХНУПС, колегія суддів зазначає наступне.

Так, порядок ведення Журналу бойових дій визначено у розділі IV Інструкції № 363.

Журнал бойових дій ведеться у військових частинах (їх підрозділах), а також на кораблях 1-го, 2-го та 3-го рангів з моменту отримання наказу, директиви про залучення до ведення бойових дій до моменту завершення виконання завдань у районі бойових дій. Журналу бойових дій надається гриф обмеження доступу відповідно до відомостей, які містяться в ньому."

Ведення Журналу бойових дій здійснюється у довільній формі на підставі оперативних директив, бойових наказів, розпоряджень, зведень, бойових донесень тощо, а також усних розпоряджень старших начальників і командирів.

Відповідно до пункту 2 розділу IV Інструкції № 363 ведення журналу здійснюється посадовою особою, призначеною наказом командира військової частини.

Інструкцією № 363 у розділі IV вказано обов`язкові складові Журналу бойових дій, а саме:

- дата запису;

- загальна обстановка перед початком операції (бою);

- бойовий склад та угруповання своїх військ та військ противника;

- співвідношення сил і засобів;

- коротке викладення завдання військовій частині (підрозділу); рішення командира та бойові завдання, поставлені підпорядкованим частинам (підрозділам);

- уточнені рішення та розпорядження, які віддавалися командирами (начальниками) чи були отримані від старших начальників;

- дані про захоплення полонених та трофеї;

- втрати своїх військ і противника;

- можливі висновки та пропозиції щодо тактики застосування військ (сил).

Крім того, до Журналу бойових дій можуть додаватися звітні карти, схеми бойових епізодів, характерних укріплень, фотоілюстрації, копії інших документів тощо.

З аналізу вищенаведених норм Інструкції № 363 вбачається, що Журнал бойових дій це основний офіційний службовий документ військової частини (підрозділу), в якому систематично фіксуються всі накази, розпорядження, результати боїв, зміни в обстановці, втрати та дії особового складу під час виконання бойових завдань.

При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції, до акту проведення спеціального розслідування за фактом групового нещасного випадку з військовослужбовцями, які входили до складу мобільної вогневої групи зведеного підрозділу Харківського національного Університету Повітряних Сил додано Витяг з журналу бойових дій МВГ ПЗРК № 1 «Альфа» ЗвП ХНУПС за 02.08.2024, у якому належно відображено хід бойових дій МВГ ПЗРК № 1 «Альфа» ЗвП ХНУПС, до складу якої, входив, зокрема, майор ОСОБА_2 , а також обставини його загибелі, що спростовує доводи позивача про невнесення першим відповідачем відомостей про безпосередню участь підполковника (посмертно) ОСОБА_2 у бойових діях на момент смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) до Журналу бойових дій за 2024 рік зведеного підрозділу ХНУПС ім. І. Кожедуба та свідчить про відсутність підстав для задоволення вищезазначених позовних вимог ОСОБА_1 .

Посилання позивача на скасування у судовому порядку слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова 15 квітня 2025 року постанови слідчого від 30.09.2024 про закриття кримінального провадження № 0000926 від 02.08.2024, жодним чином не впливають на суть спірних правовідносин, оскільки при формуванні висновків щодо причин загибелі ОСОБА_2 , ХНУПС ім. І. Кожедуба не зазначалось про наявність у діях загиблого військовослужбовця складу адміністративного правопорушення.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується статтею 322 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи та невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

З огляду на звільнення позивача від сплати судового збору та ненадання до матеріалів справи доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу (заявлено лише орієнтовний розрахунок), судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 по справі № 520/10847/25 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати наказ начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (з основної діяльності) від 06.12.2024 № 609 «Про результати спеціального розслідування за фактом групового нещасного випадку з майором ОСОБА_2 та штаб-сержантом ОСОБА_3 » в частині, що стосується ОСОБА_2 .

Зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (61023, Харківська обл., місто Харків, вулиця Сумська, будинок 77/79 ) повторно провести спеціальне розслідування за фактом групового нещасного випадку з військовослужбовцями, які входили до складу мобільної вогневої групи зведеного підрозділу Харківського національного університету Повітряних Сил, який стався 02 серпня 2024 року з майором ОСОБА_2 (в частині, що стосується ОСОБА_2 ) з дотриманням приписів Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332 , в частині складання та направлення на розгляд 12 Регіональної військово-лікарської комісії усіх необхідних документів для встановлення причинного зв`язку травм, які призвели до смерті військовослужбовця ОСОБА_2 .

Визнати протиправними та скасувати рішення 12 Регіональної військово-лікарської комісії, оформлене протоколом № 28 від 05.01.2025, та рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, оформлене протоколом засідання військово-лікарської комісії Центральної військово - лікарської комісії Збройних Сил України від 27.03.2025 № 2025 № 2025-0327-0950.

Зобов`язати 12 Регіональну військово-лікарську комісію (61058, вул. Культури, буд. 5, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, ) повторно розглянути документи стосовно майора ОСОБА_2 для встановлення причинного зв`язку травм, які призвели до смерті військовослужбовця з прийняттям постанови відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді О.А. Спаскін С.П. Жигилій