Справа № 140/15390/25
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2026-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року ЛуцькСправа № 140/15390/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Кушнір С.В.,

за участю представника позивача Іванова О.В.,

представника відповідача Зозулі К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "777 Трейдінг Груп" до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю 777 Трейдінг Груп (далі позивач ТзОВ 777 Трейдінг Груп) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі відповідач, Волинська митниця) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.11.2025 № UA 416, № UA 417.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Волинською митницею було проведено документальну невиїзну перевірку позивача, за результатами якої 30.10.2025 складено акт № 136/25/7.3-19/17/44356571.

У висновку зазначеного акту перевірки контролюючий орган вказав на порушення товариством Угоди про політичне співробітництво, вільну торгівлю і стратегічне партнерство між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії і Північної Ірландії ратифікованої Законом України від 16.12.2020 №1100-ІХ, ч.1 ст.257, ч.5 ст.280, ч.1 ст.281 МК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за МД згідно Додатку на суму 1906296,15 грн., п.190.1 ст.190 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за період, що перевірявся на загальну суму 381259,23 грн. Зокрема, митний орган поставив під сумнів обґрунтованість та законність надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, в тому числі залежно від країни походження товарів, застосування занижених ставок ввізного мита, а саме правомірності застосування тарифної пільги (тарифної преференції) по сплаті ввізного мита по митних деклараціях від 19.04.2024 №№ 24UA654U7, 24UA655U6, 24UA 656U5.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідач 28.11.2025 виніс податкові повідомлення-рішення № UA 416 та № UA 417, яким ТзОВ 777 Трейдінг Груп збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 381259,23 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 38125,92 грн, всього разом 419385,15 грн. та збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати мита в розмірі 1906296,15 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 190625,63 грн, а всього разом 2096925,78 грн.

Позивач не погоджується із спірним податковим повідомленням-рішенням та зазначає, що листи уповноваженого органу іноземних держав, які митний орган взяв до уваги під час проведення перевірки, не можна вважати єдиним та беззаперечним доказом порушення саме позивачем митних правил, оскільки позивачем до митного оформлення надані всі документи, визначені чинним законодавством, що надані експортером та підтверджують право позивача на преференцію. Надана відповідь митного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії від 27.08.2024 №CFS-2313626, яка надійшла на адресу Митного органу України не відповідає вимогам Протоколу І Угоди, позаяк не було спростовано неправомірність видачі країною експортером сертифікатів відповідності. Митні органи Великої Британії повинні були чітко зазначити, чому товари, вказані у сертифікатах перевезення товарів від 05.04.2024 №№ S0820826, S0820825, S0820824 не можуть бути визнані такими, що походять зі Сполученого Королівства, із зазначенням конкретних норм Протоколу 1 Угоди. Звертає увагу на те, що надана відповідь митного органу країни експортера не спростовує автентичність сертифікатів.

Декларантом позивача для митного оформлення товару було надано всі необхідні товаросупровідні документи, в тому числі сертифікати з перевезення товару форми EUR.1, в яких зазначено, що товари мають преференційне походження з Сполученого Королівства.

Крім того, вказує на неправильність розрахунків відповідача при нарахуванні грошових зобов`язань. З наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 15.12.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження суддею одноособово; підготовче засідання призначено на 11:00 год. 12.01.2026. У підготовчому засіданні оголошувалась перерва до 11:00 год. 29.01.2026. 29.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 14:00 год. 24.02.2026. Судові засідання відкладались та в них оголошувалась перерва.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав та зазначив, що в ході перевірки позивача встановлено, що митне оформлення товарів за МД від 19.04.2024 №№ 24UA 654U7, 24UA 655U6,24UA 656U5 здійснено із застосуванням преференцій за кодом «424» в рамках Угоди між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії і Північної Ірландії ратифікованої Законом України від 16.12.2020 №1100-ІХ.

За результатами перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, з урахуванням отриманої інформації від уповноваженого органу Сполученого Королівства Великої Британії Північної Ірландії від 27.08.2024 №CFS-2313626, відповідно до частини дванадцятої статті 354 МК України встановлено факт неправомірного застосування режиму преференційних ставок, що в свою чергу призвело до заниження товариством податкових зобов`язань по сплаті митних платежів за МД, в тому числі по ввізному миту та ПДВ.

З посиланням на норми чинного законодавства та на встановлені під час перевірки обставини Волинська митниця вважає, що винесені ППР від 28.11.2025 № UA 416, № UA 417 є підставними, обґрунтованими, а відтак такими, що прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства, у тому числі при дотриманні усіх процесуальних аспектів проведення документальної невиїзної перевірки.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві, просила відмовити у задоволенні його вимог.

Заслухавши вступні слова учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів та підстав.

Суд встановив, що ТзОВ 777 Трейдінг Груп за МД від 19.04.2024 №№ 24UA 654U7, 24UA 655U6,24UA 656U5 (а.с. 24 зворот - 25, 25 зворот -26, 26 зворот-27, а.с.68,77,87) здійснено митне оформлення товару, а саме туристичних автобусів PLAXTON ELITE INTW за кодом «424» в рамках Угоди між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії і Північної Ірландії ратифікованої Законом України від 16.12.2020 №1100-ІХ із застосуванням преференції.

До митного оформлення даних товарів декларантом було долучено сертифікати перевезення товару EUR.1 від 05.04.2024 №№ S0820826, S0820825, S0820824 (а.с.69,78,88) у яких вказано походження товару Сполучене Королівство Великої Британії і Північної Ірландії.

Волинською митницею, у зв`язку з надходженням документально підтвердженої інформації від уповноваженого органу (організацій) Сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії винесено наказ від 07.10.2025 №464 (а.с.100) «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТзОВ 777 Трейдінг Груп вимог законодавства України з питань митної справи».

За результатами проведення вказаної перевірки, 30.10.2025 Волинська митниця склала акт про результат документальної невиїзної перевірки ТзОВ 777 Трейдінг Груп дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за митними деклараціями від 19.04.2024 №№ 24UA 654U7, 24UA 655U6,24UA 656U5 № 136/25/7.3-19/17/44356571 (а.с.15-20, 110-114).

Перевіркою встановлено порушення товариством Угоди про політичне співробітництво, вільну торгівлю і стратегічне партнерство між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії і Північної Ірландії ратифікованої Законом України від 16.12.2020 №1100-ІХ, ч.1 ст.257, ч.5 ст.280, ч.1 ст.281 МК України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за МД згідно Додатку на суму 1906296,15 грн., п.190.1 ст.190 ПК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість, за період, що перевірявся на загальну суму 381259,23 грн.

Зокрема в акті перевірки вказано, що на звернення Волинської митниці від 29.05.2024 №7.3-1/15-03/4/5832 (а.с.95), листом ДМСУ від 22.11.2024 №15/15-03-01/7/6055 (а.с.96) надіслано відповідь митного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії від 27.08.2024 №CFS-2313626 (а.с.95-97), яким не підтверджено префереційне походження товарів зазначених у сертифікатах перевезення товарів EUR.1 від 05.04.2024 №№ S0820826, S0820825, S0820824.

На адресу Волинської митниці надійшли заперечення представника позивача від 30.10.2025 на акт перевірки від 30.10.2025 № 136/25/7.3-19/17/44356571.

Волинська митниця листом від 26.11.2025 № 7.3-2/19/13/13631 повідомила позивача про результати розгляду заперечення (у якому зазначила, що висновки акту перевірки залишаються без змін, а заперечення без задоволення) (а. с. 21-24, 117-120).

На підставі акту перевірки від 30.10.2025 № 136/25/7.3-19/17/44356571 Волинська митниця прийняла такі ППР від 28.11.2025:

- за № UA 416, яким ТзОВ 777 Трейдінг Груп збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 381259,23 грн, та застосовано штрафні санкції в розмірі 38125,92 грн, всього разом 419385,15 грн. (а.с.12-13,125-126);

- № UA 417 яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати мита розмірі 1906296,15 грн, та застосовано штрафні санкції в розмірі 190625,63 грн. а всього разом 2096925,78 грн. (а.с.10-11,127-128);

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 50 МК України передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною першою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

Частинами першою та другою статті 293 МК України передбачено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.

За правилами, наведеними у статті 345 МК України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи пересвідчуються в такому: у правильності, точності, повноті та достовірності інформації, що міститься у митній декларації, митне оформлення якої завершено; у наявності, точності, правильності і достовірності документів, на підставі яких товари поміщені у відповідні митні режими, а також існуванні, справжності, правильності і дійсності будь-якого підтвердного документа, у тому числі шляхом перевірки облікових записів та іншої документації підприємства щодо операцій із відповідними товарами або щодо попередніх та/або наступних комерційних операцій із такими товарами після їх випуску; у законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України; у своєчасності, достовірності, повноті нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України (частина друга статті 345 МК України).

Частиною третьою статті 345 МК України визначено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо:

1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, застосування знижених ставок ввізного мита;

3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;

4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або умовам процедури кінцевого використання, та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;

5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Згідно з частиною шостою статті 345 МК України результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, здійснення заходів, передбачених законами України.

Частиною другою статті 351 МК України визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:

1) виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи, під час здійснення доперевірочного аналізу митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;

2) надходження від уповноважених органів (організацій) іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження дотримання критеріїв походження або автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Відповідно до частини першої статті 352 МК України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

За змістом частини першої статті 271 МК України мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Нормами підпункту в пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

За змістом пункту 190.1 статті 190 ПК України базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті й включаються до ціни товарів.

Ввізне мито, відповідно до положень статті 272 МК України, встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори. У разі якщо імпорт товару є об`єктом антидемпінгових, компенсаційних або спеціальних заходів, тарифні пільги (тарифні преференції) не встановлюються або зупиняються чи припиняються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Верховна Рада Законом України №1100-ІХ від 16.12.2020 ратифікувала Угоду від 20.10.2020 про політичне співробітництво, вільну торгівлю і стратегічне партнерство між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії і Північної Ірландії, якою, серед іншого, передбачено запровадження умов для посилених економічних і торговельних відносин, зокрема завдяки створенню зони вільної торгівлі відповідно до Розділу IV ("Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею") цієї Угоди;

Статтею 25 частини 1 глави 1 розділу IV Угоди встановлює, що сторони поступово продовжують створювати зону вільної торгівлі протягом перехідного періоду, що не перевищує 10 років починаючи з 1 січня 2016 року-1, відповідно до положень цієї Угоди та відповідно до Статті XXIV Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (далі - ГАТТ-1994).

Відповідно до пунктів 1-2 статті 26 частини 1 глави 1 розділу IV Угоди положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами-2, що походять з територій Сторін.

Для цілей цієї Глави "походження" означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди ("Щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва").

Як встановлено п.1 статті 29 частини 2 глави 1 розділу IV Угоди сторони скасовують усі ввізні мита на продукцію походженням з іншої Сторони, за винятком передбачених Графіками, зазначених у Додатку I-A до цієї Угоди (далі - Графіки).

Пункт 1 статті 2 розділу 2 Протоколу З метою впровадження цієї Угоди перелічені далі товари мають вважатися як такі, що походять зі Сполученого Королівства: (а) товари, цілком вироблені в Сполученому Королівстві, як це визначається в статті 5 цього Протоколу;

(б) товари, отримані в Сполученому Королівстві з матеріалів, які не були вироблені цілком на його території, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку чи переробку в Сполученому Королівстві відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Відповідно до пункту 1 статті 16 розділу 5 Протоколу I Товари, що походять з однієї Сторони після ввезення до іншої Сторони підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

- (а) сертифікат із перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у включеному Додатку III а;

- (b) сертифікат із перевезення товару EUR-MED, зразок якого наведений у включеному Додатку III b;

- (в) у випадках, указаних у статті 22(1), декларація (надалі «декларація походження» або «декларація походження EUR-MED»), надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Текст декларації походження наведений у включених Додатках IV а і b.

За змістом частин 1,9 статті 17 розділу 5 Протоколу I сертифікат із перевезення товару EUR.1 або EUR-MED має бути виданий митними органами Сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його вповноваженим представником.

Сертифікат із перевезення товару EUR.1 або EUR-MED має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

Згідно із частинами другою, четвертою статті 36 МК України країною походження товару вважається країна, в якій: 1) товар був повністю отриманий; 2) товар був підданий останнім економічно обґрунтованим виробничим та технологічним операціям з переробки, що призвели до виробництва нового товару або є важливою стадією виробництва, за умови виконання в цій країні критеріїв достатньої переробки, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон, територія чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Відповідно до частини першої статті 41 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару.

Частина третя статті 41 МК України встановлює, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом цієї країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до частини восьмої статті 41 МК України у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або митним органом встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені в документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Частиною дев`ятою цієї статті Кодексу передбачено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Відповідно до частини другої статті 43 МК України у разі виникнення сумнівів щодо дійсності документів про походження товару та/або правильності відомостей, що в них містяться, зокрема щодо відомостей про країну походження товару, митний орган може перевірити факт видачі сертифіката та/або його зміст на веб-сайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат, або звернутися у паперовій або електронній формі до такого компетентного органу (організації) із запитом про проведення перевірки автентичності документа про походження товару та відповідності походження товару правилам походження, встановленим цим Кодексом.

За змістом частини першої статті 289 МК України обов`язок із сплати митних платежів виникає, зокрема, після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання; в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

За аналізом наведених норм можна виснувати, що підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів і стосуватись зовнішньоекономічних операцій, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Як встановлено судом, вказана вище перевірка була розпочата у зв`язку з отриманням листа від уповноважених органів (організацій) іноземних держав, а саме: відповіді митного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії від 27.08.2024 №CFS-2313626 (а.с.95-97), яким не підтверджено префереційне походження товарів зазначених у сертифікатах перевезення товарів EUR.1 від 05.04.2024 №№ S0820826, S0820825, S0820824.

Суд зазначає, що основним спірним питанням наявності у платника податків права на митне оформлення товару, що імпортується за преференційною ставкою ввізного мита, є підтвердження походження цих товарів.

Відповідно до частини першої статті 45 МК України, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

З 31.12.2020 застосуванню підлягає Угода про політичне співробітництво, вільну торгівлю і стратегічне партнерство між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії і Північної Ірландії.

Таким чином, враховуючи зміст даної Угоди наявність сертифікату з перевезення товару EUR.1 є обов`язковою та визначальною умовою для застосування преференційного режиму вільної торгівлі до ввезеного позивачем товару.

Статтею 33 Протоколу 1 до Угоди (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулюються питання перевірки підтверджень походження.

Згідно з частинами 1-3, 5 статті 33 розділу 6 Протоколу I подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися в довільному порядку або тоді, коли митні органи Сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

З метою реалізації положень пункту 1 митні органи Сторони-імпортера повинні повернути сертифікат із перевезення товару EUR.1 або EUR-MED та інвойс, якщо він був поданий, декларацію про походження або декларацію про походження EUR-MED або копії цих документів митним органам Сторони-експортера, указавши за необхідності причини запиту перевірки. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути надіслані для обґрунтування запиту про здійснення перевірки.

Перевірка має бути здійснена митними органами Сторони-експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера й інші перевірки, які вважатимуть належними.

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи можуть розглядувані товари бути визнані такими, що походять зі Сполученого Королівства, України або однієї з країн, згаданих у статтях 3 та 4, і чи відповідають вони іншим вимогам цього Протоколу.

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції (пункт 6 статті 33 Протоколу I).

З аналізу наведеного можна дійти висновку, що у разі митного оформлення товару, який ввозиться з Сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії, платники мита та податків мають право скористатися тарифними преференціями, передбаченими Угодою між Україною та Великою Британією. Застосуванню таких пільг передує дотримання декларантом умов, визначених Угодою та Протоколом І до неї. Як загальне правило, декларант має подати сертифікат перевезення товару EUR.1, за винятком випадків, коли може бути подана декларація інвойс.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач разом з наведеними в акті перевірки митними деклараціями надав митному органу документи, які посвідчують походження товару, серед яких були сертифікати з перевезення (походження) товару форми EUR.1, які зазначені у графі 44 митних декларації під кодом 0954 сертифікати з перевезення товару EUR.1. Країна походження товару у графі 34 митної декларації була заявлена декларантом на підставі відомостей наявних у сертифікаті з перевезення товару EUR.1., а саме GB (Великобританія).

Волинська митниця в акті перевірки від 30.10.2025 № 136/25/7.3-19/17/44356571 не навела обставин, які могли б викликати сумніви щодо походження товару, ввезеного позивачем. Також не було зазначено про наявність достатніх підстав для сумнівів у справжності сертифікатів або достовірності інформації, що в них міститься. Крім того, відсутні дані про надання Держмитслужбою доручення на проведення вибіркової перевірки.

Суд зазначає, що єдиною підставою для донарахування митних платежів слугувала інформація, отримана від уповноважених органів іноземних держав. Проте, варто також зауважити, що інформація, яка зазначена в листі уповноваженого органу іноземної держави, не може бути єдиним та беззаперечним доказом порушення позивачем митних правил.

Крім того, в контексті вирішення спірних правовідносин суд вказує на те, що ст.33 Протоколу І Угоди визначено, порядок та процедура проведення перевірки походження товару.

Однак, як вбачається із наявних справі доказів, відповіді уповноваженого органу вказана процедура щодо перевірки сертифікатів походження товарів від 05.04.2024 №№ S0820826, S0820825, S0820824, які були вказані товариством при митному оформлені товарів у зазначених в акті перевірки МД від 19.04.2025 не була дотримана Сторонами Угоди.

Також суд наголошує на тому, що результати проведених перевірок повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи можуть розглядувані товари бути визнані такими, що походять зі Сполученого Королівства, України або однієї з країн, згаданих у статтях 3 та 4, і чи відповідають вони іншим вимогам цього Протоколу.

Однак, із змісту вказаної відповіді не можливо встановити на підставі чого товари вказані у сертифікатах від 05.04.2024 №№ S0820826, S0820825, S0820824 не можуть бути визнані такими, що походять із Сполученого Королівства.

Разом з тим, із долучених до справи документів, які подавались імпортером при митному оформлені, загальнодоступної інформації наявної в мережі інтернет вбачається, що автобуси PLAXTON ELITE виготовляються у м.Істфілд Північний Йокшир Англія.

Суд звертає увагу на те, що в імпортера (позивача) відсутній обов`язок чи необхідність перевіряти законність дій експортера в момент оформлення та видачі сертифікатів EUR.1 та декларації інвойс. Тобто, відповідальність за оформлення та видачу сертифікатів EUR.1 та декларації-інвойса і правдивість інформації, що в них зазначена, покладена на експортера (продавця).

Отже, застосовуючи преференцію при митному оформленні товарів за спірними митними деклараціями, позивач обґрунтовано сподівався на добросовісність дій свого контрагента-експортера та не мав підстав піддівати сумніву правомірність видачі декларацій-інвойсів на кожну партію такого товару.

Суд також звертає увагу на положення п.7 ст.17 розділу 5 Протоколу I, що митні органи, які видають сертифікати з перевезення EUR.1 або EUR-MED, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також для виконання інших умов цього Протоколу. Для цих цілей вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть доцільними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї Статті. Вони, зокрема, повинні перевірити, чи заповнена графа, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти шахрайському дописуванню.

Тобто, митні органи іноземних держав, які видали сертифікати з перевезення товару EUR.1, на підставі яких позивач здійснював митне оформлення товарів (транспортних засобів), на етапі видачі таких сертифікатів, повинні були вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а митні органи України були наділені повноваженнями вчиняти дії, щоб пересвідчитись, що ввезені товари відповідають умовам, необхідним для застосування цієї Угоди. Митне оформлення товарів за МД, по яким було здійснено перевірку, було проведено митницею без будь-яких зауважень щодо преференційного походження товарів.

При вирішенні спору суд враховує те, що митним органом не надано доказів існування у позивача намірів фінансового характеру, спрямованих на ухиляння від сплати всіх необхідних платежів при митному оформленні.

Верховний Суд у постанові від 09.12.2025 у справі № 380/22832/24 вказав, що аналіз норм міжнародного законодавства та законодавства України дає підстави для висновку, що однією із передумов для використання переваг, передбачених Угодою про асоціацію, є надання документа, що підтверджує походження товару, зокрема сертифіката з перевезення товару EUR.1

За змістом пункту 5 статті 32 Доповнення І до Регіональної конвенції митні органи, за запитом яких було здійснено перевірку, як мають бути провідомлені про їх результати, так і ці результати (1) повинні чітко вказувати на те чи є перевірені документи достовірними та (2) чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних країн і (3) відповідати іншим вимогам Конвенції.

При цьому змістом положень пункту 6 статтю 32 Доповнення І до Регіональної конвенції чітко визначено випадки у разі наявності яких митні органи, що подали запит за відсутності виняткових обставин повинні відмовляти у наданні права на преференції: (1) якщо має місце обгрунтований сумнів, і відповідь на запит про перевірку не надана протягом 10- місяців з дати подання запиту; (2) відповідь на запит не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів.

Аналогічні положення визначено положеннями Угоди про політичне співробітництво, вільну торгівлю і стратегічне партнерство між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії і Північної Ірландії

Водночас, судом встановлено, що в акті перевірки, висновки якого ґрунтуються на отриманих відповідачем листа державного органу іноземної держави, Волинська митниця не навела жодних обставин, які могли б викликати сумніви щодо походження товару, ввезеного позивачем. Також в акті перевірки відсутня інформація, підтверджена відповідними первинними документами чи іншими матеріалами, яка б свідчила про вчинення ним інших протиправних дій, що призвели до заниження обов`язкових митних платежів. Крім того, відсутні дані про надання Держмитслужбою доручення на проведення вибіркової перевірки.

При цьому, у відповіді уповноваженого органу видно, що сертифікати з перевезення товару EUR.1 були дійсно видані, проте товари не відповідають вимогам щодо преференційного режиму, без зазначення чітких причин.

Проте, відповідач також не надав доказів, які б підтверджували факт офіційного звернення уповноважених органів іноземних держав до експортерів за наданням належних документів на підтвердження статусу походження товару, чи відповіді експортера, що ставить під сумнів дотримання зазначеними органами приписів статті 33 Протоколу І Угоди стосовно проведення перевірки. Крім того, вказані відповіді не містять пояснень стосовно того, чому спірні товари не мають преференційного походження, при тому, що транспортні засоби, ввезені згідно із зазначеними у акті митними деклараціями, було придбано у контрагентів, які зареєстровані в Сполученому Королівстві, перебували на обліку в цій країні, не виходили за межі країни до їх придбання товариством. Зазначені у МД від 19.04.2025 сертифікати походження товарів не визнавались недійсними.

Суд наголошує на тому, що за змістом частини другої статті 90 КАС України жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. З огляду на це, листи уповноваженого органу іноземної держави не можуть мати для суду наперед встановленої сили, переваги над іншими доказами, та не можуть бути єдиними та беззаперечними доказами порушення митних правил.

З матеріалів справи видно, що товари, які були ввезені позивачем в Україну, згідно з митними деклараціями, походять з Великої Британії та відповідають правилам походження, що регулюють преференційну торгівлю з Україною. Під час митого оформлення товарів декларант позивача надав достатній обсяг документів на підтвердження походження товарів із даної країни, тому до вказаних товарів (транспортних засобів) правомірно застосований преференційний митний режим.

Відповідач належними та допустимими доказами не спростував, що товари, митне оформлення яких здійснено за митними деклараціями, вказаними в акті перевірки, є такими, що мають преференційне походження зі Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, а тому пільги надані (отримані) позивачем правомірно, з дотриманням вимог Угоди про політичне співробітництво, вільну торгівлю і стратегічне партнерство між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії і Північної Ірландії ратифікованої Законом України від 16.12.2020 №1100-ІХ.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскаржувані ППР не відповідають усім критеріям правомірності рішень, визначеним статтею 2 КАС України, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними та допустимими доказами правомірність зазначених ППР, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів, на підставі наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування ППР Волинської митниці від 28.11.2025 № UA 416, № UA 417 підлягають до задоволення.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 24224,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 504 від 07.12.2025 ( а.с.7).

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 24224,00 грн.

Керуючись статтями 241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Волинської митниці від 28.11.2025 № UA 416, № UA 417.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "777 Трейдінг Груп" за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір в сумі 24224,00 грн (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири гривні 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю 777 Трейдінг Груп (43016, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ковельська, 124, ).

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська обл., Ковельський рн, с. Римачі, вул. Призалізнична, 13, ).

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст рішення суду складено 26.03.2026