Справа № 420/39046/25
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 30.04.2024 року за №0-1552- НОМЕР_1 на суму штрафних санкцій 11881,18 грн. за 2023 рік відносно ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 30.04.2024 року за №0-1552- НОМЕР_1 на суму штрафних санкцій 21752,22 грн. за 2023 рік відносно ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 30.03.2023 року за №0-1552 на суму штрафних санкцій 18246,08 грн. за 2022 рік відносно ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 30.04.2024 року за №0-1552- НОМЕР_1 на суму штрафних санкцій 4682,50 грн. за 2023 рік відносно ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 30.04.2024 року за №0-1552- НОМЕР_1 на суму штрафних санкцій 1398,56 грн. за 2023 рік відносно ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 30.03.2023 року за №0-1552 на суму штрафних санкцій 1890,10 грн. за 2022 рік відносно ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 30.04.2024 року за №0-1552- НОМЕР_1 на суму штрафних санкцій 3719,40 грн. за 2023 рік відносно ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 30.03.2023 року за №0-1552 на суму штрафних санкцій 21366,35 грн. за 2022 рік відносно ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 30.03.2023 року за №0-1552 на суму штрафних санкцій 18458,05 грн. за 2022 рік відносно ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 30.04.2024 року за №0-1552- НОМЕР_2 на суму штрафних санкцій 142694,93 грн. за 2023 рік відносно ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 25.03.2025 року за №0-1553- НОМЕР_1 на суму штрафних санкцій 3941,46 грн. за 2024 рік відносно ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 25.03.2025 року за №0-1553- НОМЕР_1 на суму штрафних санкцій 1482,05 грн. за 2024 рік відносно ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 25.03.2025 року за №0-1553- НОМЕР_1 на суму штрафних санкцій 38048,83 грн. за 2024 рік відносно ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 25.03.2025 року за №0-1553- НОМЕР_1 на суму штрафних санкцій 24036,41 грн. за 2024 рік відносно ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 25.03.2025 року за №0-1553- НОМЕР_1 на суму штрафних санкцій 23050,86 грн. за 2024 рік відносно ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 25.03.2025 року за №0-1553- НОМЕР_1 на суму штрафних санкцій 4962,05 грн. за 2024 рік відносно ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 25.03.2025 року за №0-1553- НОМЕР_2 на суму штрафних санкцій 151214,03 грн. за 2024 рік відносно ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 30.04.2024 року за №0-1552- НОМЕР_1 на суму штрафних санкцій 35905,23 грн. за 2023 рік відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що об`єкти оподаткування у даному випадку нерухомість, яка належить ОСОБА_1 відповідає всім трьом ознакам вимоги пункту "ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України.

Представник позивача вказує, що належні позивачу на праві власності вищевказані будівлі є будівлями сільськогосподарського призначення, що підтверджується документами про право власності на вказані об`єкти нерухомого майна, а тому позивач і належне йому фермерське господарство є сільськогосподарським товаровиробником. У зв`язку із наведеним, на нежитлові будівлі, які належить позивачу на праві приватної власності, поширюється, запроваджена пп. "ж" пп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, пільга та зазначені нежитлові будівлі належні позивачу, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому чотири податкове повідомлення-рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню.

Від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив, у якому відповідач вказує, що Головне управління ДПС у Одеській області позов не визнає, вважає, що вимоги Позивача, які викладені в позові, необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, відтак не підлягають задоволенню.

Представник відповідача зазначає, що виходячи із системного тлумачення підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України необхідно вказати, що законодавець у кожному буквеному пункті (від «а» до «л») передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не являється об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Водночас, аналіз змісту вказаної норми у наведеній вище редакції дає підстави для висновку про те, що сама по собі наявність спеціального статусу будівлі не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування, адже законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом, а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення певної продукції.

Також представником відповідача подано заперечення щодо висновку експерта, в яких зазначено, що згідно з даними інформаційно - комунікаційної системи ДПС об`єкти оподаткування ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) здаються в оренду відповідно форми 20-ОПП, які були надані позивачем ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області від 09.03.2023 та 15.08.2024. Нежитлові приміщення, які є об`єктом експертного дослідження, можуть бути визнані нежитловими лише у тому випадку, якщо зазначені приміщення не та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку в розумінні ст. статті 266 ПКУ. А оскільки зазначені приміщення здаються їх власником в оренду, доказом чого є власноруч поданий позивачем звіт 20-ОПП, то відсутні підставі для надання податкової пільги. Податкові повідомлення рішення були сформовані за 2022-2024 роки, а висновок експерта виданий 30.01.2026, також зазначаємо, що об`єктом дослідження були лише самі приміщення, а не було поставлено перед експертом питання, чи здаються в оренду спірні нежитлові приміщення. З урахування зазначеного Головне управління ДПС в Одеській області вважає податкові повідомлення-рішення видано законно та обґрунтовано.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 року Продовжити строк підготовчого провадження у справі №420/39046/25 до тридцяти днів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні, призначеному на 18.03.2026 ухвалено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими сторони обґрунтовують вимоги та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 02.09.2015 проведено державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , номер запису: 0117835, вид економічної діяльності за КВЕД:

25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій (основний);

01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур;

01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур;

01.28 Вирощування пряних, ароматичних і лікарських культур;

01.49 Розведення інших тварин;

10.12 Виробництво м`яса свійської птиці;

10.13 Виробництво м`ясних продуктів;

23.19 Виробництво й оброблення інших скляних виробів, у тому числі технічних;

25.12 Виробництво металевих дверей і вікон;

25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали;

31.01 Виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі;

43.33 Покриття підлоги й облицювання стін;

43.39 Інші роботи із завершення будівництва;

46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин;

46.23 Оптова торгівля живими тваринами;

46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами;

46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами;

47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами;

47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами;

49.41 Вантажний автомобільний транспорт;

52.10 Складське господарство;

52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту;

52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту;

63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.;

68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна;

71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах;

73.11 Рекламні агентства;

74.10 Спеціалізована діяльність із дизайну;

77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове нерухоме майно, зокрема:

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1546 кв.м, який складається з корівник № 1 літера «А», загальною площею 1546, кв.м., на земельній ділянці площею 13,4501 га, яка знаходиться у користуванні продавця на правах оренди, право власності на яке підтверджується договором купівлі-продажу від 17.06.2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 1112;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1612,1 кв.м, який складається з корівник № 5 літера «А», загальною площею 1612,1 кв.м., на земельній ділянці площею 13,4501 га, яка знаходиться у користуванні продавця на правах оренди, право власності на яке підтверджується договором купівлі-продажу від 17.06.2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 1114;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2551,9 кв.м, який складається з корівник № 4 літера «А», загальною площею 2551,9 кв.м., на земельній ділянці площею 13,4501 га, яка знаходиться у користуванні продавця на правах оренди, право власності на яке підтверджується договором купівлі-продажу від 17.06.2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 1116;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 332,8 кв.м, який складається з кормоцеху «А», загальною площею 332,8 кв.м., на земельній ділянці площею 13,4501 га, яка знаходиться у користуванні продавця на правах оренди, право власності на яке підтверджується договором купівлі-продажу від 22.11.2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 2760;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 99,4 кв.м, матеріали стін: цегла, та складається з: літера А будинок тваринників, на земельній ділянці площею 13,4501 га, яка знаходиться у користуванні продавця на правах оренди, право власності на яке підтверджується договором купівлі-продажу від 17.06.2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 1118;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 528,7 кв.м (1/2 частка у власності), а саме: зазначений в плані під літерою «А»- адміністративна будівля, «Б» - сарай, «В» - вбиральня, «Г» - бомбосховище, № 1-2 - дворові споруди, право власності на яке підтверджується договором купівлі-продажу від 17.06.2015 року, зареєстрований в реєстрі за №1120;

- комплекс за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 5679,4 кв.м (1/2 частка у власності): матеріали стін кам`яні, опис: прохідна, А, загальна площа17,4 кв.м.; Дім тваринників, Б, загальна площа 192,5 кв.м.; - літній табір, В; - Літній табір, Г; - Моєчная, Г1, загальна площа 30,1 кв.м.; - Коровник, Д, загальна площа 806,8 кв.м.; - Коровнік, Е, загальна площа 1527,0 кв.м.; Конюшня, Е1, загальна площа 166,3 кв.м.; - Телятник, Ж загальна площа 1085,4 кв.м.; - Коровнік, З, загальна площа 1639,1 кв.м.; Молочний корпус, 31, загальна площа 152,2 кв.м.; підвал І, загальна площа 55,8 кв.м.; - Насосна, К, загальна площа, 6,8 кв.м.; надвірні споруди № 1-8; - інші споруди, І ХVІ, право власності на яке підтверджується договором купівлі-продажу від 03.12.2014 року, зареєстрований в реєстрі за №2655;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 2988,30 кв.м., складається з: вагова А - 42 кв.м.; кормоціх Б - 171,9 кв.м.; склад В - 1170,9 кв.м.; склад Г 659,1 кв.м.; сіносховище Д 923,5 кв.м.; сторіжка Е 20,2 кв.м.; сарай Ж; сарай З; Зерноочисна установка И; Зерноочисна установка К; Навіс Л; Навіс М; Дворові споруди 1-4, на земельній ділянці площею 13,4501 га, яка знаходиться у користуванні продавця на правах оренди, право власності на яке підтверджується договорами купівлі-продажу від 19.04.2016 року, зареєстрований в реєстрі за № № 884, 885.

Також, позивач використовує належну йому та ОСОБА_2 на підставі договору оренди землі № 64 від 22.08.2023 року, укладеного з Саратською селищною радою Білгород-Дністровського району Одеської області, земельну ділянку для іншого сільськогосподарського призначення (01.13), з кадастровим номером: :01:001:1255, площею 9,9978 га, а саме: об`єкт, з коровниками, телятниками, тощо, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Договір укладено на 25 років.

Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення, яким позивачу нараховано грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2022, 2023, 2024 роки:

- № 0-1552-UA0044366 від 30.04.2024 на суму штрафних санкцій 11881,18 грн. за 2023 рік;

- № 0-1552-UA0044366 від 30.04.2024 на суму штрафних санкцій 21752,22 грн. за 2023 рік;

- № 0-1552 від 30.03.2023 на суму штрафних санкцій 18246,08 грн. за 2022 рік;

- № 0-1552-UA0044366 від 30.04.2024 на суму штрафних санкцій 4682,50 грн. за 2023 рік;

- № 0-1552-UA0044366 від 30.04.2024 на суму штрафних санкцій 1398,56 грн. за 2023 рік;

- № 0-1552 від 30.03.2023 на суму штрафних санкцій 1890,10 грн. за 2022 рік;

- № 0-1552-UA0044366 від 30.04.2024 на суму штрафних санкцій 3719,40 грн. за 2023 рік;

- № 0-1552 від 30.03.2023 на суму штрафних санкцій 21366,35 грн. за 2022 рік;

- № 0-1552 від 30.03.2023 на суму штрафних санкцій 18458,05 грн. за 2022 рік;

- № 0-1552-UA0058077 від 30.04.2024 на суму штрафних санкцій 142694,93 грн за 2023 рік;

- № 0-1553-UA0044366 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 3941,46 грн. за 2024 рік;

- № 0-1553-UA0044366 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 1482,05 грн. за 2024 рік;

- № 0-1553-UA0044366 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 38048,83 грн. за 2024 рік;

- № 0-1553-UA0044366 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 24036,41 грн. за 2024 рік;

- № 0-1553-UA0044366 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 23050,86 грн. за 2024 рік;

- № 0-1553-UA0044366 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 4962,05 грн. за 2024 рік;

- № 0-1553-UA0058077 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 151214,03 грн. за 2024 рік;

- № 0-1552-UA0044366 від 30.04.2024 на суму штрафних санкцій 35905,23 грн. за 2023 рік.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Згідно з пунктом 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.

Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом (пункт 15.1 статті 15 ПК України).

Відповідно до статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та транспортного податку та плати за землю.

Статтею 266 ПК України регламентовано елементи податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з підпунктами 266.1.1, 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За приписами підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК (в редакції, чинній з 01.03.2024) не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК (в редакції, чинній до 01.03.2024) не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Аналіз цієї норми свідчить, що її застосування передбачає наявності таких умов: нежитлова будівля віднесена до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник; така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до положень Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 № 507, клас будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства з кодом 1271 включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін. При цьому, він не включає споруди зоологічних та ботанічних садів (2412).

До будівель з кодом 1271 відноситься: будівлі для тваринництва (1271.1); будівлі для птахівництва (1271.2), будівлі для зберігання зерна (1271.3), будівлі силосні та сінажні (1271.4), будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (1271.5), будівлі тепличного господарства (1271.6), будівлі рибного господарства (1271.7), будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (1271.8), будівлі сільськогосподарського призначення інші (1271.9).

Звільнення від сплати податку та збору - це одна із форм надання податкової пільги (підпункт г пункту 30.9 статті 30 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 30.2 цієї статті 30 Податкового кодексу України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пільга, встановлена підпунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

В Податковому кодексі України поняття сільськогосподарський товаровиробник визначено підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14, згідно з яким (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо стимулювання утворення та діяльності сімейних фермерських господарств від 10.07.2018 № 2497-VIII, підпункт 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України доповнено словами або фізична особа-підприємець.

Тобто з моменту набрання чинності цим Законом, законодавець надає статус сільськогосподарського товаровиробника і фізичним особам-підприємцям, які займаються виробництвом сільськогосподарської продукції та здійснюють операції з її постачання.

Пунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначення сільськогосподарського товаровиробника дано виключно для цілей глави 1 Спрощена система оподаткування, обліку та звітності розділу XIV цього Кодексу Спеціальні податкові режими, до якої віднесено четверту групу - сільськогосподарські товаровиробники.

Таким чином, визначення сільськогосподарський товаровиробник, яке міститься у підпункті 14.1.235. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу Спрощена система оподаткування, облік та звітність, що прямо визначено вказаним підпунктом.

Системний аналіз правових норм свідчить, що до спірних правовідносин щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дане визначення не застосовується, оскільки вказаний податок відноситься до розділу ХІІ Податок на майно.

Згідно з пунктами 5.2, 5.3 статті 5 Податкового кодексу України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

На підставі статті 1 Закону України Про сільськогосподарський перепис від 23.09.2008 № 575-VI, виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Поняття сільськогосподарський товаровиробник, що міститься у Законі України Про сільськогосподарський перепис та у Податковому кодексі України не суперечить один одному, оскільки визначення, закріплене законодавцем у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України має чітко обмежену сферу застосування та, як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України.

Отже, сільськогосподарським виробником є фізична або юридична особа, яка здійснює виробництво і самостійну переробку власно-виробленої продукції рослинництва і тваринництва. Це визначення пов`язується лише з виробництвом і переробкою сільськогосподарської продукції незалежно від її подальшої долі (використання у власному господарстві або реалізації). Таким чином, наведене визначення сільськогосподарський товаровиробник є результатом поєднання процесів виробництва і реалізації сільськогосподарської продукції.

Таким чином, для цілей застосування податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, звільняються від оподаткування цим податком споруди, які використовуються сільськогосподарським товаровиробником (особою, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією) безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, незалежно від того, власником таких споруд є фізична особа, фізична особа-підприємець чи юридична особа.

Як свідчать дані витягу з Єдиного державного реєстру фізичних осіб підприємців, юридичних осіб та громадських формувань та Реєстру платників єдиного податку видами основної господарської діяльності позивача є виробництво м`яса птиці та його реалізація, позивач здійснює сільськогосподарську діяльність та використовує належні йому на праві власності нежитлові будівлі як об`єкт сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб, що також підтверджується наявними в матеріалах справи актами обстеження з фотоматеріалами, висновком експерта №856 від 30.01.2026, а тому такі будівлі в силу норм підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, що свідчить про протиправність податкових повідомлень-рішень:

- № 0-1552-UA0044366 від 30.04.2024 на суму штрафних санкцій 11881,18 грн. за 2023 рік;

- № 0-1552 від 30.03.2023 на суму штрафних санкцій 18246,08 грн. за 2022 рік;

- № 0-1552-UA0044366 від 30.04.2024 на суму штрафних санкцій 4682,50 грн. за 2023 рік;

- № 0-1552-UA0044366 від 30.04.2024 на суму штрафних санкцій 1398,56 грн. за 2023 рік;

- № 0-1552 від 30.03.2023 на суму штрафних санкцій 1890,10 грн. за 2022 рік;

- № 0-1552 від 30.03.2023 на суму штрафних санкцій 21366,35 грн. за 2022 рік;

- № 0-1552 від 30.03.2023 на суму штрафних санкцій 18458,05 грн. за 2022 рік;

- № 0-1552-UA0058077 від 30.04.2024 на суму штрафних санкцій 142694,93 грн за 2023 рік;

- № 0-1553-UA0044366 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 3941,46 грн. за 2024 рік;

- № 0-1553-UA0044366 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 1482,05 грн. за 2024 рік;

- № 0-1553-UA0044366 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 38048,83 грн. за 2024 рік;

- № 0-1553-UA0044366 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 24036,41 грн. за 2024 рік;

- № 0-1553-UA0044366 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 23050,86 грн. за 2024 рік;

- № 0-1553-UA0058077 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 151214,03 грн. за 2024 рік.

Щодо податкових повідомлень рішень:

- № 0-1552-UA0044366 від 30.04.2024 на суму штрафних санкцій 3719,40 грн. за 2023 рік;

- № 0-1552-UA0044366 від 30.04.2024 на суму штрафних санкцій 21752,22 грн. за 2023 рік;

- № 0-1552-UA0044366 від 30.04.2024 на суму штрафних санкцій 35905,23 грн. за 2023 рік.

- № 0-1553-UA0044366 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 4962,05 грн. за 2024 рік, суд зазначає таке.

ФОП ОСОБА_1 подано до Головного управління ДПС в Одеській області звіти 20-ОПП від 09.03.2023 та 15.08.2024, відповідно до яких:

у 2023 році об`єкти за адресами: АДРЕСА_1 (Болградська тергромада); АДРЕСА_1 (Болградська тергромада); АДРЕСА_1 ;

у 2024 році об`єкт за адресами: АДРЕСА_1 передані в оренду (стан об`єкта оподаткування - 9).

Тобто, з вищевикладеного слідує, що частина належного позивачу майна здаєвалась в оренду, а відтак не відповідає критеріям застосування податкової пільги.

На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність у нього обов`язкових ознак наявності підстав для звільнення його від сплати податку на майно, відмінне від земельної ділянки щодо нежитлових приміщень за адресами: АДРЕСА_1 (Болградська тергромада); АДРЕСА_1 (Болградська тергромада); АДРЕСА_1 у 2023 році; АДРЕСА_1 у 2024 році, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання даного адміністративного позову сплачений судовий збір в розмірі 4229,84 грн, що підтверджується квитанцією №LL4E-9551-1L9E від 28.11.2025 року.

Враховуючи, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 слід стягнути 3699,00 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із п.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Зазначене відповідає алгоритму дій викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18.

Положеннями ч.3-5 ст.143 КАС України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Керуючись положеннями ч.3 ст.252 КАС України, судом розглянуто заяву про стягнення судових витрат у письмовому провадженні.

Слід зазначити, що представником позивача в адміністративному позові зазначено, що орієнтовний розрахунок судових витрат на час подання позову складає сплачений судовий збір, витрати на правову допомогу в розмірі 25000,00 грн.

Представником позивача до клопотання про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення додано: рахунок-фактуру №18/03 від 18.03.2026, акт приймання-передачі наданих адвокатом послуг з правової допомоги від 18.03.2026, договір про надання правової допомоги №25/07 від 25.07.2025.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договору №25/07 вартість наданих юридичних послуг адвокат визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, та виставляє клієнту відповідний рахунок. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку від адвоката. Такий рахунок за вибором адвоката може бути надіслано поштовою кореспонденцією та/або електронним листом на електронну поштову скриньку клієнта.

Пунктом 4.5 Договору визначено, що за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги і її вартість. Акт надсилається клієнту адвокатом факсимільним зв`язком або поштою. На письмову вимогу клієнта, адвокат може надавати Акти про надання юридичної допомоги, в яких буде вказано перелік наданої юридичної допомоги із ідентифікацією.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих адвокатом послуг з правової допомоги від 18.03.2026 адвокатом надано клієнту такі послуги:

надання юридичних консультацій, проведення зустрічей з клієнтом кількість 2 2000,00 грн/од 4000,00 грн;

вивчення, дослідження документів наданих та аналіз клієнтом, дослідження судової практики кількість 3, 2000,00 грн/од - 6000,00 грн;

підготовка, написання позовної заяви та подання до суду, справа № 420/39046/25 кількість 3 - 3000,00 грн/од - 9000,00 грн;

участь у судових засіданнях кількість 3 - 2000,00 грн/од 6000,00 грн.

В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі №61-3416св18.

В постанові від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Таким чином, враховуючи викладене, категорію справи та те, що адміністративний позов задоволено частково, суд вважає за можливе присудити на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 7000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення:

№ 0-1552-UA0044366 від 30.04.2024 на суму штрафних санкцій 11881,18 грн. за 2023 рік;

№ 0-1552 від 30.03.2023 на суму штрафних санкцій 18246,08 грн. за 2022 рік;

№ 0-1552-UA0044366 від 30.04.2024 на суму штрафних санкцій 4682,50 грн. за 2023 рік;

№ 0-1552-UA0044366 від 30.04.2024 на суму штрафних санкцій 1398,56 грн. за 2023 рік;

№ 0-1552 від 30.03.2023 на суму штрафних санкцій 1890,10 грн. за 2022 рік;

№ 0-1552 від 30.03.2023 на суму штрафних санкцій 21366,35 грн. за 2022 рік;

№ 0-1552 від 30.03.2023 на суму штрафних санкцій 18458,05 грн. за 2022 рік;

№ 0-1552-UA0058077 від 30.04.2024 на суму штрафних санкцій 142694,93 грн за 2023 рік;

№ 0-1553-UA0044366 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 3941,46 грн. за 2024 рік;

№ 0-1553-UA0044366 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 1482,05 грн. за 2024 рік;

№ 0-1553-UA0044366 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 38048,83 грн. за 2024 рік;

№ 0-1553-UA0044366 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 24036,41 грн. за 2024 рік;

№ 0-1553-UA0044366 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 23050,86 грн. за 2024 рік;

№ 0-1553-UA0058077 від 25.03.2025 на суму штрафних санкцій 151214,03 грн. за 2024 рік.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3699,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5).

Суддя П.П. Марин