Справа № 460/1603/26
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2026 рокум. Рівне№460/1603/26

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

1.Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з вказаним адміністративним позовом (позовною заявою) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), у якому позивач просить суд :

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу щомісячної грошової компенсації на харчування як ліквідатору аварії на ЧАЕС 1 категорії;

- стягнути з відповідача заборгованість по щомісячній компенсації на харчування на період з червня 2025 року по січень 2026 року в сумі 3984 грн. (з червня 2025 року по січень 2026 року - 8 місяців по 497 грн.);

- зобов`язати відповідача нараховувати та виплачувати щомісячно компенсацію на харчування у розмірах та в строки, встановлені чинним законодавством.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що відповідач протиправно припинив здійснювати нарахування та виплату позивачу компенсацію вартості продуктів харчування як особі, яка є ліквідатором аварії на ЧАЕС 1 категорії. З огляду на вказане, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі, подав до суду свій відзив, в якому виклав заперечення на позовну заяву. В обґрунтування заперечень зазначає, що відповідно до даних в Єдиній інформаційній системі соціальної сфери наявна інформація, що з липня 2025 року управлінням соціального захисту позивачу була призначена щомісячна грошова компенсація вартості продуктів харчування, особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, в сумі 485,00 грн., передбачена Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», отже твердження позивача про те, що йому не було проведено виплати компенсації за харчування з липня 2025 року по січень 2026 року є безпідставними, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області з липня 2025 року проводиться нарахування та виплата доплати в сумі 485,00 грн. Відтак, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана позивачем до суду 29.01.2026 у паперовій формі безпосередньо через канцелярію суду, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 29.01.2026.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2026 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою від 02.02.2026 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов та витребував у відповідача додаткові докази у справі.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та подав 24.02.2026 до суду свій відзив, в якому виклав заперечення на позовну заяву.

На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

Відповідно до Закону №796-ХІІ позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорії), що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 05.07.2000 Рівненською обласною державною адміністрацією, копія якого додана позивачем до позовної заяви і наявна у матеріалах справи.

Зі змісту позовної заяви слідує, що відповідач у червні 2025 року припинив нараховувати та виплачувати позивачу щомісячну грошову компенсацію вартості продуктів харчування відповідно до п. 14 ст. 20 Закону №796-ХІІ.

Не погодившись з діями відповідача, які полягають у припиненні нарахування та виплати позивачу грошової компенсації вартості продуктів харчування відповідно до п. 14 ст. 20 Закону №796-ХІІ, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом (позовною заявою) у цій справі з наведеними вище позовними вимогами до відповідача.

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.

Приписами статті 1 та частини 1 статті 2 Конституції України встановлено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, суверенітет якої поширюється на всю її територію. Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; зокрема, закони приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (стаття 8, частина 2 статті 19 Конституції України).

За приписами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені в Законі України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі-Закон №796-XII).

Частиною 1 статті 1 Закону №796-XII визначено, що цей закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України (ст.10 Закону № 796-ХІІ).

Відповідно до ст. 65 Закону № 796-ХІІ посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Статтею 18 Закону №796-ХІІ визначено, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Кабінетом Міністрів України за рекомендаціями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, встановлюються додаткові норми раціонального харчування у спеціалізованих лікувальних, лікувально-санаторних і курортних закладах.

Статтею 19 Закону №796-ХІІ встановлено, що компенсації та пільги, встановлені розділом ІV, стосуються всіх громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до встановлених категорій.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону №796-ХІІ, особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги забезпечення продуктами харчування за медичними нормами з обов`язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання. Зазначеним особам компенсується 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Фізіологічні (медичні) норми забезпечення продуктами харчування розроблені Міністерством охорони здоров`я України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 1992 року № 258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Додаток № 4 до постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.1992 року № 258).

При цьому, ст. 62 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що роз`яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов`язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб`єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

20 вересня 2005 року прийнято постанову Кабінету Міністрів України № 936 "Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Постанова № 936).

Згідно з пунктом 9 Постанови № 936 Мінсоцполітики у місячний строк після прийняття закону про Державний бюджет України на відповідний рік визначає з урахуванням розроблених МОЗ фізіологічних (медичних) норм затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 1992 року № 258 "Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", і даних Держстату щодо середніх цін на продукти харчування, що склалися в регіонах за попередні три місяці, в розрізі областей та м. Києва розмір грошової компенсації вартості продуктів харчування відповідно до Закону для громадян, категорій 1 і 2.

Тобто, функції з визначення розміру грошової компенсації вартості продуктів харчування відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" покладено на Мінсоцполітики.

З вказаного слідує, що позивач, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, має право на отримання грошової компенсації вартості продуктів харчування відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідач у своєму відзиві зауважує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області з липня 2025 року проводиться нарахування та виплата позивачу доплати в сумі 485,00 грн, що підтверджується скріншотами із підсистеми ІКІС ПФУ, оскільки такі функції покладені на органи Пенсійного фонду з липня 2025 року у відповідності до Постанови КМУ від 25.06.2025 №765 «Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України.

Суд зазначає, що відповідно до п. 2 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ від 20.09.2005 №936 (в редакції зі змінами, внесеними постановою №765 від 25.06.2025, яка діє з 01.07.2025) передбачено, що розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня за програмами є Пенсійний фонд України, а за програмами, визначеними пунктом 13-2 цього Порядку, - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних і Київської міської держадміністрацій, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім м. Києва) рад.

Пунктом 3 цього Порядку визначено, що призначення громадянам компенсацій, допомоги певних видів та надання пільг здійснюється за заявою, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2025 р. № 765 "Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України".

З 01 липня 2025 року на виконання постанов Кабінету Міністрів України від 11.06.2025 № 695 "Деякі питання надання окремих видів державної соціальної допомоги", від 23.06.2025 №766 "Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких державних допомог", від 25.06.2025 №765 "Перелік видів державної соціальної допомоги, соціальної стипендії, призначення та виплата яких здійснюється органами Пенсійного фонду України" (далі Перелік) Пенсійний фонд України розпочав адміністрування 41 виду державних соціальних допомог, соціальних допомог, соціальних стипендій, компенсацій, які раніше призначалися та виплачувалися органами соціального захисту населення.

Зокрема, згідно із Переліком визначено 14 таких допомог, компенсацій постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи:

1) Одноразова допомога громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які евакуйовані, відселені (відселяються) або самостійно переселилися (переселяються) на нове місце проживання.

2) Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів і виконанні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів і виконанні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів і виконанні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, пов`язаною з наслідками Чорнобильської катастрофи.

3) Щорічна допомога на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, кожній дитині, яка втратила одного з батьків внаслідок Чорнобильської катастрофи, та евакуйованим із зони відчуження у 1986 році.

4) Компенсація за пільгове забезпечення продуктами харчування громадянам, що належать до першої та другої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

5) Допомога особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у трикратному розмірі середньомісячної заробітної плати у разі вивільнення працівників у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

6) Виплата особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при переведенні громадянина у зв`язку із станом здоров`я на нижчеоплачувану роботу різниці між попереднім заробітком і заробітком на новій роботі на період до встановлення інвалідності або одужання.

7) Збереження середньої заробітної плати під час переїзду на нове місце проживання, але не більше ніж за 14 робочих днів виходячи із середньомісячної заробітної плати за попереднім місцем роботи громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які відселяються або переселяються з території зони радіоактивного забруднення.

8) Оплата громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, додаткової відпустки строком 14 робочих днів (16 календарних днів).

9) Оплата різниці між тривалістю щорічної відпустки, яка надається відповідно до статті 47 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та тривалістю щорічної відпустки, яка надається відповідно до Закону України "Про відпустки" або інших законів, громадянам, які працюють (перебувають у відрядженні) на території зон радіоактивного забруднення.

10) Доплата особам, які працюють у зоні відчуження відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

11) Відшкодування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, втраченого заробітку, який вони мали до ушкодження здоров`я, у разі, коли захворювання або каліцтво, що виникли у зв`язку з виконанням робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, призвели до стійкої втрати професійної працездатності (без встановлення інвалідності).

12) Виплата щомісячної грошової компенсації до досягнення повноліття на дітей, які навчаються у загальноосвітніх навчальних закладах, професійно-технічних навчальних закладах, коледжах та технікумах (училищах), розташованих на територіях радіоактивного забруднення, а також дітей з інвалідністю, пов`язаною з наслідками Чорнобильської катастрофи, і не харчуються в їдальнях зазначених навчальних закладів, а 3 також за всі дні, коли перелічені особи з поважних причин не відвідували ці заклади.

13) Компенсація громадянам за нерухоме майно, що втрачене у разі відселення або самостійного переселення з території зон радіоактивного забруднення, та оплата послуг суб`єкта оціночної діяльності.

14) Відшкодування витрат із безоплатного харчування потерпілих дітей відповідно до пункту 11 частин першої та третьої статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, з 01 липня 2025 року органи Пенсійного фонду України набули компетенції щодо виплат компенсацій постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначених Переліком затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2025 №765, а зокрема щодо виплати компенсації за пільгове забезпечення продуктами харчування громадянам, що належать до першої та другої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорій 1 та 2, визначені статтями 20 та 21 Закону №796 відповідно, де пунктом 14 частини 1 статті 20 Закону №796 до "Компенсацій та пільг громадянам, віднесеним до категорії 1" належить "забезпечення продуктами харчування за медичними нормами з обов`язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання. Зазначеним особам компенсується 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я".

Наказом Міністерства соціальної політики України від 12.03.2025 №115-Н затверджено розміри грошової компенсації вартості продуктів харчування для громадян, віднесених до категорій 1 і 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на 2025 рік, у якому у розрізі областей визначено розміри компенсаційних виплат, а зокрема у Рівненській області розмір таких виплат для громадян, віднесених до категорій 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, складає 485,00 грн.

Суд зауважує, що з наданих відповідачем скріншотів із підсистеми ІКІС ПФУ слідує, що позивачу починаючи з липня 2025 року відповідачем нараховано грошову компенсацію вартості продуктів харчування, передбачену п. 14 ст. 20 Закону №796-ХІІ у розмірі 485,00 грн на місяць, який відповідає визначеному Наказом Міністерства соціальної політики України від 12.03.2025 №115-Н розміру таких виплат, та яка виплачена на банківський рахунок позивача відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк», при цьому доказів протилежного матеріали справи не містять та позивачем не спростовано.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вказане, суд зазначає, що відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність своїх дій, а отже діяв на підставі, та в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, водночас позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому такі є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

5. Розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову позивача до суб`єкта владних повноважень, а відповідач не подав до суду доказів понесення будь-яких судових витрат, суд вважає, що підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України у цій справі відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ).

Суддя Олександр МАКСИМЧУК