Справа № 160/342/25
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 березня 2026 року Справа №160/342/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі № 160/342/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю у справі № 160/342/25, в якій просить суд:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 у справі №160/342/25;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 у справі №160/342/25;

- за наслідками розгляду звіту відповідача про виконання рішення суду у разі постановлення судового рішення про відмову у прийнятті звіту або в разі неподання такого звіту - накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково встановити відповідачу новий строк подання звіту відповідно до ч. 3 ст. 382-1 КАС України.

Вказана заява обґрунтована тим, що позивач звернулась із заявою щодо інформації про виконання рішення суду в цій справі. Відповідно до листа від 05.02.2026 0400-010307-8/21886 пенсійний орган фактично не повідомив про конкретний стан виконання рішення суду та не зазначив строк його фактичного виконання. Орган лише послався на раніше надану відповідь, не надавши нової інформації щодо виплати заборгованості, а лише включив невиплачену пенсію до складу заборгованості. Відповідач роз`яснив, що виплата за рішеннями суду здійснюються відповідно до Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 (далі Порядок № 821), за окремим бюджетним напрямом, тобто фінансуються не з поточних пенсійних виплат, а в межах спеціально передбачених бюджетних асигнувань. Також зазначено, що сума до виплати визначається як різниця між фактично виплаченим розміром пенсії та розміром, який мав бути виплачений за рішенням суду з урахуванням усіх надбавок, підвищень та індексації. При цьому ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не визначив жодної дати виплати, а лише повідомив, що виплата буде проведена у межах виділених бюджетних асигнувань у 2026 році, фактично поставивши виконання рішення суду у залежність від наявності фінансування. Таким чином, відповідач фактично не виконує судове рішення та штучно створює перешкоди для його реалізації, оскільки виконання рішення суду не може бути поставлене у залежність від наявності чи відсутності бюджетного фінансування. Враховуючи вищезазначене, позивач не має іншого способів змусити Відповідача виконати рішення суду, аніж подати заяву про встановлення судового контролю, оскільки пенсійний орган ігнорує рішення суду, яке набрало законної сили, і тому суд має зобов`язати його діяти в правовому полі.

Суд, дослідивши матеріали справи та поданої заяви, виходить з наступного.

Рішенням від 10 лютого 2025 року у справі № 160/342/25, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року, Дніпропетровський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 07.08.2024 №97 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до страхового стажу період навчання з 01.09.1991 по 17.07.1996 та призначити пенсію за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, відповідно до п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VІІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 (справа № 1-5/2018(746/15), починаючи з 18.11.2023.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях по справах «Іммобільяре Саффі проти Італії», «Горнсбі проти Греції», «Жовнер проти України», «Бурдов проти Росії», «Ясіун`єне проти Литви», «Руйану проти Румунії» наголошує на тому, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

У контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

Отже, механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури виконання рішень суду.

Відповідно до ст. 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можливо, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади. Застосування наведеної норми - це прерогатива суду.

Відтак, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 382 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, враховуючи те, що в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

При цьому, суд наголошує, що відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі № 160/342/25, суд зобов`язав зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1991 по 17.07.1996 та призначити пенсію за Списком № 2, починаючи з 18.11.2023 саме Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, відтак, відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати звіт про виконання рішення суду.

На підставі викладеного, оцінивши докази долучені до заяви про встановлення судового контролю, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення заяви про встановлення судового контролю.

Керуючись статтями 2-9, 167, 243, 248, 256, 295, 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі № 160/342/25 - задовольнити частково.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі № 160/342/25 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області надати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі № 160/342/25 протягом 3 (трьох) місяців з дня постановлення даної ухвали.

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Калугіна