Справа № 520/33260/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 р. справа № 520/33260/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марини Лук`яненко, розглянувши у порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить суд:

1. визнати дії відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у взятті ОСОБА_1 на військовий облік - протиправними;

2. зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме, зняти ОСОБА_1 з військового обліку.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем протиправно взято ОСОБА_1 на військовий облік, а тому позивачка вважає свої права порушеними, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання копії ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) належним чином завірені копії документів (військово-облікового документа/постанови ВЛК), на підставі яких позивачку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взято на військовий облік та визначено непридатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку як військовозобов`язана в ІНФОРМАЦІЯ_3 ; вид обліку - рядовий, сержантський і старшинський склад, солдат; відомості про бронювання чи право на відстрочку відсутні; підлягає призову на військову службу під час мобілізації; відомості про проходження медичного огляду з метою встановлення придатності до військової служби відсутні.

Водночас, жодних документів на підставі яких позивачку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взято на військовий облік, до суду не надано.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2026 повторно витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) у термін - п`ять днів з моменту отримання даної ухвали належним чином завірені копії документів, на підставі яких позивачку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взято на військовий облік разом з письмовими поясненнями з цього приводу.

25.03.2026 на ухвалу суду від 19.03.2026 від відповідача до суду надійшли пояснення, в яких зазначено, що внаслідок знищення під час ракетного обстрілу документів службового діловодства в розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні запитувані судом документи стосовно ОСОБА_1 , в підтвердження чого надано акт про знищення під час ракетного обстрілу документів службового діловодства.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

У 2003 році ОСОБА_1 закінчила Харківський Національний Університет ім. В.Н. Каразіна та отримала повну вищу освіту за спеціальністю 0305 «філологія», 8.030503 «філологія», освітньо-кваліфікаційний рівень «магістр», та здобула кваліфікацію філолога, викладача класичних мов і античної літератури, української мови та літератури, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 від 07.07.2003.

У 2009 році ОСОБА_1 захистила кандидатську дисертацію та отримала науковий ступень кандидата філологічних наук зі спеціальності «література зарубіжних країн» , що підтверджується дипломом кандидата наук серії НОМЕР_3 .

Наразі, ОСОБА_1 працює у приватній освітній сфері, зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується скріншотом із застосунку Дія.

Як зазначає позивачка у позовній заяві, від дільничного інспектору з ХРУП № 3 ГУНП у Харківській області позивачка дізналась, що з 04.08.2025 вона перебуває у розшуку за те, що не пройшла військово-лікарську комісію та не прибула до ІНФОРМАЦІЯ_4 за повісткою.

16.12.2025 позивачка прибула до відповідача, де їй в усній формі повідомлено, що іі взято на військовий облік ще у 2022 році, та запропоновано пройти ВЛК, у знятті з військового обліку в усній формі відмовлено.

При цьому, Позивачці, надана інформація, що вона - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, перебуває на обліку як військовозобов`язана в ІНФОРМАЦІЯ_3 , звання - рядовий, ВОС - 742267 Мінного та протимінного озброєння, монтажник, що підтверджується витягом із застосунку Резерв+.

Також, 16.12.2025 відповідачем складено протокол № 2615 про вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, але того ж числа справу про адміністративне правопорушення закрито, що підтверджується постановами про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 16.12.2025 та про закриття справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 16.12.2025.

Однак, у зв`язку з закриттям справи про адміністративне правопорушення відповідачем знято позивачку з розшуку.

У відзиві на позов, відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку як військовозобов`язана в ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте, підстави для взяття позивачки на військовий облік відповідачем не зазначені.

У письмових поясненнях, відповідачем зазначено, що внаслідок знищення під час ракетного обстрілу документів службового діловодства в розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні запитувані судом документи стосовно ОСОБА_1 , в підтвердження чого надано акт про знищення під час ракетного обстрілу документів службового діловодства від 06.07.2022.

Вважаючи дії відповідача щодо взяття ОСОБА_1 на військовий облік протиправними, позивачка звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про оборону України» - громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Частиною 11 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що жінки, які придатні до проходження військової служби за станом здоров`я та віком і виявили бажання проходити базову військову службу, безпосередньо перед направленням для проходження базової військової служби за їх заявою (зверненням) беруться на військовий облік призовників. Після проходження, базової військової служби звільнені з військової служби жінки за їх бажанням беруться на військовий облік військовозобов`язаних у порядку та строк, визначені частиною одинадцятою статті 26 цього Закону.

Жінки, які придатні до проходження військової служби за станом здоров`я та віком і закінчили заклади професійної (професійно-технічної), фахової передвищої або вищої освіти та здобули медичну або фармацевтичну спеціальність, підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних.

Жінки, які мають спеціальність та/або професію, споріднену з відповідною військово- обліковою спеціальністю, визначеною в переліку, затвердженому Міністерством оборони України, та придатні до проходження військової служби за станом здоров`я та віком, крім зазначених в абзаці другому цієї частини, беруться на військовий облік військовозобов`язаних за їх бажанням.

Відповідно до ч. 12 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» жінки, які перебувають на військовому обліку, можуть бути призвані на військову службу чи залучені для виконання робіт із забезпечення оборони держави у воєнний час у добровільному порядку. У мирний час жінки можуть бути прийняті на військову службу та службу у військовому резерві тільки в добровільному порядку (за контрактом).

Жінки виконують військовий обов`язок на рівних засадах із чоловіками (за винятком випадків, передбачених законодавством з питань охорони материнства та дитинства, а також заборони дискримінації за ознакою статі), що включає прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, проходження служби у військовому резерві, виконання військового обов`язку в запасі та дотримання правил військового обліку.

Наказом Міністерства оборони України від 11 жовтня 2021 року № 313 затверджений Перелік спеціальностей та/або професій, споріднених з відповідними військово-обліковими спеціальностями, після одержання яких жінки беруться на військовий облік військовозобов`язаних.

Судом за наслідками розгляду встановлено, що позивачка закінчила Харківський Національний Університет ім. В.Н. Каразіна та отримала повну вищу освіту за спеціальністю 0305 «філологія», 8.030503 «філологія», освітньо-кваліфікаційний рівень «магістр», та здобула кваліфікацію філолога, викладача класичних мов і античної літератури, української мови та літератури, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_2 від 07.07.2003.

У 2009 році ОСОБА_1 захистила кандидатську дисертацію та отримала науковий ступень кандидата філологічних наук зі спеціальності «література зарубіжних країн» , що підтверджується дипломом кандидата наук серії НОМЕР_3 .

Документів про отримання позивачкою освіти за будь-якою іншою спеціальністю або професії до матеріалів справи не надано.

Тобто, відповідної фахової підготовки, відповідно до якої виникає обов`язок виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством, ОСОБА_2 не отримувала.

Отже, суд виснував, що позивачка не має спеціальності чи професії, споріднених з відповідними військово-обліковими спеціальностями, чи іншої спеціальності, після одержання якої могла би бути взята на військовий облік.

До того ж, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка виявляла бажання проходити базову військову службу чи стати на військовий облік, а також проходила військову підготовку.

Отже, у ІНФОРМАЦІЯ_4 були відсутні підстави для постановлення позивачки на військовий облік.

Суд констатує, що загальні норми не передбачають обов`язку перебування на військовому обліку категорії осіб, до яких відноситься позивачка.

Так, положеннями статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені виключні підстави для зняття та виключення особи з військового обліку.

Водночас, вказаними положеннями не передбачено процедуру зняття та виключення позивачки з військового обліку щодо даного випадку.

Згідно зі статтями 2, 6 та 9 КАС України, у разі відсутності прямої норми суд зобов`язаний діяти, керуючись принципами верховенства права, справедливості та аналогії закону/права, з`ясувавши всі обставини справи.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

Принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища людини (абзац дев`ятий підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Великої палати Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018).

Верховний Суд у своїх постановах також неодноразово підкреслював, що прогалини у законодавстві не звільняють державні органи від обов`язку забезпечити реалізацію прав громадян.

Отже, відсутність спеціального нормативного регулювання не може бути підставою для відмови у виключенні з військового обліку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведених міркувань суд погоджується з доводами позовної заяви та вважає, що дії відповідача щодо взяття позивачки на військовий обліе є протиправними.

Що стосується позовних вимог зобов`язального характеру, суд ураховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 вчинити дії щодо зняття ОСОБА_1 з військового обліку.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку. Інші доводи висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до положень статті 139 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір за подання позивачем даного позову до суду підлягав сплаті в розмірі 986,96 грн. Проте, як вбачається з матеріалів справи останнім сплачено судовий збір у сумі 1940,00 грн., що підтверджується квитанцією від 22.12.2025 №5034-0321-3885-4318.

Суми судового збору зайво сплачені позивачем при поданні позовної заяви, можуть бути повернуті за заявою позивача в порядку п.1 ч.1 ст. 7 Закону України " Про судовий збір".

Отже, з урахуванням задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 241-247, 250, 255, 257-262, 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у взятті ОСОБА_1 на військовий облік.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 вчинити певні дії щодо зняття ОСОБА_1 з військового обліку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено та підписано 26.03.2026, з урахуванням наявності сталого енергозабезпечення та Інтернет з`єднання, безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Марина Лук`яненко