Справа № 420/19592/25
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Ради адвокатів Одеської області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Ради адвокатів Одеської області, у якій позивачка просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Ради адвокатів Одеської області щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу їх свідоцтва на заняття адвокатською діяльністю, оформлене протоколом №112 засідання Ради адвокатів Одеської області від 23 травня 2025року; зобов`язати Раду адвокатів Одеської області прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ради адвокатів Одеської області (Місце знаходження: 65000, Україна, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Караванського Святослава, будинок, 14 Код ) на користь ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт: НОМЕР_2 , орган, що видав Приморським РВ у місті Одесі ГУДМС України в Одеській області.) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок) гривні.

В обґрунтування позову позивачка вказала, що 17 серпня 2024 року отримала свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту серія ОД №002976 на підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області № 249-04/24 від 13 серпня 2024 року. В подальшому, 18.09.2024 відповідач прийняв рішення №102 про направлення ОСОБА_1 на стажування до адвоката Бачур Валерії Ігорівни, яка здійснює адвокатську діяльність в Адвокатському об`єднанні «Юридична консультація Малиновського району м.Одеси», де позивачка й проходила стажування у період з 01.102024 по 01.04.2025.

Під час проходження стажування стажистом виконана робота, з метою набуття професійних знань і навичок, необхідних для отримання статусу адвоката, за індивідуальним планом стажування. Закінчила позивачка стажування 23 квітня 2025 року та при проведенні оцінки стажування отримала позитивний результат на засіданні Ради адвокатів Одеської області 23.04.2025року.

Однак, спірним рішенням було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до статті 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» про вимоги щодо несумісності, що на думку позивачки є необґрунтованим, оскільки обмеження і способи їх усунення, встановлені у статті 7 Закону для осіб, які вже мають статус адвоката та бажають займатись іншою (несумісною з діяльністю адвоката) діяльністю, а не для інших осіб, які бажають стати адвокатом. Отже, якщо така особа відповідає встановленим частиною першою статті 6 Закону вимогам, не працює на посадах судді чи прокурора, пройшла всі необхідні етапи процесу набуття статусу адвоката, то орган адвокатського самоврядування, який наділений повноваженнями приймати присягу адвоката країни, не вправі їй відмовити. Оцінка несумісності займаних особою посад з адвокатською діяльністю, крім посад осіб, які, як і адвокати, беруть участь у здійсненні правосуддя, не покладається на раду адвокатів регіону при вирішенні питання про допуск особи до складання кваліфікаційного іспиту, стажування, складання присяги адвоката України й отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Ухвалою суду від 25.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач отримав ухвалу суду від 25.06.2026 наступного дня через електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС Електронний суд.

Однак, протягом встановленого судом строку відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов, що в силу приписів КАС України не перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 станом на 21.05.2025 займала посаду державного службовця, начальника відділу правового забезпечення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях.

13.08.2024 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області ОСОБА_1 видано свідоцтво про складання кваліфікаційного іспиту серії ОД №002976 відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" на підставі рішення від 13.08.2024 № 249-04/24.

Згідно направлення ОД №002534, 18.09.2024 Радою адвокатів Одеської області прийнято рішення №102 про направлення ОСОБА_1 на стажування до АО ЮК «Малиновського району м.Одеси», керівника стажування (адвоката) Бачур Валерії Ігорівни, у якої позивач проходила стажування з 01.10.2024 по 01.04.2025, відповідно до індивідуального плану, затвердженого Радою.

Відповідач, як вказує позивачка та не заперечується відповідачем, позитивно оцінив результат пройденого стажування позивача при його захисті.

02.04.2025 позивач звернулась до відповідача із заявою про видачу їй свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

За результатами розгляду заяви позивача Рада адвокатів Одеської області прийняла рішення від 23.05.2025, оформлене протоколом №112, яким відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні її заяви відповідно до ст. 7 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" про вимоги щодо несумісності.

Вважаючи дане рішення протиправним, позивач звернулась до суду з позовом про його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про Фонд державного майна України», Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

До структури Фонду державного майна України входять апарат та регіональні відділення (представництва).

Регіональні відділення (представництва) діють на підставі положень, що затверджуються Головою Фонду державного майна України.

Відповідно до Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях» від 18.04.2023 року №710, Регіональне відділення є територіальним органом Фонду державного майна України.

Згідно частини 5 статті 5 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII на державних службовців поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 № 1700-VII ( далі - Закон № 1700-VII).

Підпунктом «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1700-VII визначено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є: державні службовці.

Згідно з приписами п.1 ч.1 ст. 25 Закону № 1700-VII особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону забороняється: займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI. (далі - Закон № 5076-VI).

У відповідності до п.1,2 ч.1 ст.1, Закону № 5076-VI адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Адвокатура є незалежною від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб ( частина 1 статті 5 Закону № 5076-VI).

В силу вимог ч. 1, 2 ст.6 Закону № 5076-VI, адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Не може бути адвокатом особа, яка: 1) має непогашену чи незняту в установленому законом порядку судимість за вчинення тяжкого, особливо тяжкого злочину, а також нетяжкого злочину, за який призначено покарання у виді позбавлення волі; 2) визнана судом недієздатною чи обмежено дієздатною; 3) позбавлена права на заняття адвокатською діяльністю, - протягом двох років з дня прийняття рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю; 4) звільнена з посади судді, прокурора, слідчого, дізнавача, нотаріуса, з державної служби або служби в органах місцевого самоврядування за порушення присяги, вчинення корупційного правопорушення, - протягом трьох років з дня такого звільнення.

Згідно з ч.1, 2 ст.7 Закону № 5076-VI, несумісною з діяльністю адвоката є: 1) робота на посадах осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції"; 2) військова або альтернативна (невійськова) служба; 3) нотаріальна діяльність; 4) судово-експертна діяльність. Вимоги щодо несумісності з діяльністю адвоката, передбачені пунктом 1 цієї частини, не поширюються на депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад (крім тих, які здійснюють свої повноваження у відповідній раді на постійній основі). У разі виникнення обставин несумісності, встановлених частиною першою цієї статті, адвокат у триденний строк з дня виникнення таких обставин подає до ради адвокатів регіону за адресою свого робочого місця заяву про зупинення адвокатської діяльності.

Особа, стосовно якої радою адвокатів регіону прийнято рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, не пізніше тридцяти днів з дня прийняття цього рішення складає перед радою адвокатів регіону присягу адвоката України такого змісту: «Я, (ім`я та прізвище), урочисто присягаю у своїй адвокатській діяльності дотримуватися принципів верховенства права, законності, незалежності та конфіденційності, правил адвокатської етики, чесно і сумлінно забезпечувати право на захист та надавати правову допомогу відповідно до Конституції України і законів України, з високою відповідальністю виконувати покладені на мене обов`язки, бути вірним присязі». (ч. 1 ст.11 Закону № 5076-VI)

Статтею 12 Закону № 5076-VI визначено, що особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України. Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката України не обмежуються віком особи та є безстроковими. Зразки свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката України затверджуються Радою адвокатів України.

Суд також враховує, що у розумінні ч.1 ст.43 Закону № 5076-VI адвокатське самоврядування ґрунтується на принципах виборності, гласності, обов`язковості для виконання адвокатами рішень органів адвокатського самоврядування, підзвітності, заборони втручання органів адвокатського самоврядування у професійну діяльність адвоката.

Рада адвокатів України затверджує регламент конференції адвокатів регіону, положення про раду адвокатів регіону, положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, положення про ревізійну комісію адвокатів регіону, положення про комісію з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної правової допомоги, сприяє діяльності рад адвокатів регіонів, координує їх діяльність, сприяє забезпеченню гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних і соціальних прав адвокатів, виконує інші функції відповідно до цього Закону та рішень з`їзду адвокатів України (ч. 4 ст. 55 Закону № 5076-VI).

Рішення з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов`язковими до виконання всіма адвокатами. ( частина перша статті 57 Закону № 5076-VI).

Проаналізувавши викладене, суд відзначає, що адвокатом є фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Обов`язковими складовими набуття статусу адвоката є, зокрема, складення особою присяги адвоката України та отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

При цьому, як слідує з приписів ст.7 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» несумісною з діяльністю адвоката є, серед іншого, робота на посадах осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

Спірність питання у даній справі полягає у правомірності рішення відповідача щодо відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю з підстав вимог щодо несумісності відповідно до ст. 7 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", оскільки станом на дату прийняття спірного рішення позивачка займала посаду державної служби начальника відділу правового забезпечення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях.

Як свідчать матеріали справи, єдиною підставою для прийняття спірного рішення є те, що позивачка працює на державній службі на посаді начальника відділу правового забезпечення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та миколаївській областях, що підпадає під вимоги щодо несумісності відповідно до ст. 7 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до вищенаведених норм частини 1 статті 7 Закону № 5076-VI несумісною з діяльністю адвоката є серед іншого робота на посадах осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

При цьому, за положеннями частини другої статті 7 Закону № 5076-VI обставини несумісності, встановлені частиною першою цієї статті, можуть бути усунені адвокатом шляхом подання ним заяви про зупинення адвокатської діяльності до ради адвокатів регіону за адресою свого робочого місця у триденний строк з дня виникнення таких обставин.

Так, за змістом статті 31 Закону № 5076-VI право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі, зокрема, подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: 1) з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката.

Право на заняття адвокатською діяльністю поновлюється у разі, зокрема, зупинення права з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня, наступного за днем отримання радою адвокатів регіону заяви адвоката про поновлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України.

Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Отже, наведені положення статей 7 та 31 Закону № 5076-VI передбачають можливість усунення обставин несумісності шляхом подання адвокатом у триденний строк з дня виникнення таких обставин до ради адвокатів регіону за адресою свого робочого місця заяви про зупинення адвокатської діяльності.

Варто зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 6 липня 2023 року у справі №500/4859/21 при вирішенні аналогічного правового питання зазначала, що: «отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, яке надає такій особі статус адвоката, гарантії адвокатської діяльності та можливість притягнення її до дисциплінарної відповідальності, свідчить, що така особа вже є суб`єктом адвокатської діяльності у розумінні профільного закону та без укладення договору про надання правової допомоги, без отримання доходу може у будь-який час надати іншу правову допомогу клієнту. Велика Палата вже раніше зазначала, що не можна відокремити мету отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від бажання надавати (платно або безоплатно) правову допомогу (пункт 76 постанови від 10 лютого 2021 року у справі № 822/1309/17).

При цьому, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і Закон України "Про державну службу" не обмежують осіб, які перебувають на службі в органах місцевого самоврядування, у праві брати участь у відповідних процедурах добору, складати присягу адвоката України та отримувати свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Однак після складання присяги та отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю в особи, яка вже набула статусу адвоката, можуть виникнути обставини несумісності.

Разом з тим, системне тлумачення положень Закону свідчить, що терміни «діяльність адвоката» і «адвокатська діяльність» є тотожними.

Аналіз понять «адвокат» та «адвокатська діяльність», що наведені у статті 1 Закону, а також зміст статей 4, 6, 19 цього Закону свідчить про те, що обставини несумісності з діяльністю адвоката, визначені статтею 7 зазначеного Закону, виникають для осіб, які мають (уже отримали) такий статус (пункт 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі №822/1309/17; пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №826/9606/17), тобто склали присягу адвоката й отримали свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Отже, обмеження і способи їх усунення встановлені у статті 7 Закону для осіб, які вже мають статус адвоката та бажають займатись іншою (несумісною з діяльністю адвоката) діяльністю, а не для інших осіб, які бажають стати адвокатом.

З огляду на наведене можна дійти висновку, що якщо така особа відповідає встановленим частиною першою статті 6 Закону вимогам, не працює на посадах судді чи прокурора, пройшла всі необхідні етапи процесу набуття статусу адвоката, то орган адвокатського самоврядування, який наділений повноваженнями приймати присягу адвоката України, не вправі їй відмовити. Отже, обмеження і способи їх усунення встановлені у статті 7 Закону № 5076-VI для осіб, які вже мають статус адвоката та бажають займатись іншою (несумісною з діяльністю адвоката) діяльністю, а не для інших осіб, які бажають стати адвокатом.

Оцінка несумісності займаних особою посад з адвокатською діяльністю, крім посад осіб, які, як і адвокати, беруть участь у здійсненні правосуддя, не покладається на раду адвокатів регіону при вирішенні питання про допуск особи до складання кваліфікаційного іспиту, стажування, складання присяги адвоката України й отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 липня 2023 року у справі № 500/4859/21, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року у справі №420/16929/22 ( адміністративне провадження № К/990/23680/23) за позовом особи до Ради адвокатів Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Крім того, суд зауважує, що згідно наведених норм Закону № 5076-VI за результатами оцінювання стажування позивача Рада адвокатів Одеської області повинна була прийняти одне з двох рішень: про видачу особі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю або про продовження стажування на строк від одного до трьох місяців.

Законодавство не передбачає прийняття за результатами оцінювання Радою адвокатів Одеської області стажування рішення про відмову у видачі свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю.

При цьому, суд зазначає, що з огляду на досліджені під час розгляду справи докази, надані сторонами, у Ради адвокатів Одеської області відсутні будь-які зауваження щодо проходження позивачем стажування.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що прийняте відповідачем рішення, оформлене протоколом від 23.05.2025 №112 щодо відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог щодо зобов`язання Ради адвокатів Одеської області прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, суд зазначає наступне.

За результатами судового розгляду суд встановив, що з метою набуття статусу адвоката та отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, позивач виконав усі необхідні передумови, зокрема склала кваліфікаційний іспит та успішно пройшла стажування.

Відповідно до ч.1 ст.6, ч.1 ст.11, ч.1 ст.12 Закону № 5076-VI наступними обов`язковими складовими набуття статусу адвоката є складення присяги адвоката України та отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Особа, стосовно якої радою адвокатів регіону прийнято рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, не пізніше тридцяти днів з дня прийняття цього рішення складає перед радою адвокатів регіону присягу адвоката України.

Особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Таким чином, чинне законодавство визначає процедуру набуття статусу адвоката, яка завершується складенням присяги адвоката України та отриманням свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не отримала свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю в силу прийняття відповідачем рішення в частині вимог щодо несумісності, яке визнано судом протиправним.

При цьому, відповідачем не надано, а судом не встановлено жодних доказів, які б підтверджували наявність будь-яких інших перешкод для видачі позивачу свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю.

Таким чином, враховуючи висновок суду про обґрунтованість вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Ради адвокатів Одеської області в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, оформлене в протоколі №12 засідання Ради адвокатів Одеської області від 23.05.2025, а також беручи до уваги те, що позивач склала кваліфікаційний іспит, закінчила стажування та у звіті про проходження стажування отримала позитивний результат, суд вважає за доцільне з урахуванням вимог ст.9 КАС України задовольнити і похідну вимогу позивача та зобов`язати Раду адвокатів Одеської області безоплатно видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи усе викладене вище, детально дослідивши спірні обставини справи, доводи сторін та надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи те, що за наслідками розгляду справи суд прийшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, наявні передбачені КАС України підстави для відшкодування позивачу понесених ним витрат зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ради адвокатів Одеської області щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва на заняття адвокатською діяльністю, оформлене протоколом №112 засідання Ради адвокатів Одеської області від 23 травня 2025 року.

Зобов`язати Раду адвокатів Одеської області прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ради адвокатів Одеської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Рада адвокатів Одеської області, , адреса: вул.Святослава Караванського, 14, м.Одеса, 65000.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА