Справа № 380/5236/25
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2026-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 рокуЛьвівСправа № 380/5236/25 пров. № А/857/51576/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Іщук Л.П. Обрізка І.М.,

секретаря судового засідання Михайлівської Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року (головуючий суддя Братичак У.В., м.Львів) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІДС Аква Сервіс» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІДС Аква Сервіс» звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати наказ Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №264 від 07.11.2024 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ІДС Аква Сервіс»;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» №01 від 19.02.2025, яким позивачу збільшено частину чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучаються до державного бюджету відповідно до закону;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №01 від 19.02.2025, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові санкції (штрафи).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №264 від 07.11.2024 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ІДС Аква Сервіс».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків форми «Р» №01 від 19.02.2025, форми «ПС» №01 від 19.02.2025.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІДС Аква Сервіс» за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків сплачений судовий збір в сумі 33308 (тридцять три тисячі триста вісім) грн 00 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків оскаржило його в апеляційному порядку, просить таке скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «ІДС Аква Сервіс» з питання нарахування та сплати частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку за 2022 рік та 2023 рік.

За результатами перевірки складено акт від 24.01.2025 №33/33-00-04-01-01/42201052, яким встановлено наступні порушення:

1. заниження нарахування частини чистого прибутку в сумі 15 004 956,00 грн. відповідно до статті 20 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та ст.57.1-1.2 Податкового кодексу України за результатами діяльності у 2022 році;

2. не подання розрахунку частини чистого прибутку (доходу) (порушення вимог п.46.2 ст.46, підпунктів 49.18.2, 49.18.6. пункту 49.18 статті 49 та пункту 137.3 статті 137 Податкового кодексу України) за 2022 та 2023 роки;

3. заниження нарахування частини чистого прибутку в сумі 66 254 233,5 грн. відповідно до статті 20 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та ст.57.1-1.2 Податкового кодексу України за результатами діяльності у 2023 році.

На підставі акта від 24.01.2025 №33/33-00-04-01-01/42201052 винесено податкові повідомлення - рішення від 19.02.2025:

№01 (форми «Р»), яким за заниження нарахування ЧЧП за 2022-2023 рр. збільшено частину чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучаються до державного бюджету відповідно до закону у розмірі 101 573 987,00 грн. (в т. ч. 81 259 190,00 грн. - збільшення суми грошового зобов`язання за податковими та/або іншими зобов`язаннями, 20 314 797,00 грн. - сума грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

№01 (форми «ПС»), яким за неподання розрахунку ЧЧП (доходу) за 2022-2023 рр. застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 680,00 грн.

Згідно з абзацом шостим пункту 58.1 статті 58 ПК України, до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

До оскаржуваних податкових повідомлень-рішень долучено розрахунок штрафної санкції, де чітко описано суть порушення та відповідальність у вигляді штрафу за таке порушення.

Підпунктами 20.1.4, 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: - проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків; - застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України у разі, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать, зокрема, про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, передбачених Кодексом або іншим законодавством.

Згідно п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Листом Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 02.10.2024 року №3597/6/33-00-04-01-02 повідомлено платника податків щодо необхідності нарахування та сплати частини чистого прибутку. ТОВ «ІДС Аква Сервіс» листом від 07.11.2024 року №82 надано пояснення, проте не вчинено жодних дій, пов`язаних із поданням відповідної звітності, нарахуванням та сплатою ЧЧП.

Згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - АРМА) та в Єдиному державному реєстрі судових рішень, корпоративні права ТОВ «ІДС Аква сервіс» () передані в управління АРМА, зокрема: згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.11.2022 р. у справі №761/24405/22 корпоративні права кіпрської компанії «International distribution systems limited» у вигляді акцій простих бездокументарних іменних ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» (код згідно з ) у кількості 2 500 шт., номінальною вартістю 1800.00 грн., загальною номінальною вартістю 4 500 000,00 грн.

При цьому, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.11.2022 у справі №761/24405/22 визначено порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні 0000463 від 14.04.2022, шляхом передачі в порядку та на умовах ст.ст. 19 та 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління речові докази, на які накладено арешт.

Відповідно до інформації, отриманої податковим органом від АРМА на момент написання акта перевірки (листи від 07.11.2024 року №1396/6.1-41-24/6.3 та від 29.11.2024 року №1525/6.1-41-24/6.3), переможцем конкурсного відбору визначено ТОВ «Карпатські мінеральні води» (Управитель), з яким 29.03.2024 року АРМА (Установник управління) укладено договір управління активами (майном).

Умовами Договору було передбачено, що контроль та права, пов`язані з Активами, переходять до Управителя з моменту отримання Управителем дозволу АМКУ на концентрацію.

Правові та організаційні засади функціонування АРМА визначено Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон №772-УІІІ) та Положенням про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №613 (далі - Положення №613).

За приписами пунктів 1, 4 частини першої статті 1 Закону №772-УШ у ньому терміни вживаються в такому значенні:

активи - кошти, майно, майнові та інші права, на які може бути накладено або накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковані за рішенням суду у кримінальному провадженні чи стягнені за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими;

управління активами - діяльність із володіння, користування та розпорядження активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави і вирішено питання про їх передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, тобто забезпечення збереження активів, збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості, передача їх в управління або реалізація активів у випадках та порядку, передбачених цим Законом, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні чи стягнених за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону №772-VІІІ, АРМА є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Пунктом 4 частини першої статті 9 Закону №772-VІІІ визначено, що Національне агентство виконує такі функції як організація здійснення заходів, пов`язаних з проведенням оцінки, веденням обліку та управлінням активами.

Управління активами, на які накладено арешт, здійснюється АРМА відповідно до статей 19-24 Закону №772-УІІІ.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону №772-УІІІ АРМА здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Також абзацом другим частини першої статті 19 Закону №772-VІІІ визначено, що активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються АРМА не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.

Статтею 21 Закону №772-VІІІ передбачено, що управління рухомим та нерухомим майном, і цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється АРМА шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Згідно зі ст.21-1 Закону №772-VІІІ у виняткових випадках управління активами, зазначеними в частині першій статті 21 цього Закону, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, може здійснюватися шляхом їх передачі в управління підприємству, установі, організації, що належить до сфери управління міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, або господарському товариству, 50 і більше відсотків акцій (часток) якого знаходиться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків (далі - підприємство), на підставі рішення Кабінету Міністрів України без дотримання вимог, передбачених частиною другою статті 21 цього Закону.

Винятковими вважаються випадки передачі в управління активів, визначених абзацом першим частини першої цієї статті, за наявності хоча б однієї з таких обставин:

1) існує ризик збою та/або переривання функціонування таких активів, що може призвести до виникнення надзвичайних ситуацій або збоїв у тепло-, енерго-, електро-, водопостачанні або водовідведенні або постачанні природного газу;

2) існує ризик переривання функціонування підприємств, установ та організацій оборонно-промислового комплексу та/або авіабудівельної галузі, у власності яких перебувають такі активи.

Після усунення обставин, визначених пунктами 1 або 2 цієї частини (далі - обставини негативного характеру), відповідні активи підлягають передачі в управління у порядку, встановленому частиною другою статті 21 цього Закону, з обов`язковим забезпеченням безперервності управління активами.

Правові основи управління об`єктами державної власності визначає Закон України від 21.09.2006 «Про управління об`єктами державної власності» (далі - Закон №185).

Відповідно до ст.1 Закону №185 «Управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Об`єктами управління державної власності є:

- майно, яке передане казенним підприємствам, державним некомерційним підприємствам в оперативне управління;

- майно, яке передане державним комерційним підприємствам (далі - державні підприємства), установам та організаціям;

Документ сформований в системі 7

«Електронний суд» 28.11.2025

- майно, яке передане державним господарським об`єднанням;

- корпоративні права, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій (далі - корпоративні права держави);

- державне майно, що забезпечує діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України;

- державне майно, передане в оренду, лізинг;

- безхазяйне та конфісковане майно, що переходить у державну власність за рішенням суду;

- державне майно, надане суб`єкту господарювання на праві господарського відання відповідно до законодавства.

Порядок нарахування та виплати дивідендів господарськими товариствами, у статутному капіталі яких є акції (частки), що прямо чи опосередковано належать державі встановлено частиною п`ятою статті 11 Закону №185.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону №185 центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері управління об`єктами державної власності, відповідно до покладених на нього завдань у сфері управління об`єктами державної власності, разом з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, забезпечує формування та реалізацію державної дивідендної політики в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 11 Закону №185 рішення про розподіл прибутку і збитків, розмір та порядок виплати дивідендів господарських товариств, у статутному капіталі яких є акції (частки), що прямо чи опосередковано належать державі, приймається вищим органом управління таких господарських товариств у порядку, передбаченому законом.

Господарське товариство, у статутному капіталі якого є акції (частки), що опосередковано належать державі, означає, що держава не є прямим учасником (власником частки) цього товариства, але володіє ними через інші юридичні особи.

Тобто, опосередковано державна частка - це частка, якою держава володіє через інші юридичні особи, а не безпосередньо.

Відтак, податковий орган вважає, що з моменту накладення відповідною ухвалою суду арешту на корпоративні права ТОВ «ІДС Аква Сервіс» та передачу їх в управління АРМА, остання у відповідності до положень Закону №185 здійснює управління об`єктами державної власності - повноваження щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними.

При цьому, здійснюючи такі повноваження, АРМА не має обов`язку погоджувати свої дії щодо активів із позивачем, за виключенням їх відчуження.

Згідно з абзацом четвертим частини п`ятої статті 11 Закону №185 господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, до 01 травня року, що настає за звітним, приймають рішення про відрахування не менше 30 відсотків чистого прибутку на виплату дивідендів, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із абзацом другим частини п`ятої статті 11 Закону №185 наглядові ради господарських товариств, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належать державі, до 15 березня наступного за звітним року відповідно до Державної дивідендної політики, затвердженої Кабінетом Міністрів України, надають акціонеру пропозиції щодо визначення розміру частини чистого прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності товариства у відповідному році.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та статті 20 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік`господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, та господарські товариства, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків (крім тих, що визначені частиною першою цієї статті), які не прийняли рішення про виплату дивідендів та затвердження розміру річних дивідендів до 1 травня року, що настає за звітним періодом, сплачують до загального фонду державного бюджету та іншим учасникам господарського товариства пропорційно розміру їх акцій (часток) у статутному капіталі господарського товариства частину чистого прибутку в розмірі, визначеному за базовими нормативами відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів, установленими на відповідний рік, але не менше 90 відсотків, до 1 липня року, що настає за звітним періодом.

Під час перевірки платнику надіслано запит про надання пояснень та документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків від 09.12.2024 №4473/6/33-00-04-01-01, щодо надання інформації, документів та документального підтвердження (документи бухгалтерського та податкового обліку). ТОВ «ІДС Аква сервіс» листом від 09.01.2025 року №04 (вх. 13.01.2025 №94/6) надано пояснення та копії документів (копію статуту, копію наказу про облікову політику, розшифровку статутного капіталу, копії наказів про призначення керівника та головного бухгалтера, загальні ОСВ за 2022 - 2023 рр., копії платіжних документів).

Згідно наданої ТОВ «ІДС Аква сервіс» інформації наглядова рада не приймала рішення щодо проведення річних зборів акціонерів ТОВ «ІДС Аква сервіс» за 2022¬2023 роки; рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями Товариством не приймалось. За період з 01.01.2024 по 30.11.2024 дивіденди засновникам не виплачувались. У податковій та фінансовій звітності за даний період не відображено виплата авансових внесків на дивіденди.

ТОВ «ІДС Аква сервіс» подано податкову та фінансову звітність за 2022 рік, в т. ч. « Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід)» та декларацію по податку на прибуток, в якому задекларовано чистий фінансовий результат (об`єкт оподаткування) в сумі 16 672 174 грн., за 2023 рік - 73 615 815 грн.

ТОВ «ІДС Аква сервіс» із врахуванням частини 17 пункту 2 статті 29 Бюджетного кодексу України, відповідно до абзацу 5 п.2 ст.46 ПК України, зобов`язане задекларувати до 01.07.2024 року та сплатити в терміни, визначені пунктом 16.8 статті 16 Закону № 185 та статтею 20 Законів України від 03.12.2022 №2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та від 09 листопада 2023 року №3460-ІХ 2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», частину чистого прибутку, дивідендів на державну частку за 2022 в сумі 15 004 956,60 грн. та за 2023 рік - 66 254 233,5 грн.

Щодо окремих дефектів оскаржуваних ППР, спричинених описками, у постанові ВС від 25.04.2023 №520/3328/2020 вказано: «загальні підходи до оцінки недоліків форми рішення сформульовані Верховним Судом у постановах від 19.05.2020 у справі №°820/2300/18, від 30.04.2020 у справі №9810/384/16, від 17.03.2020 у справі № 808/4140/15, від 25.01.2019 у справі №9812/1112/16, у яких Верховний Суд звертав увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів. Технічні помилки не є істотними недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Кодексу, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору (п.46.1 ст.46 Кодексу).

Відповідно до пункту 46.2 статті 46. Кодексу для частини чистого прибутку (доходу) податковими (звітними) періодами є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. Для господарських товариств, корпоративні права яких частково належать державі, та господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків, що не прийняли рішення про нарахування дивідендів до 1 травня року, який настає за звітним, податковим (звітним) періодом є календарний рік.

В пункті 49.2. статті 49 Кодексу зазначено, що платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Виконанням податкового обов`язку є сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України). Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо.

Відповідно до статті 112 ПК України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Аргументами на підтвердження можливості виконати платником податків обов`язок сплати узгодженого грошового зобов`язання та підтвердженням умисного вчинення податкового правопорушення є:

обізнаність платника про граничні строки сплати податку, адже вони закріплені у Кодексі та знаходяться у вільному доступі. Про терміни сплати міститься інформація в інтерактивному календарі на сайті ДПС та у відкритій частині електронного кабінету платника податку;

відсутність з боку платника податків інформування контролюючого органу про обставини, що спричинили несвоєчасну сплату;

в електронному кабінеті платника міститься інформація про сплату та заборгованість на бюджетних рахунках по окремих податках, зборах та інших обов`язкових платежах, контроль за сплатою яких покладено на контролюючий орган;

відсутні обставини, які пом`якшують відповідальність особи передбачені статтю 112 Кодексу;

повідомлення платника податків листом Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 02.10.2024 року №3597/6/33-00-04-01-02 щодо нарахування та сплати частини чистого прибутку.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції не надано належної оцінки вищенаведеним нормам законодавства, не у повній мірі з`ясовані обставини справи, що призвело до невірного їх застосування та неправильного вирішення справи по суті.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків відповідно до п.п.191.1.1 п.191.1 ст.191, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79, п.82.2 ст.82 ПК України, на підставі повідомлення на проведення перевірки від 07.11.2024 №87 та наказу від 07.11.2024 №264 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «ІДС Аква Сервіс» () з питання нарахування та сплати частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку за 2022 рік та 2023 рік.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 24.01.2025 №33/33-00-04-01-01/42201052, яким встановлено наступні порушення ТОВ «ІДС Аква Сервіс»:

1) заниження нарахування частини чистого прибутку в сумі 15004956,00 грн відповідно до статті 20 Закону України від 03.12.2022 №2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та ст.57.11.2 Податкового кодексу України за результатами діяльності у 2022 році;

2) не подання розрахунку частини чистого прибутку (доходу) порушення вимог п.46.2 ст.46, підпунктів 49.18.2, 49.18.6 пункту 49.18 статті 49 та пункту 137.3. статті 137 Податкового кодексу України за 2022 та 2023 роки;

3) заниження нарахування частини чистого прибутку в сумі 66 254 233,5 грн відповідно до статті 20 Закону України від 09 листопада 2024 року № 3460-IX 2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та ст.57.11.2 Податкового кодексу України за результатами діяльності у 2023 році.

На підставі акта перевірки від 24.01.2025 №33/33-00-04-01-01/42201052 відповідачем винесено наступні податкові повідомлення - рішення:

- від 19.02.2025 №01 (форми «Р»), яким за заниження нарахування частину чистого прибутку за 2022-2023 роки позивачу збільшено частину чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучаються до державного бюджету відповідно до закону у розмірі 101573987,00 грн (в т.ч. 81259190,00 грн - збільшення суми грошового зобов`язання за податковими та/або іншими зобов`язаннями, 20314797,00 грн - сума грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- від 19.02.2025 №01 (форми «ПС»), яким за неподання розрахунку частину чистого прибутку за 2022-2023 роки до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 680,00 грн.

Не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями рішеннями, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Постановляючи рішення суд першої інстанції вихзодив з того, що Абзацом першим п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2. п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно п.п.78.1.1. п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Згідно з п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що листом Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 02.10.2024 №3597/6/33-00-04-01-02 повідомлено позивача щодо необхідності нарахування та сплати до бюджету частини чистого прибутку ТОВ «ІДС Аква Сервіс», зокрема у зв`язку з переданням 100% корпоративних прав в управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку-та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - АРМА).

Листом від 07.11.2024 №82 позивач повідомив відповідача про відсутність підстав для нарахування та сплати до бюджету частини чистого прибутку ТОВ «ІДС Аква Сервіс», у зв`язку з тим, що корпоративні права підприємства передані лише в управління АРМА, а тому держава ні прямо, ні опосередковано не є власником таких активів.

У зв`язку з не вчиненням позивачем жодних дій, пов`язаних із поданням відповідної звітності, нарахуванням та сплатою до бюджету частини чистого прибутку ТОВ «ІДС Аква Сервіс», Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків відповідно до п.п.191.1.1 п.191.1 ст.191, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79, п.82.2 ст.82 ПК України, на підставі повідомлення на проведення перевірки від 07.11.2024 №87 та наказу від 07.11.2024 №264 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «ІДС Аква Сервіс» () з питання нарахування та сплати частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку за 2022 рік та 2023 рік.

ТОВ «ІДС Аква Сервіс» надіслано поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення на проведення перевірки від 07.11.2024 №87 та копію наказу про проведення перевірки від 07.11.2024 №264, які отримано платником 08.11.2024.

Правові основи управління об`єктами державної власності визначає Закон України від 21.09.2006 № 185-V «Про управління об`єктами державної власності» (далі - Закон № 185).

Відповідно до ст.1 Закону № 185 управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Згідно з ст.3 Закону № 185 об`єктами управління державної власності є:

майно, яке передане казенним підприємствам, державним некомерційним підприємствам в оперативне управління;

майно, яке передане державним комерційним підприємствам (далі - державні підприємства), установам та організаціям;

майно, яке передане державним господарським об`єднанням;

корпоративні права, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій (далі - корпоративні права держави);

державне майно, що забезпечує діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України;

державне майно, передане в оренду, лізинг;

державне майно, передане та/або створене (збудоване) на підставі договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (у тому числі концесійного договору);

державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних капіталів або залишилося після ліквідації підприємств та організацій;

державне майно, передане в безстрокове безоплатне користування Національній академії наук України, галузевим академіям наук;

безхазяйне та конфісковане майно, що переходить у державну власність за рішенням суду;

державне майно, надане суб`єкту господарювання на праві господарського відання відповідно до законодавства.

Порядок нарахування та виплати дивідендів господарськими товариствами, у статутному капіталі яких є акції (частки), що прямо чи опосередковано належать державі встановлено частиною п`ятою статті 11 Закону № 185.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 11 Закону № 185 рішення про розподіл прибутку і збитків, розмір та порядок виплати дивідендів господарських товариств, у статутному капіталі яких є акції (частки), що прямо чи опосередковано належать державі, приймається вищим органом управління таких господарських товариств у порядку, передбаченому законом.

Згідно з абзацом четвертим частини п`ятої статті 11 Закону № 185 господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, до 01 травня року, що настає за звітним, приймають рішення про відрахування не менше 30 відсотків чистого прибутку на виплату дивідендів, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5-2 Закону № 185 центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері управління об`єктами державної власності, відповідно до покладених на нього завдань у сфері управління об`єктами державної власності, разом з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, забезпечує формування та реалізацію державної дивідендної політики в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із абзацом другим частини п`ятої статті 11 Закону № 185 наглядові ради господарських товариств, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належать державі, до 15 березня наступного за звітним року відповідно до Державної дивідендної політики, затвердженої Кабінетом Міністрів України, надають акціонеру пропозиції щодо визначення розміру частини чистого прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності товариства у відповідному році.

Відповідно до статті 20 Закону України від 03.11.2022 року №2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, та господарські товариства, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків (крім тих, що визначені частиною першою цієї статті), які не прийняли рішення про виплату дивідендів та затвердження розміру річних дивідендів до 1 травня року, що настає за звітним періодом, сплачують до загального фонду державного бюджету та іншим учасникам господарського товариства пропорційно розміру їх акцій (часток) у статутному капіталі господарського товариства частину чистого прибутку в розмірі, визначеному за базовими нормативами відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів, установленими на відповідний рік, але не менше 90 відсотків, до 1 липня року, що настає за звітним періодом.

Відповідно до статті 20 Закону України від 09.11.2023 року №3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, та господарські товариства, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків (крім тих, що визначені частиною першою цієї статті), які не прийняли рішення про виплату дивідендів та затвердження розміру річних дивідендів до 1 травня року, що настає за звітним періодом, сплачують до загального фонду державного бюджету та іншим учасникам господарського товариства пропорційно розміру їх акцій (часток) у статутному капіталі господарського товариства частину чистого прибутку в розмірі, визначеному за базовими нормативами відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів, установленими на відповідний рік, але не менше 90 відсотків, до 1 липня року, що настає за звітним періодом.

Крім того, відповідно до Закону України 09.05.2024 №3706-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей експорту окремих видів товарів у період дії воєнного стану» доповнено частину п`яту статті 11 Закону № 185 новим абзацом сьомим, яким передбачено, що господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, набуті в результаті примусового відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного стану відповідно до Закону України від 17.05.2012 №4765-VI «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» (зі змінами), та акціонером (учасником) яких є господарське товариство, у статутному капіталі якого 50 і більше відсотків акцій (часток) належать державі, сплачують дивіденди безпосередньо до державного бюджету України у строк не пізніше 1 липня року, що настає за звітним.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» від 10.11.2015 № 772-VIII (далі - Закон № 772-VIII) Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національне агентство), є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та/або з управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковано у кримінальному провадженні чи стягнено за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Національне агентство є юридичною особою публічного права (ч. 7 ст. 2 Закону №772-VIII).

Відповідно до пп. 1 ч. 1 ст. 1 Закону №772-VIII управління активами - діяльність із володіння, користування та розпорядження активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави і вирішено питання про їх передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, тобто забезпечення збереження активів, збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості, передача їх в управління або реалізація активів у випадках та порядку, передбачених цим Законом, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні чи стягнених за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Статтею 21 Закону №772-VIII передбачено, що управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Згідно з ст. 21-1 Закону №772-VIII у виняткових випадках управління активами, зазначеними в частині першій статті 21 цього Закону, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, може здійснюватися шляхом їх передачі в управління підприємству, установі, організації, що належить до сфери управління міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, або господарському товариству, 50 і більше відсотків акцій (часток) якого знаходиться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків (далі - підприємство), на підставі рішення Кабінету Міністрів України без дотримання вимог, передбачених частиною другою статті 21 цього Закону.

Винятковими вважаються випадки передачі в управління активів, визначених абзацом першим частини першої цієї статті, за наявності хоча б однієї з таких обставин:

1) існує ризик збою та/або переривання функціонування таких активів, що може призвести до виникнення надзвичайних ситуацій або збоїв у тепло-, енерго-, електро-, водопостачанні або водовідведенні або постачанні природного газу;

2) існує ризик переривання функціонування підприємств, установ та організацій оборонно-промислового комплексу та/або авіабудівельної галузі, у власності яких перебувають такі активи.

Після усунення обставин, визначених пунктами 1 або 2 цієї частини (далі - обставини негативного характеру), відповідні активи підлягають передачі в управління у порядку, встановленому частиною другою статті 21 цього Закону, з обов`язковим забезпеченням безперервності управління активами.

Як вбачається з акта перевірки від 24.01.2025 №33/33-00-04-01-01/42201052, в ході перевірки контролюючим органом встановлено, що згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Національного агентства України з питань виявлення, розшуку-та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - АРМА) та в Єдиному державному реєстрі судових рішень, корпоративні права ПрАТ «Моршинський завод мінеральних вод «Оскар» та ТОВ «ІДС Аква сервіс» () передані в управління АРМА, зокрема:

- згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.11.2022 у справі №761/24404/23) 100% частки статутного капіталу ТОВ «ІДС Аква сервіс» () у вигляді 1 000 000,00 грн, належить: 99% частки належить ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» (), 1% частки належить ПрАТ «Моршинський завод мінеральних вод «Оскар» ().

Відповідно до інформації, отриманої від АРМА (листи від 07.11.2024 року №1396/6.1- 41-24/6.3 та від 29.11.2024 року №1525/6.1-41-24/6.3) переможцем конкурсного відбору визначено ТОВ «Карпатські мінеральні води».

Згідно наданої ТОВ «ІДС Аква сервіс» інформації наглядова рада не приймала рішення щодо проведення річних зборів акціонерів ТОВ «ІДС Аква сервіс» за 2022-2023 роки; рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями Товариством не приймалось. За період з 01.01.2024 по 30.11.2024 дивіденди засновникам не виплачувались. В податковій та фінансовій звітності за даний період не відображено виплата авансових внесків на дивіденди.

ТОВ «ІДС Аква сервіс» подано податкову та фінансову звітність за 2022 рік, в т. ч. «Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід)» та декларацію по податку на прибуток, в якому задекларовано чистий фінансовий результат (об`єкт оподаткування) в сумі 16 672 174 грн, за 2023 рік - 73 615 815 грн.

Отже, із врахуванням частини 17 пункту 2 статті 29 Бюджетного кодексу України, відповідно до абзацу 5 п.2 ст.46 ПК України, відповідач дійшов висновку, що позивач був зобов`язаний задекларувати до 01.07.2024 та сплатити в терміни, визначені пунктом 16.8 статті 16 Закону № 185 та статтею 20 Законів України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та «;Про Державний бюджет України на 2024 рік», частину чистого прибутку, дивідендів на державну частку за 2022 в сумі 15 004 956,60 грн та за 2023 рік - 66 254 233,5 грн.

Враховуючи вищенаведене, контролюючий орган дійшов висновку про:

- заниження ТОВ «ІДС Аква Сервіс» нарахування частини чистого прибутку в сумі 15004956,00 грн відповідно до статті 20 Закону України від 03.12.2022 №2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та ст.57.11.2 Податкового кодексу України за результатами діяльності у 2022 році;

- не подання ТОВ «ІДС Аква Сервіс» розрахунку частини чистого прибутку (доходу) порушення вимог п.46.2 ст.46, підпунктів 49.18.2, 49.18.6 пункту 49.18 статті 49 та пункту 137.3. статті 137 Податкового кодексу України за 2022 та 2023 роки;

- заниження ТОВ «ІДС Аква Сервіс» нарахування частини чистого прибутку в сумі 66 254 233,5 грн відповідно до статті 20 Закону України від 09 листопада 2024 року № 3460-IX 2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та ст.57.11.2 Податкового кодексу України за результатами діяльності у 2023 році.

Надаючи правову оцінку таким висновкам відповідача, суд першої інстанції виходив з наступного.

Враховуючи положення частини 2 статей 20 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», на які посилався відповідач у акті перевірки, суд підставно зауважив, що лише дві категорії господарських товариств згідно з цією нормою сплачують до державного бюджету частину чистого прибутку на державну частку:

- господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави (з будь-якими відсотками);

- господарські товариства, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків.

При цьому, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо ТОВ «ІДС Аква Сервіс» () судом з`ясовано, що розподіл часток у статутному капіталі наступний:

99% належить Приватному акціонерному товариству «Індустріальні та дистрибуційні системи» ();

1% належить Приватному акціонерному товариству «Моршинський завод мінеральних вод «Оскар» ().

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» () 100 % акцій Товариства належать компанії Інтернешил Дістрібюшн Сістемз Лімітед (Кіпр, 2373, Нікосія Тассу Пападопулу 6, офіс 22, Агіос Дометіос).

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Приватного акціонерного товариства «Моршинський завод мінеральних вод «Оскар» () 100 % акцій Товариства належать компанії Інтернешил Дістрібюшн Сістемз Лімітед (Кіпр, 2373, Нікосія Тассу Пападопулу 6, офіс 22, Агіос Дометіос).

При цьому, у матеріалах справи відсутні а відповідачем не надано жодних доказів того, що у кіпрській компанії Інтернешил Дістрібюшн Сістемз Лімітед (реєстраційний номер НЕ281 187) наявна частка держави Україна.

Відтак правильним є твердження суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні докази того, що у статутному капіталі ТОВ «ІДС Аква Сервіс» є корпоративні права держави або ж, що 50 і більше відсотків акцій (часток) ТОВ «ІДС Аква Сервіс» належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків.

Надаючи оцінку твердженням відповідача про передачу корпоративних прав ТОВ «ІДС Аква Сервіс» в управління АРМА, то суд вірно вказав, що, дійсно, згідно з ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.11.2022 у справі №761/24405/22 визначено порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні 0000463 від 14.04.2022, шляхом передачі в порядку та на умовах ст.ст. 19 та 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління речові докази, на які накладено арешт, а саме:

- корпоративні права кіпрської компанії «International distribution systems limited» у вигляді акцій простих бездокументарних іменних ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» () у кількості 2500 шт., номінальною вартістю 1800,00 грн., загальною номінальною вартістю 4 500 000,00 грн.

Згідно з ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.11.2022 у справі № 761/24404/22 визначено порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні № 0000463 від 14 квітня 2022 року шляхом передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для здійснення заходів з управління ним з метою забезпечення його збереження та збереження його економічної вартості наступного майна, а саме:

- корпоративні права «International distribution systems limited» у вигляді 100 % частки статутного капіталу ПрАТ «Моршинський завод мінеральних вод «Оскар» (), що становить 8 800 000,00 гривень.

Крім того, згідно з ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.03.2023 у справі №761/7070/23 передано АРМА речові докази у кримінальному провадженні №0000463, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 квітня 2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 205?1, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 212 КК України КК України, а саме:

- корпоративні права ПрАТ «Моршинський завод мінеральних вод «Оскар» (), у вигляді 1 % частки статутного капіталу ТОВ «ІДС Аква сервіс» ().

При цьому, судом не визначено спосіб управління, встановлений статтею 21 Закону №772-VIII.

У судовому засіданні, яке відбулося 23.06.2025, судом було допитано в якості свідка посадову особу, яка проводила перевірку ТОВ «ІДС Аква Сервіс»: ОСОБА_1 , головного державного інспектора відділу податкового адміністрування підприємств паливно-енергетичного комплексу управління податкового адміністрування підприємств виробничої сфери ЗМУ ДПС по роботі з великими платниками податків.

Під час допиту свідок підтвердила, що саме з моменту винесення ухвал Шевченківського районного суду міста Києва контролюючий орган вважав, що ТОВ «ІДС Аква Сервіс» має частку держави у своєму статутному капіталі.

Водночас, згідно із частиною 1 статті 19 Закону №772-VIII АРМА здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні. Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Як уже зазначалось вище, стаття 1 Закону №772-VIII визначає управління активами як діяльність із володіння, користування та розпорядження активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави і вирішено питання про їх передачу АРМА, тобто забезпечення збереження активів, збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості, передача їх в управління або реалізація активів у випадках та порядку, передбачених цим Законом, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні чи стягнених за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

При цьому суд першої інстанції вірно врахував, що об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 16.05.2025 у справі № 903/421/24 відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 19.12.2024 у справі № 903/62/23 згідно яких «…визначений вказаною нормою закону зміст управління активами є тотожним змісту права власності, наведеному у статті 317 Цивільного кодексу України (власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном)».

У зазначеній постанові об`єднана палата виснувала, що управління активами, переданими відповідно до статті 100 КПК України та положень Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», не є тотожним або рівнозначним за правовим змістом праву власності, передбаченому статтями 316 та 317 ЦК України.

Об`єднана палата зазначила, що управління арештованим майном АРМА має характер строкового повноваження спеціального призначення, яке виникає на підставі судового рішення або згоди власника. Воно має ознаки тимчасовості (діє до моменту скасування арешту або завершення провадження) та цільового характеру (служить для збереження майна). При цьому управитель відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» не має права відчужувати активи, прийняті ним в управління. Таким чином, власник активу зберігає право власності навіть у випадку передачі майна в управління АРМА. Управління не змінює титулу власності - воно лише обмежує реалізацію окремих правомочностей, як-от користування чи розпорядження, і лише на час дії арешту.

Отже, управління активами, здійснюване АРМА, не перетворює такі активи на державну власність, а тому саме перебування корпоративних прав товариства в управлінні АРМА не може бути підставою для сплати дивідендів на користь держави.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2025 у справі №903/421/24 (пункт 8.68) та постанові Верховного Суду від 09 червня 2025 у справі №922/1633/24, від 02.10.2025 у справі №910/1986/25.

Відтак, вищевикладене дає підстави для висновку про те, що положення ч. 5. ст. 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», ч. 17 п. 2. ст. 29 Бюджетного кодексу України, ст. 20 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» та ст. 20 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» можуть застосовуватися лише до тих господарських товариств, у статутному капіталі яких є акції (частки), що прямо чи опосередковано належать державі. Разом з тим, відповідними нормами не передбачено обов`язку сплати частини чистого прибутку на користь держави господарськими товариствами, щодо яких здійснюється тимчасове управління активами, без зміни форми власності.

Відповідно до згаданих вище ухвал Шевченківського районного суду міста Києва про передачу майна в управління, АРМА має лише прийняти в управління корпоративні права, що, як правильно зауважив суд першої інстанції, спростовує доводи скаржника про частку держави у статутному капіталі ТОВ «ІДС Аква Сервіс».

Крім того, суд вірно вважав безпідставним посилання відповідача на листи Міністерства економіки України та Закон України від 17.05.2012 №4765-VI «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», оскільки такі роз`яснення не мають нормативно-правового характеру, а в матеріалах справи відсутні докази того, що корпоративні права ТОВ «ІДС Аква Сервіс» були примусово вилучені на користь держави.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи листів АРМА № 1525/6.1-41-24/6.3 від 29.11.2024 та №1396/6.1-41-24/6.3 від 07.11.2024, у відповідь на запит Західного міжрегіонального управління ДПС, відповідача повідомлено про те, що Управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Рішенням уповноваженої особи АРМА переможцем конкурсного відбору визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатські мінеральні води» (далі ТОВ «Карпатські мінеральні води»).

Також на виконання вимог Закону України «Про захист економічної конкуренції» АРМА спільно з ТОВ «Карпатські мінеральні води» подали до Антимонопольного комітету України (далі АМКУ) заяву про надання дозволу на концентрацію від 17.08.2023.

29.03.2024 між АРМА (далі Установник управління) та ТОВ «Карпатські мінеральні води» (далі Управитель) укладено договір управління активами (майном) (далі Договір).

Водночас, умовами Договору передбачено, що підписання Договору та/або акта (ів) приймання-передачі Активів в управління не є фактом переходу права управління та усіх прав, пов`язаних із Активами до Управителя, контроль та права, пов`язані з Активами, переходять до Управителя з моменту отримання Управителем дозволу АМКУ на концентрацію.

Наразі інформація щодо отримання дозволу на концентрацію ТОВ «Карпатські мінеральні води» відсутня.

Крім цього, суд підставно врахував і те, що підпунктом 14 пункту 4 Положення про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України; Положення від 11.07.2018 № 613, визначено, що АРМА здійснює заходи, пов`язані з фактичним прийняттям активів в управління за зверненням прокурора або слідчого за вказівкою прокурора, приймає від прокурора активи згідно з актами приймання-передачі, передає за договором управління активи управителеві в управління згідно з актами приймання-передачі.

Враховуючи вищевикладене, відповідача повідомлено, що АРМА не приймало активи за ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.11.2022 у справі №761/24405/22 та від 11.11.2022 у справі № 761/24404/22 згідно з актами приймання-передачі від прокурора у кримінальному провадженні, та відповідно не передавало Управителю.

З огляду на наведене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що корпоративні права ТОВ «ІДС Аква Сервіс» на дату виникнення спірних правовідносин не були власністю держави ні прямо, ні опосередковано, а їхня передача в управління АРМА, не означає переходу права власності та необхідності сплати дивідендів на користь держави, відтак, за викладених обставин, спірне податкове повідомлення-рішення від 19.02.2025 №01 (форми «Р»), яким за заниження нарахування частину чистого прибутку за 2022-2023 роки позивачу збільшено частину чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), що вилучаються до державного бюджету відповідно до закону у розмірі 101573987,00 грн (в т.ч. 81259190,00 грн - збільшення суми грошового зобов`язання за податковими та/або іншими зобов`язаннями, 20314797,00 грн - сума грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та податкове повідомлення-рішення від 19.02.2025 №01 (форми «ПС»), яким за неподання розрахунку частину чистого прибутку за 2022-2023 роки до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 680,00 грн, не відповідають критеріям правомірності, які передбачені п.1 та п.2 ч.2 ст.2 КАС України, а тому підлягають скасуванню.

При цьому, скасовуючи оскаржувані податкових повідомлень-рішень суд першої інстанції слушно звернув увагу контролюючого органу на їхні істотні недоліки, зокрема такі містять неправильний номер акта перевірки, на підставі якого вони прийняті, а податкове повідомлення-рішення №01 від 19.02.2025 взагалі містить розбіжності у сумі грошового зобов`язання, зокрема прописом вказано, що таке становить 208 849 815,00 грн, а цифрами зазначено 101 573 987,00 грн.

З урахуванням вказаного, колегія судді вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи, рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального прав, тому таке слід залишити без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі №380/5236/25 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М.А. Пліш
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Повний текст складено 25.03.2026