Справа № 400/11117/24
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2026-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року

м. Київ

справа №400/11117/24

адміністративне провадження № К/990/33275/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу №400/11117/24

за позовом Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка»

до Міністерства освіти та науки України

про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів

за касаційною скаргою Міністерства освіти та науки України на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2025 (колегія суддів у складі головуючого судді: Кравченка К.В., суддів: Вербицької Н.В., Джабурії О.В.), -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ВСТУП

Ключовим питанням у справі, що розглядається, є співвідношення та особливості застосування спеціальних норм Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII відносно загальних норм Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII під час проведення перевірки закладу вищої освіти на предмет дотримання ним ліцензійних умов.

Короткий зміст позовних вимог

1. В листопаді 2024 року Вищий навчальний заклад «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» (далі - позивач, навчальний заклад, ВНЗ МТУ «Миколаївська політехніка») звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства освіти та науки України (далі - відповідач, МОН України), в якому просив (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 15.01.2025):

- визнати незаконними дії Міністерства освіти і науки України щодо здійснення позапланової перевірки у період з 29.10.2024 по 30.10.2024 на підставі наказу Міністерства освіти і науки України від 25.10.2024 № 634-л «Про позапланову перевірку Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України від 25.10.2024 № 634-л «Про позапланову перевірку Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України «Про результати позапланової перевірки Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» від 05.11.2024 № 646-л.

2. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що проведена на підставі наказу Міністерства освіти і науки України від 25.10.2024 № 634-л позапланова перевірка навчального закладу є незаконною, оскільки відсутні визначені законодавством підстави для її проведення.

Також, на думку позивача, анулювання спірним наказом МОН України від 05.11.2024 № 646-л «Про результати позапланової перевірки ВНЗ МТЦ «Миколаївська політехніка» виданих позивачу ліцензій на провадження освітньої діяльності у сфері вищої освіти для підготовки здобувачів освіти на підставі пункту 10 частини 12 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» є неправомірним, оскільки не узгоджується з положеннями частини 4 статті 24 Закону України «Про вищу освіту», яка є спеціальною нормою у спірних правовідносинах, і яка визначає підстави для припинення дії таких ліцензій.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 у задоволенні позову відмовлено повністю.

4. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач допустив посадових осіб МОН України до перевірки, тим самим погодився з правомірністю її призначення, надавав до перевірки матеріали та доступ до приміщень навчального закладу, а тому дії відповідача щодо проведення позапланової перевірки навчального закладу та наказ від 25.10.2024 № 634-л «Про позапланову перевірку ВНЗ «МТХ «Миколаївська політехніка» є правомірними.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки МОН України було складено Акт про ненадання документів, в якому є підпис про вручення виконуючому обов`язки ректора навчального закладу, і заперечень з боку позивача, щодо встановленого факту ненадання документів, даний акт не містить, то відповідач правомірно прийняв спірний наказ від 05.11.2024 № 646-л, яким анульовано ліцензії навчальному закладу на провадження освітньої діяльності, так як відповідно до пункту 10 частини 12 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» підставою для прийняття органом ліцензування рішення про анулювання ліцензії повністю або частково є акт про ненадання органу ліцензування ліцензіатом документів, інформації про предмет перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування під час перевірки.

5. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2025 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства освіти і науки України «Про результати позапланової перевірки Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» від 05.11.2024 № 646-л.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

6. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції зазначив, що видання відповідачем у спірних правовідносинах наказу від 05.11.2024 № 646-л про анулювання ліцензій на провадження освітньої діяльності на підставі пункту 10 частини 12 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та акту від 30.10.2024 № 10.3-12-78 про ненадання документів є неправомірним, так як це не відповідає приписам частини 4 статті 24 Закон України «Про вищу освіту», яка є спеціальною нормою, що визначає підстави для припинення ліцензій на провадження освітньої діяльності.

Також суд зазначив про непослідовність правозастосовної діяльності МОН України у спірних правовідносинах, яка полягає в тому, що Розпорядженням про усунення виявлених порушень від 30.10.2024 № 9/9-р відповідач спочатку вимагав від позивача усунути виявлені перевіркою порушення до 20.11.2024, не зупиняючи діяльність навчального закладу, а спірним наказом від 05.11.2024 № 646-л анулював видані ВНЗ МТУ «Миколаївська політехніка» ліцензії на провадження освітньої діяльності, тим самим фактично припиняючи діяльність цього навчального закладу ще до спливу строку, який сам надав на усунення виявлених порушень.

Як підсумок, суд висновував про те, що ненадання позивачем певних документів з переліку документів, які відповідач вимагав надати для проведення перевірки письмовою вимогою від 29.10.2024, не зробило проведення перевірки неможливим, а тому в рамках спірних правовідносин відсутня передбачена пунктом 10 частини 12 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» підстава для прийняття рішення про анулювання ліцензій.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства освіти та науки України, в якій скаржник просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2025 в частині задоволення вимог апеляційної скарги та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

8. Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржник зазначає про те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Стеценко С.Г., судді: ОСОБА_1., Рибачук А.І.

10. Ухвалою Верховного Суду від 14.08.2025 касаційну скаргу Міністерства освіти та науки України на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2025 у справі № 400/11117/24 - залишено без руху. Надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали шляхом подання - уточненої касаційної скарги у відповідності до вимог частини 4 статті 328 КАС України з доданими копіями.

11. 22.08.2025 на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 14.08.2025 скаржником направлено до Верховного Суду через систему «Електронний суд» заяву про уточнення вимог касаційної скарги.

12. Ухвалою Верховного Суду від 22.09.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства освіти та науки України на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2025.

13. На підставі службової записки судді-доповідача Стеценка С.Г. від 11.02.2026 № 5226/26 щодо настання обставин, які унеможливлюють розгляд судових справ, у зв`язку з відрахуванням 13.01.2026 судді Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді ОСОБА_1 зі штату Верховного Суду внаслідок прийняття Вищою радою правосуддя рішення від 13.01.2026 № 17/0/15-26 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку», на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 11.01.2026 № 194/0/78-26, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2026, визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у складі головуючого судді Стеценка С.Г., суддів: Тацій Л.В., Рибачука А.І.

14. Ухвалою Верховного Суду від 25.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Міністерства освіти та науки України про зупинення дії постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2025 у справі № 400/11117/24.

15. Позивач у поданому до Верховного Суду відзиві на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними й такими, що не підлягають задоволенню.

16. Ухвалою Верховного Суду від 26.03.2026 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

17. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 25.10.2024 за вх. № 42183/0/1-24 на адресу МОН України надійшов лист Миколаївської обласної військової адміністрації від 25.10.2024 № 2570/0-05-35/4-24 про проведення перевірки навчального закладу щодо виявлення фактів порушення ліцензійних умов та, у разі підтвердження зазначених фактів, ухвалити рішення про анулювання ліцензії на провадження освітньої діяльності.

18. За змістом листа підставами для перевірки є:

- наявність кримінального провадження відносно посадових осіб, які нібито організували злочинну схему з вимагання та отримання неправомірної вигоди від військовозобов`язаних за вступ до навчального закладу, з метою ухилення від призову до ЗСУ шляхом фіктивного зарахування на навчання, в тому числі на підставі фіктивних довідок про наявність академічної заборгованості у інших закладах освіти;

- за наявною інформацією, протягом 2022 - 2024 років посадові особи зазначеного закладу освіти безпідставно надали довідки про наявність відстрочки більше, ніж 1 тис. особам призовного віку;

- попередньо встановлено що протягом 2022 - 2023 років здійснювалось дистанційне навчання, при цьому не маючи програмного забезпечення та платформи, на якій повинно таке навчання проводитись;

- відповідно до наявної матеріальної частини закладу, на даний час немає можливості проводити навчання 1 800 студентів, що перебувають у закладі.

19. 25.10.2024 заступник Міністра Михайло Винницький склав доповідну записку № 1/207-дз-24, в якій зазначив, що на підставі аналізу державних інформаційних ресурсів (Єдиної державної електронної бази з питань освіти) виявлено інформацію, що свідчить про порушення ліцензіатом Ліцензійних умов провадження освітньої діяльності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1187 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження освітньої діяльності» (зі змінами), а саме - невідповідність наявної матеріально-технічної бази Університету кількісним показникам наявного контингенту здобувачів освіти, неактуальність інформації щодо кадрового забезпечення освітнього процесу, невідповідність інформації на офіційному сайті Університету Закону України «Про вищу освіту» тощо.

Зазначено, що ці порушення мають негативний вплив як на якість освіти так й на права, законні інтереси здобувачів вищої освіти та забезпечення безпеки держави та містить пропозицію щодо підготовки наказу про проведення позапланової перевірки Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» щодо дотримання вимог ліцензійних умов.

20. 25.10.2024 Міністерством освіти і науки України видано наказ № 634-л «Про позапланову перевірку Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка»», підставами видання наказу зазначено пункти 2 та 7 абзацу 4 частини 3 статті 19 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» (зі змінами), статті 42 Закону України «Про державну службу», пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану», підпункту 44-2 пункту 4 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 630 з врахуванням доповідної записки заступника Міністра Михайла Винницького від 25.10.2024 № 1/207-дз-24.

21. Зазначеним наказом утворено склад комісії для проведення перевірки та визначено строк та межі проведення перевірки. Так, предметом перевірки визначено додержання вимог частини першої статті 24 Закону України «Про вищу освіту», частини першої статті 43 Закону України «Про освіту», абзацу 2 пункту 6, абзацу 1 пункту 11, пунктів 7, 16, 17, 18, 19, 23, 25, 26, 27, 28, абзацу 1 пункту 29, абзацу 2 пункту 30, пунктів 35, 36, 37, 38, 39 Ліцензійних умов провадження освітньої діяльності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1187 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2021 року № 365), в частині підготовки здобувачів вищої освіти.

22. 25.10.2024 МОН України оформлене посвідчення (направлення) на проведення перевірки навчального закладу № 10.3-11-66 з датами початку та закінчення перевірки - з 29 жовтня по 30 жовтня 2024 року.

23. Позивач допустив комісію до перевірки, за результатами якої складений Акт від 30.10.2024 № 10.3-12-75 (далі - Акт перевірки) за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері освітньої діяльності, що підлягає ліцензуванню (у сфері вищої освіти).

24. В Акті перевірки на сторінках 14-21 відображені виявлені порушення навчальним закладом Ліцензійних умов провадження освітньої діяльності.

25. Акт перевірки було підписано в.о. ректора Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» без заперечень.

26. 30.10.2024 МОН України видано розпорядження про усунення суб`єктом господарювання порушень вимог ліцензійних умов провадження освітньої діяльності № 9/9-р, яким навчальний заклад було зобов`язано усунути виявлені порушення, зазначені в Акті перевірки, протягом 21 календарного дня до 20 листопада 2024 року та подати інформацію про усунення порушень до 21 листопада 2024 року.

Зазначено, що невиконання цього розпорядження є підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії згідно пункту 2 частини 12 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності.

27. 30.10.2024 складено Акт № 10.3-12-78 (далі - Акт про ненадання документів) про ненадання органу ліцензування ВНЗ МТУ «Миколаївська політехніка» документів, інформації про предмет перевірки на письмову вимогу від 25.10.2024 посадових осіб органу ліцензування під час перевірки, в якому зафіксовано ненадання на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування документів, які стосуються предмету перевірки, та наведений перелік ненаданих документів з п`яти пунктів.

28. 30.10.2024 в.о. ректора ВНЗ МТУ «Миколаївська політехніка», на дану вимогу, було надано пояснення, в яких зазначено про неможливість надання навчальним закладом документів, визначених в пунктах 8 та 9 вимоги про надання документів від 29.10.2024, зокрема, особових справ науково-педагогічних працівників, які забезпечують освітній процес, та особових справ здобувачів вищої освіти, внаслідок вилучення цих документів в ході обшуку в приміщеннях навчального закладу, проведеного на підставі ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.10.2024 у справі № 490/6084/24.

29. До матеріалів справи долучений протокол обшуку від 17.10.2024 з описом речей та документів, які були вилучені.

30. 05.11.2024 МОН України прийнято наказ «Про результати позапланової перевірки» № 646-л, яким анульовано ліцензії Вищому навчальному закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» на провадження освітньої діяльності:

- на першому (бакалаврському) рівні вищої освіти з ліцензованим обсягом 210 осіб (наказ МОН від 01.07.2021 № 81-л);

- за освітньою програмою «Фізична терапія, ерготерапія» спеціальності 227 «Фізична терапія, ерготерапія» на першому (бакалаврському) рівні вищої освіти з ліцензованим обсягом 50 осіб (наказ МОН України від 18.05.2021 № 59-л);

- за рівнем освіти Молодший спеціаліст спеціальність 274 «Автомобільний транспорт» з ліцензованим обсягом 60 осіб (наказ МОН України від 19.12.2016 № 1565);

- за рівнем освіти Молодший спеціаліст спеціальність 072 «Фінанси, банківська справа та страхування» з ліцензованим обсягом 10 осіб (наказ МОН України від 19.12.2016 № 1565);

- за рівнем освіти Молодший спеціаліст спеціальність 071 «Облік і оподаткування» з ліцензованим обсягом 15 осіб (наказ МОН України від 19.12.2016 № 1565);

- за рівнем освіти Молодший спеціаліст спеціальність 5.07010602 «Обслуговування та ремонт автомобілів та двигунів» з ліцензованим обсягом 30 осіб денна форма та 30 осіб заочна форма (наказ МОН України молодьспорту від 01.07.2011 № 2487- л);

- за рівнем освіти Молодший спеціаліст спеціальність 5.03050901 «Бухгалтерський облік» з ліцензованим обсягом 25 осіб денна форма (наказ МОН України молодьспорт від 01.07.2011 № 2487-л);

- за рівнем освіти Спеціаліст спеціальність 274 «Автомобільний транспорт» з ліцензованим обсягом 60 осіб (наказ МОН України від 19.12.2016 № 1565);

- за рівнем освіти Спеціаліст спеціальність 227 «Фізична реабілітація» з ліцензованим обсягом 50 осіб (наказ МОН України від 19.12.2016 № 1565);

- за рівнем освіти Спеціаліст спеціальність 123 «Комп`ютерна інженерія» з ліцензованим обсягом 75 осіб (наказ МОН України від 19.12.2016 № 1565);

- за рівнем освіти Спеціаліст спеціальність 072 «Фінанси, банківська справа та страхування» з ліцензованим обсягом 50 осіб (наказ МОН України від 19.12.2016 № 1565);

- за рівнем освіти Спеціаліст спеціальність 071 «Облік і оподаткування» з ліцензованим обсягом 50 осіб (наказ МОН України від 19.12.2016 № 1565);

- за рівнем освіти Спеціаліст спеціальність 7.07010601 «Автомобілі та автомобільне господарство» з ліцензованим обсягом 30 осіб денна форма та 30 осіб заочна форма (наказ МОН України від 03.07.2015 № 1683-л);

- за рівнем освіти Спеціаліст спеціальність 7.05010201 «Комп`ютерні системи та мережі» з ліцензованим обсягом 50 осіб денна форма та 25 осіб заочна форма Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.11.2024 4 (наказ МОН України від 08.01.2014 № 1-л);

- за рівнем освіти Спеціаліст спеціальність 7.03050901 «Облік і аудит» з ліцензованим обсягом 25 осіб денна форма та 25 осіб заочна форма (наказ МОН України від 11.06.2014 № 2323-л);

- за рівнем освіти Спеціаліст спеціальність 7.03050802 «Банківська справа» з ліцензованим обсягом 25 осіб денна форма та 25 осіб заочна форма (наказ МОН України від 11.06.2014 № 2323-л);

- за рівнем освіти Спеціаліст спеціальність 7.01020302 «Фізична реабілітація» з ліцензованим обсягом 25 осіб денна форма та 25 осіб заочна форма (наказ МОН України від 03.07.2015 № 1683-л);

- за рівнем освіти Бакалавр спеціальність 227 «Фізична реабілітація» з ліцензованим обсягом 50 осіб (наказ МОН України від 19.12.2016 № 1565);

- за рівнем освіти Бакалавр спеціальність 6.030509 «Облік і аудит» з ліцензованим обсягом 25 осіб денна форма та 25 осіб заочна форма (наказ МОН України від 11.06.2014 № 2323-л);

- за рівнем освіти Бакалавр спеціальність 6.030508 «Фінанси і кредит» з ліцензованим обсягом 25 осіб денна форма та 25 осіб заочна форма (наказ МОН України від 11.06.2014 № 2323-л);

- за рівнем освіти Бакалавр спеціальність 6.070106 «Автомобільний транспорт» з ліцензованим обсягом 30 осіб денна форма та 30 осіб заочна форма (наказ МОН України від 03.07.2015 № 1683-л);

- за рівнем освіти Бакалавр спеціальність 6.050102 «Комп`ютерна інженерія» з ліцензованим обсягом 25 осіб денна форма та 25 осіб заочна форма (наказ МОН України молодьспорту від 01.03.2011 № 2487-л);

- за рівнем освіти Бакалавр спеціальність 6.010203 «Здоров`я людини» з ліцензованим обсягом 25 осіб денна форма та 25 осіб заочна форма (наказ МОН України від 03.07.2015 № 1683-л).

31. Підставами прийняття наказу зазначено Акт від 30.10.2024 № 10.3-12-75 та Акт про ненадання органу ліцензування Вищим навчальним закладом «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» документів, інформації про предмет перевірки на письмову вимогу органу ліцензування під час перевірки від 30.10.24 № 10.3-12-78.

32. На думку позивача, анулювання спірним наказом МОН України від 05.11.2024 № 646-л «Про результати позапланової перевірки ВНЗ «МТУ «Миколаївська політехніка» виданих позивачу ліцензій на провадження освітньої діяльності у сфері вищої освіти для підготовки здобувачів освіти на підставі пункту 10 частини 12 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» є неправомірним, оскільки не узгоджується з положеннями частини 4 статті 24 Закону України «Про вищу освіту», яка є спеціальною нормою у спірних правовідносинах, і яка визначає підстави для припинення дії таких ліцензій.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

33. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

34. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

35. Згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

36. Отже, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, у першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

37. Питання щодо ліцензування освітньої діяльності врегульовано Законами України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII (далі - Закон № 1556-VII в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2025 № 222-VIII (далі - Закон № 222-VIII в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

38. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 7 Закону № 222-VIII ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, освітня діяльність, яка ліцензується з урахуванням особливостей, визначених спеціальними законами у сфері освіти.

39. Згідно з положеннями частин 1 та 9 статті 9 Закону № 222-VIII ліцензіат зобов`язаний виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності, а здобувач ліцензії для її отримання - відповідати ліцензійним умовам.

Вимоги ліцензійних умов мають бути обумовлені особливостями провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, та включають, зокрема, кадрові вимоги щодо: мінімальної кількості працівників за окремими посадами (у разі якщо це зумовлено особливостями провадження певного виду господарської діяльності, встановлюються вимоги щодо наявності у певних працівників відповідної освіти, кваліфікації та (або) стажу роботи, зокрема у фізичних осіб - підприємців, мінімальної частки кваліфікованих працівників за певними посадами, які уклали трудові договори з ліцензіатом); даних про наявність трудових договорів з усіма найманими працівниками.

40. Відповідно до частин 1 - 3 статті 6 Закону України Закону № 222-VIII орган ліцензування видає ліцензії на право здійснення видів господарської діяльності, зазначених у статті 7 цього Закону.

Види господарської діяльності, на здійснення яких державний колегіальний орган видає ліцензії, встановлюються цим Законом.

Орган ліцензування для цілей цього Закону за відповідним видом господарської діяльності, зокрема, отримує та розглядає заяву з документами, а також повідомлення, подання яких до органу ліцензування передбачено законом, і за результатом їх розгляду приймає рішення про: залишення заяви без розгляду; видачу ліцензії або відмову у видачі ліцензії; переоформлення ліцензії; зупинення дії ліцензії повністю або частково; відновлення дії ліцензії повністю або частково; анулювання ліцензії повністю або частково; розширення або звуження провадження виду господарської діяльності ліцензіатом; видачу інших документів, визначених законом, що стосуються повноважень органу ліцензування.

Рішення органу ліцензування оформлюються організаційно-розпорядчими актами за підписом керівника органу або його заступника згідно з розподілом повноважень.

41. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V в редакції на час виникнення спірних правовідносин) контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов здійснюється органами ліцензування у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

42. Відповідно до частин 2 та 3 статті 19 Закону № 222-VIII контроль за наявністю у суб`єктів господарювання ліцензій здійснюють державні органи, на які згідно із законом покладено функції контролю за наявністю ліцензій.

Контроль за додержанням ліцензіатами ліцензійних умов здійснюють у межах своїх повноважень органи ліцензування, крім Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка здійснює контроль відповідно до Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», шляхом проведення планових і позапланових перевірок відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Позапланові перевірки додержання ліцензіатами ліцензійних умов проводяться на підставах:

1) виявлення в документах, що подаються ліцензіатом до органу ліцензування згідно із цим Законом, інформації, що вказує на недотримання ним ліцензійних умов, - з метою перевірки додержання ліцензіатом ліцензійних умов у відповідній частині;

2) виявлення у державних інформаційних ресурсах (паперових або електронних) інформації, що свідчить про порушення ліцензіатом ліцензійних умов або не узгоджується з інформацією, що подається ліцензіатом органу ліцензування відповідно до вимог цього Закону, - з метою перевірки додержання ліцензіатом ліцензійних умов у відповідній частині або перевірки достовірності відповідної інформації;

3) розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов, виданого за результатами проведення заходу державного нагляду (контролю), - з метою перевірки його виконання;

4) обґрунтованого звернення фізичної особи, фізичної особи - підприємця, юридичної особи про те, що внаслідок порушення ліцензіатом ліцензійних умов такій особі (особам) було завдано матеріальної шкоди або порушено її (їхні) законні права чи інтереси, - з метою перевірки додержання ліцензіатом ліцензійних умов у відповідній частині;

5) повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю) про виявлені під час виконання контрольних повноважень порушення ліцензіатом ліцензійних умов - з метою перевірки додержання ліцензіатом ліцензійних умов у відповідній частині;

6) неподання ліцензіатом в установлений строк органу ліцензування звітності, подання якої передбачено ліцензійними умовами, - з метою перевірки додержання ліцензіатом ліцензійних умов у відповідній частині;

7) наявності загрози життю чи здоров`ю людей, навколишньому природному середовищу або державній безпеці, що безпосередньо пов`язана з провадженням ліцензіатом виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, та документально підтверджена органом державної влади, уповноваженим у відповідній сфері, - з метою перевірки додержання ліцензіатом ліцензійних умов, пов`язаних відповідним випадком;

8) подання ліцензіатом письмової заяви до органу ліцензування про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням.

Позапланова перевірка додержання ліцензіатом ліцензійних умов на підставах, передбачених пунктами 2, 4 і 5 частини 3 цієї статті, здійснюється лише за наявності погодження із спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування, що надається на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування за зверненням органу ліцензування.

Звернення органу ліцензування має містити документальне підтвердження виявлення інформації, передбаченої пунктом 2 частини 3 цієї статті, або завірену ним копію відповідного звернення чи повідомлення, передбаченого пунктом 4 або 5 частини 3 цієї статті.

43. За змістом частини 5 - 8 статті 19 Закону № 222-VIII про проведення позапланової перевірки ліцензіат повідомляється у день перевірки.

Акт перевірки додержання ліцензіатом ліцензійних умов складається в останній день проведення перевірки.

В акті відображаються питання, що перевірялися, та встановлений стан додержання ліцензіатом ліцензійних умов.

У разі встановлення під час перевірки додержання ліцензіатом ліцензійних умов підстав для складання актів, що є підставами для анулювання ліцензії, такі акти складаються як окремі документи в останній день проведення перевірки.

Розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов видається органом ліцензування протягом п`яти робочих днів з останнього дня проведення перевірки у разі виявлення за результатами її проведення порушень ліцензіатом ліцензійних умов.

У разі складення за результатом проведення перевірки акта, що є підставою для зупинення дії ліцензії повністю або частково, розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов не видається.

Ліцензіат, який одержав розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов, зобов`язаний в установлений у розпорядженні строк усунути зазначені порушення та подати до органу ліцензування інформацію про виконання вимог такого розпорядження.

44. Згідно з положеннями частини 7 статті 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

45. Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 630 (далі - Положення № 630 в редакції на час виникнення спірних правовідносин), МОН України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

МОН України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної діяльності, інноваційної діяльності в зазначених сферах, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

46. Підпунктами 44, 44-1 та 44-2 пункту 4 Положення № 630 передбачено, що МОН України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: 44) здійснює ліцензування освітньої діяльності закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної) освіти, а також перевірку дотримання ними ліцензійних умов та атестацію закладів професійної (професійно-технічної) освіти незалежно від їх підпорядкування і форми власності; 44-1) розробляє ліцензійні умови провадження освітньої діяльності та подає їх Кабінетові Міністрів України для затвердження; 44-2) здійснює контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов та за результатами перевірки приймає рішення.

47. Зі змісту наведених положень законодавства можна встановити, що діяльність у сфері вищої освіти підлягає обов`язковому ліцензуванню. Органом ліцензування у цій сфері є МОН України, яке, зокрема, здійснює контроль за дотриманням ліцензійних вимог у сфері вищої освіти, а також перевірку достовірності документів, поданих разом із заявою на отримання ліцензії. Така перевірка проводиться з дотриманням вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності». У разі виявлення порушення ліцензійних вимог МОН України видає розпорядження, в якому визначає строк усунення таких порушень, крім випадків, якщо за результатом перевірки було складено акт, що є підставою для зупинення дії ліцензії.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.01.2023 у справі № 640/22679/20.

48. Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що МОН України проведено позапланову перевірку позивача, за результатом якої складено Акт від 30.10.2024 № 10.3-12-75 та Акт про ненадання документів від 30.10.24 № 10.3-12-78 на підставі яких позивачу спірним наказом МОН України від 05.11.2024 № 646-л анульовано ліцензії на провадження освітньої діяльності на підставі пункту 10 частини 12 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

49. Зі змісту зазначеного вище наказу МОН України слідує, що нормативними підставами для його прийняття є пункт 10 частини 12 статті 16 Закону № 222-VIII та пункт 8 Положення № 630, а фактичними підставами є Наказ МОН України від 25.10.2024 № 634-л «Про позапланову перевірку ВНЗ МТУ «Миколаївська політехніка», результати позапланової перевірки, що зазначені в акті перевірки та акті про ненадання органу ліцензування ВНЗ МТУ «Миколаївська політехніка» документів, інформації про предмет перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування під час перевірки від 30.10.2024 № 10.3-12-78.

50. Судом апеляційної інстанції вірно звернута увагу на те, що висновок відповідача, щодо факту ненадання навчальним закладом під час перевірки певних документів на письмову вимогу посадових осіб МОН України від 29.10.24, який зафіксований актом від 30.10.2024 № 10.3-12-78 про ненадання документів ґрунтувався на тому, що ненадання витребуваних документів є належною підставою для анулювання спірним Наказом відповідача від 05.11.2024 № 646-л виданих позивачу ліцензій на провадження освітньої діяльності на підставі пункту 10 частини 12 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

51. Частиною 12 статті 16 Закону № 222-VIII визначені підстави для прийняття органом ліцензування рішення про анулювання ліцензії повністю або частково.

52. Відповідно до пункту 10 частини 12 статті 16 Закону № 222-VIII підставою для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії повністю або частково є акт про ненадання органу ліцензування ліцензіатом документів, інформації про предмет перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування під час перевірки.

53. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 7 Закону № 222-VIII ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, зокрема, освітня діяльність, яка ліцензується з урахуванням особливостей, визначених спеціальними законами у сфері освіти.

54. Спеціальним Законом, який визначає основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, є Закон України «Про вищу освіту», пунктом 1 частини 3 статті 24 якого передбачено, що ліцензія на провадження освітньої діяльності надається рішенням органу ліцензування про надання суб`єкту господарювання права на провадження освітньої діяльності на певному рівні вищої освіти в межах ліцензованого обсягу або на провадження освітньої діяльності за освітньою програмою, що передбачає присвоєння професійної кваліфікації з професій, для яких запроваджено додаткове регулювання, в межах визначеного для такої програми ліцензованого обсягу додатково до ліцензованого обсягу на відповідному рівні.

55. З аналізу наведеної правової норми вбачається, що у разі застосування уповноваженим органом ліцензування Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» під час видачі або анулювання ліцензій закладам вищої освіти слід переважно застосовувати норми Закону України «Про вищу освіту». З огляду на це, Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» є загальним нормативно-правовим актом, за принципом превалювання спеціальної норми над загальною, положення Закону України «Про вищу освіту» є спеціальними нормами у галузі вищої освіти.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 821/2095/16, від 17.04.2019 у справі № 826/11714/18, від 10.12.2019 у справі № 826/3111/17.

56. Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про вищу освіту» підстави для прийняття рішення про припинення дії ліцензії:

1) заява закладу вищої освіти про припинення дії власної ліцензії повністю або частково;

2) наявність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про державну реєстрацію припинення юридичної особи;

3) акт про невиконання розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов провадження освітньої діяльності у сфері вищої освіти;

4) акт про повторне порушення закладом вищої освіти ліцензійних умов. Повторним порушенням закладом вищої освіти ліцензійних умов вважається вчинення протягом двох років з дня видання центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов нового порушення хоча б однієї з вимог ліцензійних умов, щодо якої видавалося таке розпорядження;

5) акт про виявлення недостовірних відомостей у документах, поданих закладом вищої освіти разом із заявою про отримання ліцензії;

6) акт про відмову закладу вищої освіти у проведенні органом ліцензування перевірки;

7) несплата за видачу ліцензії;

8) відсутність провадження освітньої діяльності ліцензіатом на певному рівні вищої освіти або за певною освітньою програмою, що передбачає присвоєння професійної кваліфікації з професій, для яких запроваджено додаткове регулювання, протягом 365 днів.

57. Таким чином частина 4 статті 24 Закон України «Про вищу освіту» є спеціальною нормою, яка визначає виключні правові підстави для прийняття рішення про припинення дії ліцензії на провадження освітньої діяльності, по відношенню до частини 12 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», яка визначає загальні підстави для припинення дії ліцензії у всіх видах господарської діяльності, які підлягають ліцензуванню.

58. При цьому, Закон України «Про вищу освіту» не передбачає, що інші підстави для припинення дії ліцензії на провадження освітньої діяльності можуть бути передбачені іншими законами, зокрема Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

59. Суд звертає увагу на те, що саме на виконання вимог Закону України «Про вищу освіту» відповідачем за результатами проведеної перевірки навчального закладу, в ході якої були виявлені певні порушення в діяльності навчального закладу, що відображені в Акті перевірки, видано Розпорядження про усунення суб`єктом господарювання порушень вимог ліцензійних умов провадження освітньої діяльності від 30.10.2024 № 9/9-р, яким навчальний заклад було зобов`язано усунути виявлені порушення протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня до 20.11.2024, інформацію про усунення порушень надати на адресу органу державного нагляду (контролю) у письмовій формі до 21.11.2024 та попереджено, що невиконання цього розпорядження є підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії на підставі пункту 2 частини 20 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

60. Виходячи із зазначеного, Законом України «Про вищу освіту» (пункт 3 частина 4 статті 24), так і за Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» (пункт 2 частини 12 статті 16) визначено, що виявлені порушення під час перевірки можуть бути підставою для припинення дії ліцензії лише в тому разі, якщо ці порушення не будуть усунуті протягом встановленого строку.

61. При цьому, як встановлено матеріалами справи, в рамках спірних правовідносин відповідач прийняв спірне рішення про анулювання (припинення) ліцензій на провадження освітньої діяльності 05.11.2024 без фіксації факту невиконання навчальним закладом вимог Розпорядження про усунення виявлених порушень від 30.10.2024 № 9/9-р та до спливу строку, який надав навчальному закладу сам відповідач для усунення таких порушень.

62. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що прийняття відповідачем у спірних правовідносинах наказу про анулювання ліцензій на провадження освітньої діяльності на підставі пункту 10 частини 12 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та акту від 30.10.2024 № 10.3-12-78 про ненадання документів є неправомірним, так як це не відповідає приписам частини 4 статті 24 Закон України «Про вищу освіту», яка є спеціальною нормою, що визначає підстави для припинення ліцензій на провадження освітньої діяльності.

63. Суд зазначає, що передбачена пунктом 10 частини 12 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» підстава для прийняття органом ліцензування рішення про анулювання ліцензії як акт про ненадання органу ліцензування ліцензіатом документів, інформації про предмет перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування під час перевірки, може бути застосована в тому випадку, якщо внаслідок такого ненадання проведення перевірки стало неможливим.

64. Фактично зміст пункту 10 частини 12 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» доповнює інший пункт цієї норми, а саме пункт 8, відповідно до якого підставою для прийняття органом ліцензування рішення про анулювання ліцензії є акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування, оскільки передбачені цими пунктами обставини унеможливлюють проведення перевірки.

65. Таким чином, проведення перевірки внаслідок ненадання документів буде неможливим в тому випадку, якщо до перевірки не надано жодного документу стосовно предмету перевірки, або не надано такого обсягу документів, що виключає можливість проведення, та може бути кваліфіковано, як ухилення суб`єкта господарювання від проведення перевірки.

66. Передбачена пунктом 6 частини 4 статті 24 Закон України «Про вищу освіту» підстава для прийняття рішення про анулювання ліцензії на провадження освітньої діяльності, як відмова закладу вищої освіти у проведенні перевірки, фактично включає в себе і ненадання документів для перевірки, внаслідок чого проведення перевірки стає неможливим.

67. Виходячи із зазначеного, ненадання суб`єктом господарювання окремих документів з числа тих, які вимагались для проведення перевірки, не створює автоматично підстав для прийняття рішення про анулювання ліцензії згідно пункту 10 частини 12 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», а інше тлумачення цієї норми надавало б можливість приймати рішення про анулювання ліцензії навіть у випадку ненадання одного документа з переліку тих, що вимагались для її проведення.

68. При цьому, як встановлено матеріалами справи, що актом від 30.10.2024 № 10.3-12-78 про ненадання документів зафіксовано ненадання позивачем лише частини тих документів, які відповідач вимагав надати для проведення перевірки письмовою вимогою від 29.10.2024.

69. Суд зазначає, що ненадання таких документів не перешкодило відповідачу провести відповідну перевірку навчального закладу, виявити певні порушення в діяльності навчального закладу, скласти відповідний акт перевірки та видати позивачу розпорядження про усунення виявлених порушень від 30.10.2024 № 9/9-р.

70. Виходячи із зазначеного, ненадання позивачем певних документів з того переліку документів, які відповідач вимагав надати для проведення перевірки письмовою вимогою від 29.10.2024, не зробило проведення перевірки неможливою, а тому в рамках спірних правовідносин відсутня передбачена пунктом 10 частини 12 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» підстава для прийняття рішення про анулювання ліцензії.

71. Також, судом апеляційної інстанції вірно звернута увагу на непослідовність правозастосовної діяльності відповідача у спірних правовідносинах, яка полягає в тому, що розпорядженням про усунення виявлених порушень від 30.10.2024 № 9/9-р. відповідач спочатку вимагає від позивача усунути виявлені перевіркою порушення до 20.11.2024, не зупиняючи діяльність навчального закладу, а спірним наказом від 05.11.2024 № 646-л анулює видані позивачу ліцензії на провадження освітньої діяльності, тим самим фактично припиняючи діяльність цього навчального закладу ще до спливу строку, який сам відповідач надав позивачу на усунення виявлених порушень.

72. Враховуючи викладений Верховним Судом висновок, а також встановлені у цій справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що наказ Міністерства освіти і науки України від 05.11.2024 № 646-л «Про результати позапланової перевірки Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» є таким, що прийнятий з порушенням встановленої Законом України «Про вищу освіту» процедури, без наявності, передбаченої частиною 4 статті 24 вказаного Закону, підстави прийняття рішення про припинення дії ліцензії (повністю або частково).

73. Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову. Доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують.

74. Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

75. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

76. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

77. У справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, Рішення від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини звернув увагу, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

78. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

79. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

80. Ураховуючи викладене, Верховний Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу Міністерства освіти та науки України без задоволення, а постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2025 - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Міністерства освіти та науки України залишити без задоволення.

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2025 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді С.Г. Стеценко

А.І. Рибачук

Л.В. Тацій