Справа № 340/519/25
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2026-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року

м. Київ

справа № 340/519/25

адміністративне провадження № К/990/45041/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Коваленко Н.В., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02.09.2025 (колегія суддів: Олефіренко Н.А., Дурасова Ю.В., Божко Л.А.) у справі № 340/519/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) у січні 2025 року звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач, ГУПФУ в Кіровоградській області) від 16.01.2025 щодо відмови йому в перерахунку довічного грошового утримання;

- зобов`язати ГУПФУ в Кіровоградській області здійснити йому перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з розрахунку 50 % від суддівської винагороди, визначеної у довідці ТУ ДСА в Кіровоградській області № 3, 4 від 09.01.2025 "Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці", без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.01.2023.

2. Кіровоградський окружний адміністративний суд рішенням від 01.04.2025 адміністративний позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУ ПФУ в Донецькій області) від 16.01.2025 № 89 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .

Зобов`язав ГУ ПФУ в Донецькій області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці:

- з 01.01.2023, виходячи з розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеного в довідці № 3 від 09.01.2025, виданій ТУ ДСА в Кіровоградській області,

- з 01.01.2024, виходячи з розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеного в довідці № 4 від 09.01.2025, виданій ТУ ДСА в Кіровоградській області, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позову відмовив.

3. Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 02.09.2025 рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 скасував. Ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позову.

4. Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

5. Верховний Суд ухвалою від 05.11.2025 відкрив касаційне провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

6. Відзив на касаційну скаргу не надходив.

7. У зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглядається в порядку письмового провадження.

8. Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Суди встановили, що ОСОБА_1 є суддею у відставці з 2017 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Позивач з листопада 2003 року по 09.02.2017 працював на посаді судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 09.02.2017 № 207/0/15-17 позивача звільнено з посади судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області та з 22.02.2017 одержує щомісячне довічне грошове утримання у відсотковому розмірі грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

25.06.2024 позивач звернувся із заявами до ТУ ДСА в Кіровоградській області про видачу довідок для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01.01.2023 у розмірі 2684,00 грн та з 01.01.2024 у розмірі 3028,00 грн.

25.06.2024 ТУ ДСА в Кіровоградській області листом № 1021/24 повідомило позивача, що посадовий оклад судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області протягом 2020 - 2024 років не підвищувався та становить 63 060,00 грн, тому підстави для видачі довідки для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01.01.2023 у розмірі 2684,00 грн, а з 01.01.2024 у розмірі 3028,00 грн, відсутні.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.09.2024, яке набрало законної сили 18.12.2024, визнано протиправними дії ТУ ДСА в Кіровоградській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01.01.2023 у розмірі 2684,00 гривні та з 01.01.2024 у розмірі 3028,00 грн.

Зобов`язано ТУ ДСА в Кіровоградській області видати ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01.01.2023 у розмірі 2684 грн, а з 01.01.2024 у розмірі 3028,00 грн.

09.01.2025 ТУ ДСА в Кіровоградській області видало ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 3, 4 від 09.01.2025.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. До заяви долучив довідку № 3 від 09.01.2025 станом на 01.01.2023 та № 4 від 09.01.2025 року станом на 01.01.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці.

За принципом екстериторіальності заяву було передано та розглянуто ГУ ПФУ в Донецькій області.

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області № 89 від 16.01.2025 позивачу відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Підставою відмови зазначено, що оскільки зміни розміру складових суддівської винагороди суддів, які працюють на відповідній посаді, з 01.01.2024 не відбулося, тому відсутні законодавчі підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вважаючи оспорюване рішення про відмову в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі довідок від 09.01.2025 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці, у пенсійного органу виник обов`язок здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаної довідки, з урахуванням раніше виплачених сум.

Суд відмовив у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Кіровоградській області, яке не здійснювало розгляд заяви позивача про перерахунок, а тому відсутні підстави для покладання на нього обов`язку здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок. Оскільки є доведеною протиправність рішення ГУ ПФУ в Донецькій області, то дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, ГУ ПФУ в Донецькій області.

11. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що Законом про бюджет на 2021 рік (як і на 2022, 2023 та 2024 роки) встановлено прожитковий мінімум для деяких категорій працездатних осіб: працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні.

Суд вважав, що окремими приписами законів України про Державний бюджет України на 2021- 2024 роки з 1 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.

Вказав, що наведені приписи вказаних законів України про Державний бюджет України на 2021- 2024 роки є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу позивача, відповідач діяв на законних підставах.

ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

12. Касаційна скарга обґрунтована тим, що позивач має статус судді у відставці та вважає, що має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок про суддівську винагороду, яка видається за умови зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на підставі закону про Державний бюджет на відповідний рік.

Проте відповідач відмовив у здійсненні перерахунку, посилаючись на те, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2023 та протягом 2024 року залишався незмінним та становив 2102 грн.

Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовав норму права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 10.11.2021 у справі №400/2031/21, від 30.11.2021 у справі № 360/503/21, від 02.06.2023 у справі №400/4904/21, від 13.07.2023 у справі № 380/1233/22, від 24.07.2023 у справі №280/9563/21, від 25.07.2023 у справі № 120/2006/22-а, від 26.07.2023 у справі №240/2978/22, від 27.07.2023 у справі № 240/3795/22, від 20.11.2023 у справі №120/709/22-а та від 12.09.2024 у справі № 580/2522/24.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також враховуючи межі касаційного перегляду справи, визначені статтею 341 КАС України, колегія суддів виходить із такого.

14. Ключовим питанням для вирішення спірних правовідносин у цій справі є наявність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок, виданих з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законами України про Державний бюджет України на 2023 та 2024 рік. Суть спору полягає у визначенні, який саме прожитковий мінімум, установлений цим Законом, підлягає застосуванню при обчисленні суддівської винагороди для цілей перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці - загальний прожитковий мінімум для працездатних осіб чи спеціальний, передбачений для визначення базового розміру посадового окладу судді, а також у з`ясуванні, чи є інформація, зазначена в довідці про суддівську винагороду, визначальною для встановлення відповідного прожиткового мінімуму при здійсненні перерахунку.

15. Подібні правовідносини були предметом перегляду Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, за результатами чого винесено постанову від 17.02.2026 у справі № 200/2309/25.

16. Питання виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці врегульоване статтею 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", частиною четвертою якого встановлено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

17. Відповідно до частини першої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

18. Так, за змістом абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб було встановлено у розмірі 2684 гривні.

19. Водночас згідно з абзацом п`ятим цієї статті прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, було встановлено у розмірі 2102 гривні.

20. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

21. Таким чином Законами України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" та "Про Державний бюджет України на 2024 рік" для визначення базового розміру посадового окладу судді передбачена спеціальна розрахункова величина, розмір якої становить 2102,00 грн.

22. Питання визначення розміру суддівської винагороди врегульовано статтею 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в його преамбулі), є законом про судоустрій в розумінні частини другої статті 130 Конституції України), зокрема, пунктом 1 частини третьої якої визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

23. Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

24. Відповідно до статті 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

25. Зазначеною нормою Закону України "Про прожитковий мінімум" визначено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

26. Статтею 4 Закону України "Про прожитковий мінімум" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

27. Слід зазначити, що Законом України "Про прожитковий мінімум" не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді". Вказаним законом судді не віднесені до окремої соціальної чи демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

28. Натомість статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" та статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" разом із встановленням на 01 січня 2023 року та 01 січня 2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2684 грн та 3028,00 грн відповідно був введений такий вид прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді", розмір якого становить 2102,00 грн.

29. Варто зазначити, що зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди, а також в Закон України "Про прожитковий мінімум" щодо визначення розміру прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, немає.

30. Водночас Закон України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" та Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

31. Суд наголошує, що Закон України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" та на наступний рік не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

32. Законом України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги повинен братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Зазначена конституційна гарантія незалежності суддів не може зазнавати змін без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, тобто суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

33. Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року (2864 грн) та 01 січня 2024 року (3028,00 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн), на підставі абзацу 5 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", є протиправною.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2024 року у справі № 580/2522/24, від 13 листопада 2024 року у справі №200/1707/24, від 20 лютого 2025 року у справі № 420/3716/24.

34. Отже, Верховний Суд констатує, що ГУПФУ в Донецькій області, відмовляючи позивачеві як судді у відставці в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, на тій підставі, що станом на 01 січня 2023 року та 01 січня 2024 розмір прожиткового мінімуму, який застосовується для обрахунку посадового окладу судді місцевого суду не змінювався, діяло необґрунтовано та всупереч вимог частини другої статті 130 Конституції України і частини третьою статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

35. Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.02.2026 у справі №200/2309/25 сформував такий висновок щодо спірних правовідносин:

у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік станом на 1 січня, а також зумовленим цим зростанням розміру суддівської винагороди, розрахунок якої здійснюється на основі прожиткового мінімуму, у суддів у відставці виникає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання;

для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік та, відповідно, у разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня наявні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

36. При цьому колегія суддів вважає за необхідне вказати на безпідставність посилань суду апеляційної інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в її постанові від 04.04.2025 у справі № 240/9028/24 під час розгляду цієї cправи з огляду на таке.

37. Так у справі № 240/9028/24 спірні правовідносини стосувались проведення розрахунку при звільненні та виключенні зі штату судді Вищого адміністративного суду України, зокрема, обрахунку розміру суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги у зв`язку з відставкою судді.

38. Натомість, у справі, яка розглядається, предмет спору стосується перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді місцевого суду у відставці, зокрема, наявності підстав для здійснення такого перерахунку, у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на перше січня 2023 та 2024 року.

39. Отже, відмінність спірних правовідносин та фактичних обставин у справі № 240/9028/24 та у справі, що розглядається, виключає можливість застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у її постанові від 24.04.2025 у зазначеній справі, під час розгляду цього спору, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, застосувавши правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в зазначеній постанові, без оцінки її релевантної до встановлених обставин цієї справи, дійшов помилкового висновку щодо правомірності відмови у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

40. Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно з пунктом 6 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.

Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів та оформляється відповідно до вимог розділу III цього Порядку.

41. Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 3-1 приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання, органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, здійснюється відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

42. Згідно з пункту 4.2 № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

43. У справі, яка розглядається суди встановили, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Донецькій області, рішенням якого ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання.

44. Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

45. Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії зобов`язального характеру щодо перерахунку позивачу довічного грошового утримання має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував це питання, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Донецькій області.

46. Водночас колегія суддів вважає за необхідне зазначити ще й на наступне.

47. Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

48. Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

49. Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

50. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

51. Верховний Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

52. Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

53. Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 сформував висновки щодо застосування строку звернення до суду у спорах щодо перерахунку пенсії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

54. Предметом спору у цій справі є перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, а не пенсії, проте це не змінює загальних підходів у питанні застосування процесуальних строків. Слід враховувати, що довічне грошове утримання є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі його розмір відомий судді у відставці, який його отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації чи був здійснений належний перерахунок, з якого прожиткового мінімуму обчислений, або отримати довідку та звернутись із заявою для здійснення перерахунку.

55. При цьому Закон України "Про судоустрій і статус суддів" чи будь-який інший нормативний акт в частині, що регулює питання виплати довічного грошового утримання не встановлює спеціальних строків щодо захисту прав суддів у відставці, зокрема, звернення до суду із позовом про перерахунок та виплату довічного грошового утримання.

56. Отже, з дня отримання довічного грошового утримання особою, якій воно призначене, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

57. Водночас позивач звернувся до суду з позовом у січні 2025, заявивши позовні вимоги про перерахунок довічного грошового утримання, починаючи з 01 січня 2023 року. При цьому клопотання про поновлення строку не заявив.

58. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

59. При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

60. З матеріалів справи вбачається, що позивач клопотання про поновлення строку звернення до суду не заявив, водночас судом першої інстанції не надано оцінки поважності причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом, не встановлено, коли позивач дізнався або міг дізнатись про порушення його прав.

61. На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

62. Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.

63. Зважаючи, на результат касаційного перегляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02.09.2025 та рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 скасувати.

Справу № 340/519/25 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. Ю. Бучик

Судді: Н. В. Коваленко

А. І. Рибачук