Справа № 160/21548/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2026-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2026 року м. Дніпросправа № 160/21548/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 ( суддя Горбалінський В.В.) в адміністративній справі №160/21548/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року по 09.01.2017 року;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 та не виплати на визначений пенсіонером банківський рахунок;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 07.10.2009 року по 09.01.2017 року з компенсацією втрати частини доходу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 року з компенсацією втрати частини доходу та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок, за заявою поданою представником.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 року на визначений нею банківський рахунок, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 , поданої її представником, від 17.02.2023 року про виплату пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 , подану її представником, від 17.02.2023 року про виплату пенсії.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року по справі № 160/21548/23 набрало законної сили 11.11.2024 року.

21.07.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю задоволено.

Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/21548/23 від 30.10.2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року по справі № 160/21548/23.

21.08.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із звітом про виконання судового рішення.

05.09.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.08.2025 року про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2022 року по справі №160/21548/23.

Клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про звільнення від сплати штрафу за наслідком відмови у прийнятті звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року по справі №160/21548/23 задоволено.

Звільнено керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від сплати штрафу відповідно до ч.3 ст.382-3 КАС України за наслідком відмови у прийнятті звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року по справі №160/21548/23.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до статті 382 КАС України в місячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали суду, подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 30.10.2023 року по справі №160/21548/23.

22.10.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.10.2025 року про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 по справі № 160/21548/23.

Клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про звільнення від сплати штрафу за наслідком відмови у прийнятті звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 по справі № 160/21548/23 задоволено.

Звільнено керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від сплати штрафу відповідно до ч.3 ст.382-3 КАС України за наслідком відмови у прийнятті звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року по справі №160/21548/23.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до статті 382 КАС України в місячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали суду, подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 30.10.2023 року по справі №160/21548/23.

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із звітом про виконання рішення суду.

В даному звіті відповідач зазначив, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 по справі № 160/21548/23 Головним управлінням поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 (копія протоколу з підсистеми ППВП наявне в матеріалах судової справи). Заборгованість по пенсії за період з 01.03.2022 по 30.09.2025 в сумі 57 561,52 грн та заборгованість по компенсації втрати частини доходів у сумі 6 480,35 грн (копія протоколу про проведення індивідуального перерахунку додається) перераховані для виплати 23 вересня 2025 року через особистий рахунок ОСОБА_1 , який відкрито в банківській установі АТ Ощадбанк? (копії витягу з відомості на виплату пенсій, грошової допомоги та заяви від 18.10.2024 із зазначенням рахунку в АТ Ощадбанк? додаються). У вересні 2025 року пенсійні кошти ОСОБА_1 в загальній сумі 64 041,87 не були зараховані банківською установою АТ Ощадбанк? у зв`язку з невідповідністю реквізитів.

У січні 2026 року поточний рахунок для зарахування пенсії ОСОБА_1 змінено відповідно до зазначених банком у заяві реквізитів, поданій її представником. Заборгованість по пенсії за період з 01.03.2022 по 31.01.2026 у сумі 62 916,08 грн та компенсація втрати частини доходів у сумі 6 480,35 грн будуть виплачені через її особистий рахунок, який відкрито в банківській установі АТ Ощадбанк?, у найближчий виплатний період.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 року заяву про затвердження звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року по справі № 160/21548/23 задоволено.

Прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року по справі № 160/21548/23.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, відмовити в прийнятті звіту, накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області штраф за не виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року по справі № 160/21548/23. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати новий звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року по справі № 160/21548/23 .

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно прийняв звіт відповідача, оскільки останнім рішення суду не виконано, відповідачем, не виплачується пенсія позивачу у належному розмірі.

Апеляційним судом справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду колегія суддів дійшла таких висновків.

Так, пункт 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства відносить обов`язковість судового рішення.

У статті 129-1 Конституції України вказано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами другою, четвертою статті 13 Закону України від 02.60.2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Подібні за змістом норми щодо обов`язковості судового рішення закріплено у процесуальних кодексах України.

Зокрема, частинами першою - третьою статті 14 КАС України та частинами першою та другою статті 370 КАС України, визначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

На важливість належного виконання судового рішення неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України.

Так, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду із цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Крім того, в абзаці п`ятому підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист; набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2018 року №10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

ЄСПЛ у пункті 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

ЄСПЛ у рішенні від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії" (заява №28342/95) вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Таким чином, обов`язковість судового рішення та його виконання є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтею 13 Закону №1402-VIII та статтею 14 КАС України.

Положеннями частини першої та другої статті 382 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, КАС України передбачено спеціальні норми, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому статтями 382, 383 КАС України.

Зазначені правові норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Матеріалами справи встановлено, що на підтвердження виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року по справі № 160/21548/23 до звіту Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано протокол перерахунку пенсії за період з 01.03.2022 - 31.01.2026, номер о/р 62, зі змісту якого вбачається «ОСНОВНИЙ СПОСІБ ВИПЛАТИ БАНК», «Номер вкладу UA0402978». Вказані дані відповідають змісту заяви ОСОБА_1 про виплату пенсії або грошової допомоги від 18.10.2024 року.

Ознайомившись зі змістом звіту, колегія суддів вважає, що надані відповідачем докази свідчать про здійснення перерахунку пенсії позивача, поновлення її виплати; виплати на рахунок, зазначений позивачем. Тобто, надані докази свідчать про виконання рішення суду у спосіб, який таким рішенням встановлено.

Колегія суддів зазначає, що спір, який становив предмет спору у цій справі та який був вирішений судом, не стосувався конкретного розміру пенсії, сподівання на який мав позивач, рішенням не було зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії до конкретно визначеного розміру чи у відповідності до ти чи інших нормативно-правових актів, які б могли вказувати на розмір пенсії, що повинен становити на час поновлення виплати цієї пенсії, тому аргументи позивача про неправильність, на його думку, визначення розміру пенсії не можуть бути підставою для неприйняття звіту.

Стосовно аргументів позивача про те, що відповідачем не виплачено суму заборгованості, яка виникла внаслідок перерахунку пенсії, колегія суддів зазначає, що фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України. Невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України, в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. З цих підстав неможливо стверджувати про наявність умислу відповідача на невиконання рішення суду, що свідчить про відсутність підстав для застосування до керівника пенсійного органу штрафу за невиконання рішення суду.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірному випадку були наявні підстави для прийняття звіту відповідача.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 в адміністративній справі №160/21548/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 20 березня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 24 березня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова