Справа № 140/16831/25
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2026-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року ЛуцькСправа № 140/16831/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Міністерства культури України до Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної (військової) адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Ковельської окружної прокуратури (далі керівник, позивач) в інтересах держави в особі Міністерства культури України звернувся з позовом до Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної (військової) адміністрації (далі Управління, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності як правонаступника зобов`язань, прав та обов`язків Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації, щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Нова Вижва-1 (городище пізньосередньовічної доби), розташоване в с. Нова Вижва в урочищі «Замок», Ковельський район, Волинська область, та неподання до Міністерства культури України пропозицій про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; зобов`язання як правонаступника зобов`язань, прав та обов`язків Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації, вчинити дії, спрямовані на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Нова Вижва-1 (городище пізньосередньовічної доби), розташоване в с. Нова Вижва в урочищі «Замок», Ковельський район, Волинська область, та подання пропозицій до Міністерства культури України про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на території Старовижівської селищної ради Ковельського району наявний об`єкт культурної спадщини Нова Вижва-1 (городище пізньосередньовічної доби), розташований в с. Нова Вижва в урочищі «Замок», Ковельський район, Волинська область. Вказаний об`єкт культурної спадщини занесений до переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області за видом «археологія» наказом управління культури і туризму облдержадміністрації від 29.12.2009 № 151 «Про затвердження переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області».

Позивач зазначає, що на даний об`єкт органами охорони культурної спадщини не забезпечено виготовлення паспорту та іншої облікової документації згідно з вимогами Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженому наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158, у редакції наказу Міністерства культури України від 27.06.2019 № 501 із інформації Міністерства культури України, встановлено, що в Державному реєстрі нерухомих пам`яток України, як місцевого, так і національного значення, відсутня інформація про вказану пам`ятку культурної спадщини.

Покликаючись на норми Закону України від 08.06.2000 №1805-ІІІ Про охорону культурної спадщини (далі - Закон №1805-III), Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 №158 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.04.2013 за №528/23060, далі - Порядок №158, зі змінами), прокурор зазначив, що Управління як уповноважений орган зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на вказаний щойно виявлений об`єкт культурної спадщини та подати пропозиції до МКСК України про його занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Однак відповідач упродовж тривалого часу (з 2009 року (дата занесення об`єкта до переліку щойно виявлених об`єктів)) вчиняв протиправну бездіяльність, що привело до того, що по даний час вищезгаданий об`єкт не внесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, що призводить до порушення правового режиму їх використання.

Позивач переконаний, що невнесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України щойно виявленого об`єкта культурної спадщини Нова Вижва-1 (городище пізньосередньовічної доби), яке перебуває у такому статусі уже п`ятнадцятий рік поспіль та не має статусу пам`ятки, сприяє його використанню не за призначенням та, як наслідок, можливому знищенню. Вказане стосується і земельної ділянки, яка відповідно до вимог чинного законодавства належить до земель історико-культурного призначення та є виключно державною власністю.

Прокурор зазначив, що звертається до суду із цим позовом з метою захисту інтересів держави та набуває статусу позивача з огляду на те, що у цьому випадку відсутній орган, який уповноважений здійснювати представництво інтересів держави у спірних правовідносинах.

Ухвалою судді від 05.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (а.с.58).

У відзиві на позовну заяву від 20.01.2026 представник відповідача проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити повністю з огляду на наступне (а.с.62-71).

Вказав, що спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини, повноваження якого поширюються на територію Старовижівської селищної ради, не подавав Управлінню матеріали моніторингу об`єкта, що є доказом відсутності у відповідача повного пакету документів, необхідного для підготовки подання пропозицій до Міністерства про внесення об`єкту до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Зауважив, що ні нормами Закону, ні нормами попередніх редакцій Порядку, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, не встановлювалося конкретних строків для подання пропозицій про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, що цілком правомірно обумовлено специфікою дослідження та обліку окремих об`єктів культурної спадщини.

Додатково зазначив, що на час взяття об`єкта культурної спадщини на облік Законом в чинній редакції не було встановлено термінів щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлені об`єкти культурної спадщини. Крім того, Порядок обліку об`єктів культурної спадщини, затверджений наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.04.2013 за № 528/23060, набув чинності 11.03.2013. Обласна державна адміністрація відповідно до пункту 4.8. розділу IV Порядку, забезпечує складання облікової документації на об`єкти культурної спадщини, а не виготовляє її. Натомість згідно з пунктом 15 частини 2 статті 6 Закону, пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідно до його компетенції у сфері охорони культурної спадщини вживає заходи щодо складання відповідної облікової документації на об`єкти культурної спадщини, а також виконує функції Замовника та укладає з цією метою контракти на дослідження нерухомих об`єктів культурної спадщини. Після виготовлення виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, на територіях яких знаходяться об`єкти культурної спадщини, облікової документації, ця документація підписується керівником органу охорони культурної спадщини.

Враховуючи наведене, з врахуванням доказів, описаних фактичних обставин, Управління категорично заперечує проти позову.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

На території Старовижівської селищної ради Ковельського району наявний об`єкт культурної спадщини Нова Вижва-1 (городище пізньосередньовічної доби), розташований в с. Нова Вижва в урочищі «Замок», Ковельський район, Волинська область.

Вказаний об`єкт культурної спадщини занесений до переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області за видом «археологія» наказом управління культури і туризму облдержадміністрації від 29.12.2009 № 151 «Про затвердження переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області».

Як встановлено із інформації Міністерства культури України, в Державному реєстрі нерухомих пам`яток України, як місцевого, так і національного значення, відсутня інформація про вказану пам`ятку культурної спадщини, що свідчить про те, що на даний об`єкт органами охорони культурної спадщини не забезпечено виготовлення паспорту та іншої облікової документації.

22.05.2024 Ковельською окружною прокуратурою було скеровано запит на адресу Міністерства культури та інформаційної політики України, оформленого листом №52/2-649ВИХ-24 стосовно надання інформації про наявність облікової документації на вищезгаданий об`єкт культурної спадщини.

Згідно листів Волинської обласної військової (державної) адміністрації від 29.04.2024 №3576/02.1-24/2-24, Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації від 25.06.2025 № 1025/02.1-24/2-25, від 25.11.2025 №1911/02.1-24/2-25, а також листів Міністерства культури та стратегічних комунікацій України від 17.06.2024 та 26.06.2025, подання (пропозиції) про занесення щойно виявленого об`єкту культурної спадщини: Нова Вижва-1 (городище пізньосередньовічної доби) до Державного реєстру нерухомих пам`яток України Департаментом, а згодом і Управлінням до МКІП (в подальшому до МКСК та Мінкульта) не скеровувалося.

Станом на дату надання цієї відповіді заходи щодо занесення вказаного об`єкту до Державного реєстру відповідачем не вживалися.

Таким чином, внаслідок бездіяльності уповноваженого органу об`єкт культурної спадщини Нова Вижва-1 (городище пізньосередньовічної доби), розташований в с. Нова Вижва в урочищі «Замок», Ковельський район, Волинська область починаючи з 2009 року не занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України "Про прокуратуру" та статтею 53 КАС України.

Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 23 цього Закону представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Як визначено частинами четвертою, п`ятою статті 53 КАС України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надані повноваження органу виконавчої влади.

При вирішенні справи суд бере до уваги, що інтереси держави є оціночним поняттям, а тому прокурор в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.12.2019 у справі № 920/121/19, суд зазначає, що поняття інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 19.09.2019 у справі № 815/724/15, від 17.10.2019 у справі № 569/4123/16-а).

Державний інтерес знаходить свій вияв у підтримці такого стану суспільних відносин, який би повною мірою відповідав конституційним засадам правового регулювання та забезпечував баланс інтересів усіх членів суспільства в їх взаємовідносинах між собою та державою.

З наведеного слідує, що інтереси держави спрямовані на забезпечення гарантій державної влади та ефективного функціонування її інститутів та органів задля захисту та реалізації прав і свобод територіальних громад.

Обґрунтовуючи інтереси держави прокурор, зазначає, що спір у цій справі стосується бездіяльності відповідача щодо невжиття заходів, спрямованих на виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини за видом "історія" об`єкт нерухомості для подальшого знесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внаслідок чого існує загроза руйнування пам`ятки історії та культури, знищення історичної спадщини громади. Порушення інтересів держави у спірному випадку полягає у необхідності неухильного дотримання вимог національного та міжнародного законодавства в сфері охорони культурної спадщини.

Суд враховує, що в даному випадку спеціально уповноваженим державою органом на забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини є Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної (військової) адміністрації. Разом з тим, тривале невиконання відповідачем вимог чинного законодавства щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини Нова Вижва-1 (городище пізньосередньовічної доби), розташований в с. Нова Вижва в урочищі «Замок», Ковельський район, Волинська область для подальшого знесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та не вжиття необхідних заходів, стало підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом.

Отже, суд вважає наявними передбачені частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом, держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України "Про охорону культурної спадщини" від 08.06.2000 №1805-III (далі - Закон № 1805-ІІІ), преамбулою якого закріплено, що об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Згідно з визначеннями, які наведені у статті 1 Закону № 1805-ІІІ:

- об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

- пам`ятка культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (не включення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;

щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону;

- облікова документація - документація, що формується в порядку обліку об`єктів культурної спадщини та містить дані щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень.

Згідно зі статтею 2 Закону № 1805-ІІІ за видами об`єкти культурної спадщини поділяються на: археологічні; історичні; об`єкти монументального мистецтва; об`єкти архітектури; об`єкти містобудування; об`єкти садово-паркового мистецтва; об`єкти науки і техніки.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 1805-ІІІ державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до статті 13 Закону № 1805-ІІІ об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону № 1805-ІІІ занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки:

а) пам`ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини протягом одного року з дня одержання подання;

б) пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням громадських об`єднань, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Згідно з частиною другою статті 14 Закону № 1805-ІІІ об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу). Перелік щойно виявлених об`єктів культурної спадщини ведеться органами охорони культурної спадщини та публікується такими органами на своїх офіційних веб-сайтах. Включення об`єкта до такого переліку здійснюється одночасно з набуттям ним статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.

Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини. Порядок обліку об`єктів культурної спадщини визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

Єдину систему обліку об`єктів культурної спадщини незалежно від їх видів та типів, а також порядок переміщення (перенесення) пам`ятки визначає Порядок обліку об`єктів культурної спадщини, затверджений наказом Міністерства культури України 11.03.2013 № 158 у редакції наказу Міністерства культури та інформаційної політики України № 158 від 01.03.2024, який набрав чинності 12.04.2024 (далі - Порядок № 158).

Згідно з визначеннями, які наведені у пункті 1.2 Порядку № 158:

- замовник облікової документації - особа або організація, яка замовляє розробку облікової документації на об`єкт (об`єкти) культурної спадщини (далі - Замовник);

- облікова документація - документація, що формується в порядку обліку об`єктів культурної спадщини та містить дані щодо цінності об`єкта культурної спадщини, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність (предмет охорони об`єкта культурної спадщини), етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень;

- уповноважений орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні (військові) адміністрації.

Пунктом 1.3 Порядку № 158 передбачено, що система обліку об`єктів культурної спадщини включає комплекс заходів із виявлення нерухомих об`єктів культурної спадщини, складання облікової документації, взяття нерухомих об`єктів культурної спадщини на державний облік, занесення чи незанесення нерухомого об`єкта культурної спадщини до Реєстру, ведення Реєстру, порядок присвоєння охоронних номерів, включення до Реєстру об`єкта культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом, внесення змін до Реєстру (зміна категорії пам`ятки та вилучення пам`ятки з Реєстру), моніторинг та інвентаризацію нерухомих об`єктів культурної спадщини, формування облікових справ, порядок переміщення (перенесення) пам`яток.

Відповідно до пункту 1.5 Порядку № 158 фінансування робіт зі складання облікової документації, паспортизації, інвентаризації та моніторингу здійснюється за рахунок видатків, передбачених у державному та місцевих бюджетах, а також за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з пунктом 2.1 Порядку № 158 виявлення нерухомих об`єктів культурної спадщини та складання на них відповідної облікової документації забезпечують уповноважені органи, а також районні державні адміністрації, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини, зокрема виконують функції Замовника та укладають з цією метою контракти на виявлення, дослідження нерухомих об`єктів культурної спадщини для їх взяття на облік та подальшої державної реєстрації.

Пунктом 3.1 Порядку № 158 визначено, що на об`єкт, який виявлено в процесі досліджень і щодо якого подано Картку до органу охорони культурної спадщини, складається облікова документація у складі облікової картки за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку, до якої додаються коротка історична довідка та фотофіксація.

Відповідно до пункту 4.8 Порядку № 158 уповноважений орган зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, внесений до Переліку до набрання чинності цим Порядком, у строк, що не перевищує 3 років з дати занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку.

Отже, взяття на облік об`єкта культурної спадщини та оформлення облікової документація передують розгляду питання про внесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

При цьому, Порядком №158 визначено перелік уповноважених органів, які зобов`язані забезпечувати складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини. Такими уповноваженими органами є орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а зокрема у вказаній справі Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної (військової) адміністрації.

При цьому, відповідно до частини першої статті 6 Закону № 1805-ІІІ до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить, зокрема: подання пропозицій центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього (пункт 2); забезпечення виготовлення, складання і передачі центральному органові виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини наукової документації з описами та фіксацією об`єктів культурної спадщини (пункт 7); виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини (пункт 11).

У свою чергу, відповідно до розпорядження начальника обласної військової адміністрації від 18 вересня 2024 року № 374 «Про припинення департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації та утворення управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації і управління молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації» (копія додається) із змінами, внесеними розпорядженням начальника обласної військової адміністрації від 24 жовтня 2024 року № 419, станом на поточну дату Департамент перебуває у стані припинення, що підтверджується випискою із Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із пунктом 4 розпорядження начальника обласної військової адміністрації від 18 вересня 2024 року № 374, управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації є правонаступником зобов`язань, прав та обов`язків Департаменту у сфері культури та мистецтв, бібліотечної та клубної справи, охорони культурної спадщини, мистецької освіти, державної мовної політики, книговидання, національної музейної політики, релігії, міжнаціональних відносин, захисту прав національних меншин та прав громадян на свободу світогляду та віросповідання. Відповідно до пункту 5 зазначеного вище розпорядження, Департамент продовжує здійснювати повноваження та функції у визначених сферах до завершення здійснення заходів з утворення структурних підрозділів Волинської обласної державної адміністрації, яким передаються повноваження та функції.

Разом з тим, 10.01.2025 у Єдиному Державному реєстрі зареєстровано Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації ( ), у зв`язку з чим, Департамент з 10.01.2025 припинив здійснення повноважень у сфері культури та мистецтв, бібліотечної та клубної справи, охорони культурної спадщини, мистецької освіти, державної мовної політики, книговидання, національної музейної політики, релігії, міжнаціональних відносин, захисту прав національних меншин та прав громадян на свободу світогляду та віросповідання.

Враховуючи вищенаведене, правонаступником Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації ( ) є Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної військової (державної) адміністрації (далі Управління) ( ).

Тобто відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації є окремою юридичною особою.

В силу вимог частини першої статті 42 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій здійснюють керівництво галузями управління, несуть відповідальність за їх розвиток.

Відповідно до пункту 4 Положення про управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням Волинської обласної державної адміністрації № 1 від 01.01.2025 Управління у межах свої компетенції забезпечує реалізацію державної політики у сфері культури та мистецтв креативних індустрій, бібліотечної та клубної справи, охорони культурної спадщини, нематеріальної культурної спадщини, мистецької освіти, державної мовної політики, книговидання, національної музейної політики, релігії, міжнаціональних відносин, захисту прав національних меншин (спільнот) та прав громадян на свободу світогляду і віросповідання на території Волинської області.

Крім того, згідно Розділу 5 Положення основними завданнями Управління є, у тому числі, формування та подання у встановленому порядку Міністерству культури та стратегічних комунікацій України (за погодженням із заступником голови обласної державної адміністрації відповідно до розподілу функціональних обов`язків) пропозицій щодо занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та внесення змін до нього.

Також до завдань Управління належить виконання функцій замовника, укладання з цією метою контрактів про виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини.

Таким чином, з системного аналізу вказаних вище норм, вбачається, що органом, який зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини та подати пропозиції про його занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України станом на теперішній час є Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації правонаступник Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної військової (державної) адміністрації.

Вказане також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 30.12.2020 по справі № 805/4361/17-а, у якій суд зазначив наступне.

Статтею 18 Закону № 1805-ІІІ об`єкти культурної спадщини, що є пам`ятками (за винятком пам`яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

Відтак, органом, який зобов`язаний забезпечити складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини є виключно Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної (військової) адміністрації.

Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що позивачу тривалий час відомо про протиправну бездіяльності Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної (військової) адміністрації, а в подальшому Управління щодо невиконання вимог чинного законодавства України з виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Нова Вижва-1 (городище пізньосередньовічної доби), розташоване в с. Нова Вижва в урочищі «Замок», Ковельський район, Волинська область, а також неініціювання питання про внесення вказаного об`єкту до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Натомість жодних заходів до зобов`язання Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації, а в подальшому Управління виготовити облікову документацію на згадані об`єкти археології, в тому числі відповідно до вимог п. 4.9 розділу IV Порядку № 158, МКІП не вжито окрім скерування листа від 20.05.2024 з проханням вжити невідкладні заходи щодо виготовлення облікової документації. При цьому, у своїх листах від 17.06.2024 № 06/15/5488-24 та №06/113/6257-25 від 26.06.2025 Міністерство культури та стратегічних комунікацій України зазначило, що не вживало інших заходів, у тому числі в судовому порядку, з метою спонукання органів охорони культурної спадщини Волинської області подати пропозиції щодо занесення до Реєстру зазначених археологічних об`єктів; при цьому не заперечує щодо представництва прокурором інтересів держави в даному випадку, що додатково вказує на бездіяльність уповноваженого органу.

Крім того, до Державного реєстру нерухомих пам`яток України щойно виявлений об`єкт культурної спадщини не внесено у зв`язку із відсутністю облікової документації, яка відповідає вимогам Порядку.

Занесенню щойно виявленого об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України передує певна робота спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини, яким є Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної (військової) адміністрації, до повноважень якого віднесено виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини та скерування пропозиції (подання) вищестоящому органу Міністерству культури України.

Отож, відсутність облікової документації на об`єкт культурної спадщини Нова Вижва-1 (городище пізньосередньовічної доби), розташований в с. Нова Вижва в урочищі «Замок», Ковельський район, Волинська область, фактично унеможливлює внесення його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та призводить до його руйнування.

Тому, з метою збереження щойно виявленого об`єкта культурної спадщини Ковельською окружною прокуратурою на адресу Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної (військової) адміністрації направлено лист від 21.11.2025 про наявність порушень вимог законодавства про охорону культурної спадщини щодо необхідності виготовлення облікової документації для внесення вказаного об`єкта до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Однак, станом на час вирішення справи судом, доказів виготовлення відповідачем облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, матеріали справи не містять, як і не містять будь-яких доказів щодо вжиття заходів для їх виготовлення, що призводить до порушення правового режиму його використання.

Крім того, суд зазначає, що пунктами 5.1. та 5.2. Порядку № 158 визначено, що для розгляду питання занесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України необхідною є облікова документація.

Відповідно до пунктів 3.3., 3.4. Порядку № 158 розробником облікової документації є наукові установи та громадські організації, юридичні особи та суб`єкти господарювання, в тому числі заклади культури, одним із видів діяльності яких є проведення наукових досліджень у сфері охорони культурної спадщини, та які мають у своєму складі чи залучають для проведення досліджень фахівців, що мають вищу освіту за спеціальністю "Музеєзнавство, пам`яткознавство", та/або фахівця-архітектора (для пам`яток та об`єктів архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва), та/або дипломованого фахівця-археолога (для пам`яток та об`єктів археології), та/або фахівця, який має науковий ступінь кандидата наук (доктора філософії) або доктора наук за спеціальністю "Музеєзнавство, пам`яткознавство" або таких наук: мистецтвознавство, культурологія, архітектура для об`єктів монументального мистецтва; архітектури - для об`єктів архітектури, містобудування, садово- паркового мистецтва, а також ландшафтних; історії - для археологічних, історичних об`єктів та об`єктів науки і техніки.

Облікова документація складається у двох примірниках. Один примірник запишається у розробника, а другий разом з електронною версією передається для подальшого розгляду на Науково-методичній раді з питань охорони культурної спадщини органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, Консультативних рад органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних (військових) адміністрацій та/або Експертній комісії.

Також, пунктом 5 Порядку визначення категорій пам`яток, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 452 від 22.05.2019, визначено, що попередню оцінку відповідності об`єкта культурної спадщини ознакам, визначеним у пунктах 3 і 4 цього Порядку, проводить розробник облікової документації, що складається відповідно до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, який затверджується МКСК.

Відтак, занесенню щойно виявленого об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України передує певна робота спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини, до яких належить Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної (військової) адміністрації, та до повноважень якого віднесено виготовлення облікової документації на об`єкти культурної спадщини.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що, не вчинивши дії та не вживши заходів для виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, допустив протиправну бездіяльність. Отже належним способом захисту порушеного інтересу держави буде зобов`язати відповідача вчинити дії, спрямовані на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Нова Вижва-1 (городище пізньосередньовічної доби), розташоване в с. Нова Вижва в урочищі «Замок», Ковельський район, Волинська область, та подати пропозиції до Міністерства культури України про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою та частиною другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі.

Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки у цій справі задоволено позов суб`єкта владних повноважень, тому судові витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Міністерства культури України до Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної (військової) адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини Нова Вижва-1 (городище пізньосередньовічної доби), розташоване в с. Нова Вижва в урочищі «Замок», Ковельський район, Волинська область та неподання до Міністерства культури України пропозицій про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Зобов`язати Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації вчинити дії, спрямовані на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини Нова Вижва-1 (городище пізньосередньовічної доби), розташоване в с. Нова Вижва в урочищі «Замок», Ковельський район, Волинська область, та подати пропозиції до Міністерства культури України про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Ковельська окружна прокуратура (45000, Волинська область, місто Ковель, вулиця Шевченка, 7) в інтересах держави в особі Міністерства культури України (01601, місто Київ, вулиця Франка Івана, 19, ).

Відповідач: Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 9, ).

Суддя А.Я. Ксензюк