Справа № 160/28842/25
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2026-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н.В.
за участі секретаря судового засіданняЗонової Л.В.
позивача представника позивача представника відповідача-1 представника відповідача-2 Балабанов С.В. Степового О.В. не з`явився ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) (відповідач-1), Військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 (відповідач-2) про визнання протиправними та скасування наказів
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_2 (відповідач-1), Військової частини НОМЕР_4 (відповідач-2), в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати пункти 11, 15 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 16.08.2025 року №617 Про результати службового розслідування наступного змісту: 11. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 152600,42 грн., 15. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 11782658,06 грн.;
- визнати протиправним та скасувати пункт 22 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 16.08.2025 року №617 Про результати службового розслідування наступного змісту: 22. Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_4 , на підставі результатів проведення службового розслідування дані внести до Книги нестач військової частини НОМЕР_4 у частині щодо покладення на підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_4 повної матеріальної відповідальності;
- визнати протиправним та скасувати абзац 4 пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 06.09.2025 року №33 Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.08.2025 року №617 наступного змісту: 11. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 124225,59 грн.;
- визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 06.09.2025 року №33 Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.08.2025 року №617 наступного змісту: 3. Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_4 та НОМЕР_6 , на підставі результатів проведення службового розслідування дані внести до Книги нестач військової частини НОМЕР_4 та НОМЕР_6 по своїм військовослужбовцям у частині щодо покладення, на підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_4 повної матеріальної відповідальності;
- визнати протиправним та скасувати абзац 6 пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.09.2025 року №1538 Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі наступного змісту: Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі з підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони стягнути завдану шкоду в сумі 11906883,65 грн. шляхом утримання щомісячно 20% від грошового забезпечення;
- визнати протиправним та скасувати абзац 1 пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.09.2025 року №1538 Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі наступного змісту: Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_4 занести до книги грошових стягнень і нарахувань суми завданої шкоди державі з метою подальшого відшкодування шляхом стягнення суми, завданої шкоди щомісяця в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення згідно пункту 1 статті 13 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі до повного погашення збитків у частині щодо стягнення коштів з підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_4 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву ОСОБА_2 та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання.
Від Військової частини НОМЕР_2 (відповідач-1) надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.07.2025 № 567 Про призначення службового розслідування за результатами Аудиторського звіту відділу внутрішнього аудиту Державної спеціальної служби транспорту у військовій частині НОМЕР_4 за напрямком фінансової діяльності було проведено службове розслідування, яким зокрема перевірено правомірність нарахування та виплати додаткової винагороди особовому складу. За результатами розслідування було складено Акт службового розслідування, реєстраційний № 1496/22-162 від 15.08.2025 та Акту службового розслідування, реєстраційний № 22/162-1037 від 06.09.2025. Проведеним службовим розслідуванням було у тому числі встановлено, що: відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_4 від 05.02.2024 № 74, від 05.03.2024 № 130, від 05.04.2024 № 17, від 05.05.2024 № 86, від 05.06.2024 № 193, від 05.07.2024 № 270, від 05.08.2024 № 338, від 05.09.2024 № 418, від 05.10.2024 № 12, від 05.11.2024 № 103, від 05.12.2024 № 155, від 05.01.2025 № 11, від 05.02.2025 № 179, від 05.03.2025 № 382, від 05.04.2025 № 533, особовому складу батальйону охорони військової частини НОМЕР_4 (відповідно до зведеної відомості № 1 виплат додаткової винагороди за охорону та оборону об`єктів державного значення, військовослужбовців військової частини НОМЕР_4 від командира частини до взводного включно за 2024 рік, та зведеної відомості № 2 виплат додаткової винагороди зо охорону та оборону об`єктів державного значення, військовослужбовців військової частини НОМЕР_4 від командира частини до взводного включно за 2025 рік, додаткову винагороду на загальну суму 11782658,06 грн. При цьому, матеріальною підставою для включення особового складу зазначеного у зведеній відомості № 1 та зведеній відомості № 2 до наказів про виплату додаткової винагороди стали рапорти командира 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_4 підполковника ОСОБА_2 . У зв`язку з вище встановленими обставинами щодо здійснення надлишкових виплат додаткової винагороди, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців командиром військової частини НОМЕР_2 було прийняте рішення щодо притягнення до повної матеріальної відповідальності у сумі 11782658,06 грн. Сума, що підлягає стягненню була визначена шляхом складання сум переплати додаткової винагороди військовослужбовцям. Під час службового розслідування комісією було перевірено постові відомості та рапорти на підставі яких було внесено особовий склад 2 батальйону охорони до наказів про виплату додаткової винагороди та встановлено розбіжності, так як особовий склад зазначений у зведеній відомості № 1 та зведеній відомості № 2 не залучався до заходів охорони та оборони об`єктів державного значення відповідно до постанови Кабінетну Міністрів України від 13.12.2000 № 1833-034 Про затвердження переліків об`єктів державного значення, що підлягають охороні та обороні в умовах надзвичайного стану і особливого періоду.
Від позивача надійшла відповідь на відзив ВЧ НОМЕР_4 , в якій зазначено, що у відзиві представником відповідача не заперечується та повною мірою підтверджується, що рапорти з пропозицією включення до наказу командира ВЧ НОМЕР_4 на виплату додаткової винагороди військовослужбовців 1-го батальйону охорони, що виконували бойові (спеціальні) завдання по охороні та обороні об`єктів інфраструктури, згідно бойового розпорядження подавались позивачем на виконання усного розпорядження (наказу) командира ВЧ НОМЕР_4 полковника ОСОБА_7 оголошеного 23.11.2023 року на службовій нараді. Вказано, що при проведенні службового розслідування та складання акту, не дотримано обов`язку щодо всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування, не вжито заходів для виявлення (з`ясування) обставин, які спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення. Комісією ВЧ НОМЕР_2 при проведенні службового розслідування не досліджено інші наявні у ВЧ НОМЕР_4 документи, що містять дані про безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів.
29.10.2025 року від позивача надійшла заява про виклик свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (командири батальйонів ВЧ НОМЕР_4 ).
Від позивача надійшла відповідь на відзив ВЧ НОМЕР_2 , в якій окрім зазначений раніше аргументів у відповіді на відзив ВЧ НОМЕР_4 , зазначено, що при проведенні службового розслідування та складанні акту, що став підставою для видання оскаржуваного наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 16.08.2025 №617, комісією ВЧ НОМЕР_2 взагалі не отримано пояснення від позивача, а також не враховано та не відхилено доводи позивача, які викладено у поясненні, що надано під час додаткового службового розслідування. Окрім того, після складання акту комісією ВЧ НОМЕР_2 не виконано вимоги п.2.8.5.9 Інструкції №40, оскільки членами комісії не ознайомлено позивача з його змістом осіб, згаданих в акті, під особистий підпис.
В підготовче судове засідання призначене на 12.11.2025 року всі сторони з`явились.
Суд на місці ухвалив клопотання представника позивача про витребування доказів задовольнити та витребувати вказані докази згідно клопотання від 12.11.2025р.
Судом оголошено перерву в підготовчому засіданні до 26.11.2025 о 10 год. 30 хв. для надання витребуваних судом доказів.
В підготовче судове засідання призначене на 26.11.2025 року з`явився позивач, представник позивача та представник відповідача-2.
Представник відповідача-1 в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з підготовкою витребуваних судом доказів.
Суд на місці ухвалив зупинити провадження у справі до терміну встановленого судом, а саме до 10.12.2025 о 10 год. 30 хв.
09.12.2025 року від ВЧ НОМЕР_9 надійшли витребувані судом докази.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року поновлено провадження у справі.
В підготовче судове засідання призначене на 10.12.2025 року всі сторони з`явились.
Судом закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті.
Судом оголошено перерву в судовому засіданні до 24.12.2025 о 10 год. 30 хв.
В судове засідання призначене на 24.12.2025 року всі сторони з`явились.
Судом оголошено перерву в судовому засіданні до 14.01.2026 о 13 год. 30 хв.
12.01.2026 року від позивача надійшли додаткові пояснення.
12.01.2026 року від позивача надійшла заява про виклик свідка ОСОБА_10 (начальник медичного пункту 1-го батальйону охорони ВЧ НОМЕР_4 ).
В судове засідання призначене на 14.01.2026 року всі сторони з`явились.
Судом задоволено заяву позивача про виклик свідків та перейдено до з`ясування обставин по справі та перевірку їх доказами.
Судом оголошено перерву в судовому засіданні до 26.01.2026 о 13 год. 30 хв.
26.01.2026 року від позивача надійшла заява про стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача.
В судове засідання призначене на 26.01.2026 року всі сторони з`явились.
В судовому засіданні допитано в якості свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Судом оголошено перерву в судовому засіданні до 27.01.2026 о 11 год. 00 хв.
В судове засідання призначене на 27.01.2026 року всі сторони з`явились.
Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити.
Представник відповідача-1 проти позову заперечував, просив в задоволенні позовної заяви відмовити.
Представник відповідача-2 проти позову заперечував, просив в задоволенні позовної заяви відмовити.
Заслухавши позивача, представника позивача та представників відповідачів, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Відповідно до Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_4 Державної спеціальної служби транспорту від 07.03.2022 року № 2, вважати призначеними до військової частини НОМЕР_4 : 1.5.Майора ОСОБА_2 , командиром НОМЕР_8 батальйону охорони.
Згідно посвідчення серії НОМЕР_10 від 18.02.2025 року, ОСОБА_2 є учасником бойових дій.
Так, згідно Акту службового розслідування щодо уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення та попередження подібних випадків порушень у майбутньому вх. № 1496/22-162 від 15.08.2025 р. Вч НОМЕР_2 (вх. від 19.08.2025 №2599/2145 ВЧ НОМЕР_2 ), відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду завдану державі», наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.07.2025 № 567 Про призначення службового розслідування за результатами Аудиторського звіту відділу внутрішнього аудиту Державної спеціальної служби транспорту у військовій частині НОМЕР_4 за напрямком фінансової діяльності було проведено службове розслідування.
08.07.2025 за №518/1022-в на адресу військової частини НОМЕР_2 надійшов аудиторський звіт відділу внутрішнього аудиту Державної спеціальної служби транспорту від 04.07.2025 за №15-4-3 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_4 в період з 01.01.2023 по 31.03.2025.
Відповідно до інформації аудиторського звіту комісія перевірила :
1.1. Правомірність нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям під час лікування з приводу зловживання алкоголю і (або) наркотичних речовин.
1.2. Правомірність нарахування та виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану від командира батальйону до командира взводу.
Так, згідно п.1.1. Правомірність нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям під час лікування з приводу зловживання алкоголю і (або) наркотичних речовин. Розділу 3. Обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування, акту службового розслідування: відповідно до наказу МОУ від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам" - розділу ХVI. Преміювання, пункт 5 "військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: "абзац 2 "за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення"; пункт 6 "Забороняється не виплачувати премію військовослужбовцям або зменшувати її розмір протягом кількох місяців за одне й те саме допущене порушення"; - розділу ХХХІV Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану пункту 15 "До наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які: абзац 4 вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника) зокрема:
Так, згідно п.1.2. Правомірність нарахування та виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану від командира батальйону до командира взводу. Розділу 3. Обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування, акту службового розслідування: Відповідно до зведеної відомості №1 виплат додаткової винагороди за охорону та оборону об`єктів державного значення, нарахована військовослужбовцям військової частини НОМЕР_11 від командира частини до взводного включно за 2024 р." додаток №1, та до зведеної відомості №2 виплат додаткової винагороди за охорону та оборону об`єктів державного значення, нарахована військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 від командира частини до взводного включно за 2025р.додаток №2, особовий склад не включений до постових відомостей не встановлено залучення до вартової служби за винятком осіб зазначених в додатку №3. (постову відомість перевірив командир військової частини НОМЕР_4 полковник ОСОБА_12 - відсутні підписи). Загальна сума переплати складає 31 502 782,44 грн.: 2024 рік КЕКВ 2112 - 19 325 215,46 грн. КЕКВ 2120 - 4 251 547,40 грн.; 2025рік КЕКВ 2112 - 6 496 737 ,37 грн. КЕКВ 2120 - 1 429 282,21 грн. Можливості провести перевірку правомірності виплати додаткової винагороди за 2023 рік не має у зв`язку зі знищенням журналів постових відомостей за 2023, рік згідно акту Про знищення справ , документів на місці від 03 січня 2025 року №1 (додаток №3). З пояснення начальника штабу військової частини НОМЕР_4 , полковника ОСОБА_13 наказ включалися особи , які зазначалися командирами батальйонів в рапортах
Згідно Акту службового розслідування, запропоновано:
1. Службове розслідування призначене наказом командира ВЧ НОМЕР_2 від 09.07.2025 №567 "Про призначення службового розслідування за результатами Аудиторського звіту відділу внутрішнього аудиту Державної спеціальної служби транспорту" вважати закінченим з питань фінансової діяльності.
14. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 11782658,06 (КЕКВ 2112-9657916,43 КЕКВ 2120-2124741,63).
Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 16.08.2025 №617 "Про результати службового розслідування", відповідно до вимог Дисциплінарного статуту ЗСУ, наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 26.07.2022 №90 "Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Державній спеціальній службі транспорту" та наказу командира ВЧ НОМЕР_2 №567 від 09.07.2025 "Про призначення службового розслідування за результатами Аудиторського звіту відділу внутрішнього аудиту Державної спеціальної служби транспорту у військовій частині НОМЕР_4 " за напрямком фінансової діяльності комісією проведено службове розслідування з метою усунення недоліків встановлених під час перевірки, та встановлення наявності чи відсутності неправомірних дій військовослужбовців ВЧ НОМЕР_4 , з метою усунення недоліків встановлених під час аудиторської перевірки та матеріалами службового розслідування, недопущення порушень в подальшому наказано:
п.11. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державні" притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 152600,42 грн.
п.15. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державні" притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 11782658,06 грн.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.09.2025 №637 "Про призупинення дії наказу від 16.08.2025 року №617 та призначення додаткового службового розслідування щодо виплати додаткової винагороди у військовій частині НОМЕР_4 " з метою перевірки обставин викладених у рапорті командира ВЧ НОМЕР_4 від 29.08.2025 вих.№1889/2333 та відображених в довідці про виконання бойових (спеціальних) завдань, виданої ВЧ НОМЕР_12 код ЄДРПОУ НОМЕР_13 від 05.04.2025 №1655/3693 наказано: призначити проведення додаткового розслідування щодо обґрунтованості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану у ВЧ НОМЕР_4 за період з 01.01.2023 по 31.03.2025 року, яке провести в строк до 06.09.2025. На період проведення додаткового розслідування призупинити дію наказу від 16.08.2025 №617.
Відповідно до Акту додаткового службового розслідування щодо уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення та попередження подібних випадків порушень у майбутньому (вих.№22/162-1037 від 06.09.2025 Вч НОМЕР_2 ), запропоновано внести зміни до наказу від 16.08.2025 №617 "Про результати службового розслідування щодо уточненні причин і умов, щодо сприяння вчиненню правопорушення, встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення та попередження подібних випадків порушень у майбутньому" в наказову частину, в тому числі: 4. Пункт 11 "Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 12422559 грн."
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 06.09.2025 №33 "Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.08.2025 №617" наказано внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.08.2025 №617 "Про результати службового розслідування" виклавши пункти 4, 5, 11, 12 в такій редакції: п.11. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державні" притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 124255,59 грн.
Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.09.2025 №1538 "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі" наказано начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру ВЧ НОМЕР_4 занести до книги грошових стягнень і нарахувань суми завданої шкоди державі з метою подальшого відшкодування шляхом стягнення суми, завданої шкоди щомісяця в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення згідно пункту 1 статті 13 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду державі" до повного погашення збитків: Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі з підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони стягнути завдану шкоду в сумі 11906883,65 грн. шляхом утримання щомісячно 20% від грошового забезпечення (абз.6 ч.1 наказу від 22.09.2025 №1538.
Під час розгляду справи судом також досліджено: інформацію щодо осіб від командира роти до командира взводу включно які занесені в постові відомості (додаток 3), виписки з медичних карт стаціонарного хворого, епікризи, зведені відомості виплат додаткової винагороди за охорону та оборону об`єктів державного значення, нарахована в/с ВЧ НОМЕР_4 від командира частини до взводного за 2024-2025 рік, довідка - розрахунок сум що підлягають стягненню з підполковника ОСОБА_2 , рапорти, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №80 від 11.03.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №97 від 25.03.2025 (пп.12.1.4 п.12.1), витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №97 від 25.03.2025 (пп.13.1.4 п.13.1), витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №101 від 28.03.2025 (пп.49.1.11 п.49.1), витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №101 від 28.03.2025 (пп.49.1.6 п.49.1), витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №101 від 28.03.2025 (пп.50.1.7 п.50.1), витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №101 від 28.03.2025 (пп.50.1.12 п.50.1), витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №57 від 18.02.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №126 від 20.04.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №25 від 19.01.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №101 від 28.03.2025 (пп.50.1.8 п.50.1), витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №15 від 10.01.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №149 від 11.05.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №167 від 28.05.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №330 від 05.10.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №60 від 20.02.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №42 від 05.02.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №58 від 19.02.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №21 від 15.01.2025 (пп.68.1.1 п.68.1), витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №21 від 15.01.2025 (пп.69.1.2 п.6.1), витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №111 від 07.04.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №78 від 09.03.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №43 від 06.02.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №100 від 28.03.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №60 від 20.02.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) №101 від 28.03.2025 та інші.
Також досліджено витяги із наказів командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) за 2024 рік з грифом ДСК.
В судовому засіданні було допитано в якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що він є начальником медичного пункту 1-го батальйону охорони ВЧ НОМЕР_4 , під час виконання своїх посадових обов`язків ним здійснювалось доставлення та супроводження військовослужбовців батальйону, солдата ОСОБА_4 , та сержанта ОСОБА_5 для госпіталізації до медичних закладів, та назад до військової частини після завершення стаціонарного лікування, будь-яких ознак алкогольного сп`яніння чи дії наркотичних препаратів ним не виявлено.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Згідно ст. 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений, та діє станом на теперішній час.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Приписами частини 1 статті 2 вказаного Закону визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до частини 4 статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 2019 року № 548-XIV (далі - Статут № 548-XIV).
Відповідно до статті 16 Статуту № 548-XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно статей 26, 27 Статуту № 548-XIV військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі по тексту - Дисциплінарний статут), затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІУ.
За приписами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (ч.3 ст.5 Дисциплінарного статуту).
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності (ч.2 ст.45 Дисциплінарного статуту). Порядок накладення дисциплінарних стягнень встановлено статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.
Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Згідно статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до вимог статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Пунктом 7 Розділу І Порядку №608 встановлено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
За змістом п. 3 Розділу II Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
За приписами п. 1 Розділу IV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Згідно п. 1, 3 Розділу IV Порядку №608, військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Відповідно до пунктів 1, 3 Розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
Особливості проведення службового розслідування за фактами завдання державі матеріальної шкоди визначені у положеннях Розділу VIII Порядку №608, де указано, що у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб (п.1 Розділу VIII Порядку №608). Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду (п.3 Розділу VIII Порядку №608). До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини (п.3 Розділу VIII Порядку №608).
Законом України від 24 березня 1999 року № 550-XIV затверджений «Статут гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України», який визначає організацію і порядок несення гарнізонної та вартової служб, права і обов`язки посадових осіб гарнізону та військовослужбовців, які залучаються для несення цих служб.
Ст. 97 вказаного Статуту передбачено, що несення вартової служби є виконанням бойового завдання і вимагає від особового складу точного дотримання всіх положень, визначених цим Статутом, високої пильності, непохитної рішучості та розумної ініціативи. Особи, винні в порушенні правил несення вартової служби, несуть дисциплінарну або кримінальну відповідальність.
Для несення вартової служби віднаряджуються варти. Вартою називають озброєний підрозділ, віднаряджений для виконання бойового завдання з метою охорони та оборони військових об`єктів, бойових прапорів та осіб, яких тримають на гауптвахті й у дисциплінарній частині (батальйоні).
Ст.128, 133 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України передбачено, що командири військових частин і підрозділів, від яких віднаряджуються варти, несуть відповідальність за добір і розподіл особового складу варт, його підготовку до несення служби, за справний стан зброї та патронів і за вчасне відправлення варт на розвід.
Після проведення занять командиром роти (батареї) перевіряються знання особового складу варти щодо своїх обов`язків, заходи безпеки під час поводження із зброєю та боєприпасами, підписується постова відомість (додаток 8 до цього Статуту) і організується отримання, видача боєприпасів та спорядження магазинів особовим складом варти.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначається Законом України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 №160-IX.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону №160-IX, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Частини перша - друга статті 3 Закону №160-ІХ встановлює, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди;2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.
Відповідно до ст.8 Закону № 160-ІХ посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.9 вказаного закону, завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону № 160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).
Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
Наказ доводиться до винної особи під підпис.
У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону №160-IX, наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині порядку та процедури проведеного службового розслідування, за наслідками яких прийняті оскаржувані накази, суд зазначає наступне.
Так, службове розслідування було призначено 09.07.2025 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 №567, однак акт службового розслідування було складено тільки 15.08.2025 року, тобто за межами строку проведення службового розслідування, визначеного командиром військової частини, та передбаченого ч.3 ст. 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» передбачає строк для призначення розслідування - три дні, строк для розслідування 1 місяць, який можливо продовжити ще на один місяць та за результатами якого складається висновок.
Отже, службове розслідування було проведено із порушенням ч. 3 ст. 8 Закону України № 160-ХІ, Порядку №608.
При цьому, як встановлено судом, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 01.09.2025 року №637 (з адміністративно-господарської діяльності) зупинено дію наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.08.2025 року №617 «Про результати службового розслідування» та призначено додаткове службове розслідування щодо обґрунтованості виплати додаткової винагороди у військовій частині НОМЕР_4 .
В той же час, Законом №160-ІХ не передбачено проведення додаткового службового розслідування після видання наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності.
Під час розгляду справи доводи позивача з посиланням на те, що при складанні акту (первісного від 15.08.2025р.), комісією військової частини не отримано у позивача пояснення з вказаних питань та не враховано позицію позивача, не спростовані відповідачами, а відповідно знайшли своє підтвердження, вказане не відповідає приписам п.п.1, 3 Розділу І V Порядку №608.
Хоча за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.07.2021 року у справі №815/1062/17, пояснення особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, є однією з важливих гарантій об`єктивного службового розслідування та захисту законних прав й інтересів особи від безпідставного застосування стягнення та інших негативних наслідків.
Крім того суд звертає увагу на п.9 ч.2 ст.2 КАС України, згідно якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони в тому числі з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
При проведенні призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 09.07.2025 року №567 службового розслідування та складанні документу з назвою «Акт службового розслідування щодо уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та попередження подібних випадків порушень у майбутньому» від 15.08.2025р. вх.№1496/22-162, комісією військової частини НОМЕР_2 не дотримано вимог Закону №160-ІХ та Порядку №608.
Згідно дослідженого судом Акту додаткового службового розслідування щодо уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення та попередження подібних випадків порушень у майбутньому (вих.№22/162-1037 від 06.09.2025 Вч НОМЕР_2 ), судом встановлено, що в якості додатку 1 зазначено пояснення ОСОБА_14 на 1 арк., проте як зі змісту вказаного акту, так і спірних наказів не вбачається, що пояснення позивача були розглянуті, а також відсутні мотиви відхилення наданих пояснень.
Крім того, складені членами комісії військової частини НОМЕР_2 акти службового розслідування не відповідають вимогам п. 3 Розділу V Порядку № 608, оскільки не містять відомостей таких як: особисті дані позивача (рік народження, освіта,), термін військової служби та термін перебування на останній посаді як військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії позивача; зв`язок правопорушення з виконанням позивачем обов`язків військової служби (якщо такий є); вину позивача; причинний зв`язок між неправомірними діями позивача та подією, що трапилась; вимоги нормативно правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
Також, всупереч приписам п. 2 Розділу VIII Порядку № 608, зазначений акт не містить відомостей про протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.
Описова частина наказів командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 16.08.2025 року №617 та від 06.09.2025 року №33 також не відповідає вимогам п. 3 Розділу V Порядку № 608, оскільки не містить інформації щодо протиправності дій позивача, період часу, в який трапилось порушення позивачем, доказів вини позивача та причинного зв`язку правопорушення з виконанням позивачем обов`язків військової служби (якщо такий є), не зазначено вимоги нормативно правових актів, інших актів законодавства, які було порушено, причини та умови, що сприяли правопорушенню, а також особисті дані позивача, передбачені Порядком №608.
Оскільки в оскаржуваних наказах йдеться про застосування юридичної відповідальності, тому відповідачами мав бути доведений склад правопорушення, матеріали службового розслідування та накази суб`єкта владних повноважень про покладення на військовослужбовця повної матеріальної відповідальності повинні містити добуті у передбаченому законом порядку об`єктивні дані, котрі поза розумним сумнівом доводять невиконання або неналежне виконання позивачем службових обов`язків, наявність шкоди та причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) позивача і наслідками, що настали.
Саме лише посилання в наказах на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм при притягненні позивача до повної матеріальної відповідальності, а також не наведення обставин вчинення події не є належним обґрунтуванням оскаржуваних наказів.
Також суд звертає увагу що відповідно до п.4 ч.1 ст.9 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження.
Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 9 ст. 9 Закону №160-ІХ, обставини, які виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування, членами зазначеної комісії не вжито заходів щодо встановлення таких обставин.
Щодо виявлених порушень в частині правомірності нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям під час лікування з приводу зловживання алкоголю і (або) наркотичних речовин, та відповідним доводам сторін в цій частині, суд зазначає наступне.
Судом встановлено , що згідно акту службового розслідування від 15.08.2025 року в межах спірних правовідносин інкриміновані позивачу порушення стосуються наступних військовослужбовців: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .
Відповідно до наказу МОУ від 07.06.2018 №260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам" - розділу ХVI. Преміювання, пункт 5 "військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: "абзац 2 "за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення"; Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану пункту 15 "До наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які: абзац 4 вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).
Суд звертає увагу що як матеріали службового розслідування так і матеріали справи не містять належних доказів вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння), та/або виконання обов`язків військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння вищевказаними військовослужбовцями.
Вищевказане підтверджується, також поясненнями свідка ОСОБА_10 опитаного в судовому засіданні, який повідомив що він є начальником медичного пункту 1-го батальйону охорони ВЧ НОМЕР_4 , під час виконання своїх посадових обов`язків ним здійснювалось супроводження військовослужбовців батальйону, солдата ОСОБА_4 , та сержанта ОСОБА_5 для госпіталізації до медичних закладів, та у зворотному напрямку до військової частини після завершення стаціонарного лікування, будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, чи дії наркотичних препаратів у останніх, ним не встановлено.
Доводи позивача щодо помилковості внесення до вказаного акту військовослужбовця ОСОБА_3 оскільки рапорт на виплату додаткової винагороди за січень 2023 року командиром 1-го батальйону охорони не подавався, відповідачем також не спростовані.
Щодо висновків акту службового розслідування з використанням виписних епікризів вищевказаних військовослужбовців, то судом встановлено, що у період з 26.05.2023 по 05.06.2023 року, а також у період з 06.07.2023 по 14.07.2023 року солдат ОСОБА_4 знаходився на лікуванні в КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради (м. Білгород-Дністровський).
У цьому ж медичному закладі період з 12.06.2023 по 23.06.2023 року знаходився на лікуванні молодший сержант ОСОБА_5 .
Комісією військової частини НОМЕР_2 при складанні акту службового розслідування використано виписні епікризи з медичних карт, у яких містяться записи, щодо перебування останніх у стані алкогольного сп`яніння.
З досліджених судом епікризів (Т.1 а.с.163-167) відносно військовослужбовців ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , встановлено що в них відсутні відомості про ознаки, характерні для стану сп`яніння, не зазначено результатів обстежень на вміст алкоголю та психотропних речовин.
До акту службового розслідування, що став підставою для видання оскаржуваних наказів, не додано складених, актів огляду на стан сп`яніння, актів медичного огляду та висновків лікарів щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння.
Суд зазначає, що згідно ст. 266-1 Кодексу України про адміністративні, правопорушення, складення висновків у закладі охорони здоров`я за результатами огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться у присутності посадової особи, уповноваженої на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення.
У пункті 2 Порядку направлення військовозобов`язаних і резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їхню увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024 року №32, визначено, що ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції, форма акта огляду на стан сп`яніння, акта медичного огляду та висновку, який складається за результатами медичного огляду, а також порядок застосування спеціальних технічних засобів тестів визначаються центральними органами виконавчої влади, у підпорядкуванні яких перебувають відповідні військові формування, а також правоохоронними органами спеціального призначення та Службою зовнішньої розвідки за погодженням із МОЗ.
Згідно п. 14 Порядку №32, лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд для військовослужбовця/військовозобов`язаного, складає за його результатами акт медичного огляду та висновок. Висновок складається у трьох примірниках: по одному уповноваженої посадової особи, військовослужбовця/військовозобов`язаного, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
З огляду на зазначене вище, виписний епікриз не є актом медичного огляду на стан сп`яніння чи висновком відповідно до Порядку №32.
В матеріалах справи відсутні докази того, що до ВЧ НОМЕР_4 надходили відповідні акти огляду на стан сп`яніння чи висновок лікарня, які дійсно підтверджували перебування у стані алкогольного сп`яніння молодшого сержанта ОСОБА_5 та солдата ОСОБА_4 при їх госпіталізації до медичного закладу охорони здоров`я.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що висновки відповідача у акті службового розслідування в цій частині, належними доказами не підтверджені.
Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з пунктами 2, 4, 5 частини першої статті 1 Закону №160-IX, матеріальна відповідальність є різновидом юридичної відповідальності, яка настає у випадку заподіяння військовослужбовцями та деякими іншими особами прямої дійсної шкоди під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.
Такий вид шкоди Закон визначає як збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу, внаслідок знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання чи незаконного використання військового або іншого майна, погіршення чи зниження його цінності, а також витрати на відновлення або придбання нового майна замість втраченого чи зіпсованого.
До складу прямої дійсної шкоди також належать надлишкові виплати, які виникли під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.
У цій справі суд крім іншого вирішує, чи дійсно діями позивача (подання рапортів) є умисним завданням позивачем прямої дійсної шкоди державі під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків та чиє він суб`єктом, на якого може бути покладено повну матеріальну відповідальність.
Форма вини є визначальною обставиною для визначення меж матеріальної відповідальності військовослужбовця чи відповідної особи відповідно до Закону України №160-ІХ.
У разі, якщо шкода завдана з необережності, відповідальність особи обмежується межами, передбаченими частиною першою статті 5 Закону України №160-ІХ, а саме не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, якщо інше не передбачено законом.
Судом встановлено, що акти службового розслідування не містять викладення обставин та обґрунтувань, які б давали змогу дійти беззаперечного висновку про те, що позивач діяв умисно з метою заподіяння шкоди інтересам держави.
Вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
Указана правова позиція суду викладена у постанові Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №333/7160/17.
За висновками Верховного Суду в частині щодо обставин встановлення та підтвердження вини військовослужбовця, завдання дійсної прямої шкоди державі у постановах від 19.12.2019 у справі №813/3018/16, від 25.03.2020 у справі №825/1000/18 та вирішуючи спір у подібних правовідносинах, суд надає правову оцінку доводам учасників справи на предмет наявності порушеного права чи інтересу, в залежності від обставин, установлених у кожному конкретному випадку.
Як вже було зазначено вище, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Тобто, обсяг матеріальної відповідальності ставиться як у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.
З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, то суд повторно зазначає, що відповідачем має бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між діями останнього та заподіяною шкодою. Однак матеріали справи дотримання таких вимог відповідачами не містять.
Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010).
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, в ході судового розгляду справи відповідачами, як суб`єктами владних повноважень не доведено обґрунтованість та правомірність оскаржуваних позивачем наказів.
Таким чином, перевіряючи оскаржувані позивачем накази суб`єкта владних повноважень на відповідність його критеріям, наведеним у ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що оскаржувані накази прийнято без врахування всіх обставин справи, що мають значення для прийняття рішення, з порушенням принципів розсудливості та пропорційності, без врахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, у зв`язку з чим, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Враховуючи, що позивач, звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) (відповідач-1), Військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 (відповідач-2) про визнання протиправними та скасування наказів,- задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати пункти 11, 15 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 16.08.2025 року №617 «Про результати службового розслідування» наступного змісту: « 11. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про_ матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 152600,42 грн.», « 15. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 11782658,06 грн.»
Визнати протиправним та скасувати пункт 22 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 16.08.2025 року №617 «Про результати службового розслідування» наступного змісту: « 22. Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_4 , на підставі результатів проведення службового розслідування дані внести до Книги нестач військової частини НОМЕР_4 » у частині щодо покладення на підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_4 повної матеріальної відповідальності.
Визнати протиправним та скасувати абзац 4 пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 06.09.2025 року №33 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.08.2025 року №617» наступного змісту: « 11. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 124225,59 грн.»;
Визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 06.09.2025 року №33 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.08.2025 року №617» наступного змісту: « 3. Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_4 та НОМЕР_6 , на підставі результатів проведення службового розслідування дані внести до Книги нестач військової частини НОМЕР_4 та НОМЕР_6 по своїм військовослужбовцям» у частині щодо покладення, на підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_4 повної матеріальної відповідальності;
Визнати протиправним та скасувати абзац 6 пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.09.2025 року №1538 «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі» наступного змісту: «Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» з підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони стягнути завдану шкоду в сумі 11906883,65 грн. шляхом утримання щомісячно 20% від грошового забезпечення»;
Визнати протиправним та скасувати абзац 1 пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.09.2025 року №1538 «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі» наступного змісту: «Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_4 занести до книги грошових стягнень і нарахувань суми завданої шкоди державі з метою подальшого відшкодування шляхом стягнення суми, завданої шкоди щомісяця в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення згідно пункту 1 статті 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» до повного погашення збитків» у частині щодо стягнення коштів з підполковника ОСОБА_2 , командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_4 .
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 09 лютого 2026 року.

Суддя Н.В. Турлакова