Справа № 158/926/26
Суддя: Костюкевич О. К.
Дата ухвалення: 2026-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/926/26
Провадження № 2-а/0158/28/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Костюкевича О.К.

за участю секретаря судового засідання Хмілевської І.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Воробей П.О.

представника відповідача - Мельника М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в режимі відеоконференції, справу за адміністративним позовом громадянина російської федерації ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В

Адвокат Воробей П.О. в інтересах громадянина російської федерації ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення за межі території України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.02.2026 року головним спеціалістом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення № 000705 про примусове видворення з України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що підставо підставою для прийняття слугувало те, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на території України з порушенням вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме проживає на території України без документів на право проживання та на підставі яких можливо ідентифікувати його особу, та які б надавали йому право перетину державного кордону.

Позивач по справі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням про його примусове видворення за межі території України, вважає його таким, що порушує його права, винесеним без врахування фактичних обставин справи та таким, що загрожує його життю і здоров`ю.

Зазначає, що ОСОБА_1 прибув на територію України в 2004 році. 16.04.2007 року ОСОБА_1 , у віці 17 років, Ковпаківським ВМСМВ УМВС України в Сумській області було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 . 29.11.2014 року в паспорт громадянина України органами ДМС України було вклеєно нову фотографію в зв`язку з досягнення ним віку 25 років.

Вказує, що з початку антитерористичної операції на сході України ОСОБА_1 приймав активну участь в захисті територіальної цілісності нашої держави, а після повномасштабного вторгнення країни агресора російської федерації захищав територіальну цілісність в рядах Добровольчого батальйону імені Шейха Мансура, у складі якого знаходився в районі ведення бойових дій (м. Бахмут Донецької області), де разом з іншими бійцями підрозділу приймав участь у виконанні бойових дій.

Стверджує, що на даний момент ОСОБА_1 перебуває в рядах міжнародного миротворчого батальйону ім. Джохара Дудаєва на посаді розвідника. Останнього відібрано як кандидата для проходження військової служби на посаду навідника групи спеціального призначення роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 і дана частина належить відповідно до розпорядження Генерального штабу ЗСУ від 15.09.2024 року до військових частин пріоритетного комплектування.

Наголошує, що вказані обставини, при видворенні ОСОБА_1 в країну походження або іншу країну суміжну з Україною, може загрожувати життю останнього.

Посилаючись на вищевикладені обставини, вважає, що рішення ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області № 000705 від 24.02.2026 року про видворення громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є протиправним, а тому просить його скасувати.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.03.2026 року відкрито провадження у даній адміністративній справі за окремою категорією термінових справ. Визначено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача по справі відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Воробей П.О. в судовому засіданні адміністративний позов підтримали, з підстав викладених у ньому, просили його задовольнити.

Представник відповідача по справі Мельник М.М. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Зазначає, що позивач по справі громадянин російської федерації ОСОБА_1 проживає на території України без передбачених чинним законодавством підстав та жодних дій щодо своєї легалізації та оформлення документів на право перебування в Україні не вживав, до підрозділів Державної міграційної служби України із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового чи тимчасового захисту не звертався. У відповідності до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 24.02.2026 року ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області було прийнято рішення у відповідності до чинного законодавства про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Цього ж числа була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП; затримано в адміністративному порядку та поміщено до пункту тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.02.2026 року у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, затримано громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 3 (три) місяці. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин..

При цьому відповідно до ч.1 цієї ж статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 24.02.2026 року головним спеціалістом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Манучехр Азімов, прийнято рішення № 000705 про примусове видворення з України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

З вищезазначеного рішення вбачається, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на території України з порушенням вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме проживає на території України без документів на право проживання та на підставі яких можливо ідентифікувати його особу, та які б надавали йому право перетину державного кордону.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.02.2026 року у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, затримано громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 3 (три) місяці.

Як вбачається з повідомлення ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області № 8010.5-11374/80.3-26 від 05.03.2026 року на ім`я позивача було оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 від 17.01.2023 року, який в подальшому, відповідно до висновку за результатами проведеної службової перевірки визнаний таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, зокрема пунктів 43, 44 та 50 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою КМУ від 07.05.2014 року № 152. Паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 10.04.2007 було видано Ковпаківським ВМ СМВ УМВС України в Сумській області на ім`я особи з іншими анкетними даними.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 жодних дій щодо своєї легалізації та оформлення документів на право перебування в Україні не вчиняв, до підрозділів Державної міграційної служби України із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового чи тимчасового захисту до моменту подання даного позову до суду та його затримання офіційно в письмовій формі не звертався.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню, суд зазначає наступне.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI. Даний Закон визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено що іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Згідно з Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за №806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Разом з тим, згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та продовженого відповідними Указами Президента України, у зв`язку із повномасштабною збройною агресією зі сторони російської федерації.

У позовній заяві позивач посилається на наявність обставин, передбачених ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», про неможливість його видворення, проте жодних доказів на підтвердження своїх доводів суду не надав.

У свою чергу, значна тривалість проміжків часу між виїздом з країни громадянської належності, перебуванням в Україні та часом звернення до суду із вказаним позовом, свідчить про відсутність у позивача реальних побоювань стати жертвою переслідувань.

Наведені позивачем обставини щодо його перебування на території України, такі як участь у виконанні бойових дій, а в країні його походження йому може загрожувати небезпека, не є законною підставою для перебування на території України та не мають значення для правильного вирішення даного спору, а тому суд оцінює їх критично, оскільки за час перебування на території України з 2004 року та станом на час звернення до суду з даним позовом позивач по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до підрозділів ДМС України щодо легалізації свого перебування на території України не звертався.

Крім цього, варто наголосити, що факт проживання позивача протягом тривалого періоду часу на території України, жодним чином не дає підстав для недотримання позивачем вимог чинного законодавства України в сфері міграції, що також вбачається із правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 року у справі № 522/14416/18, від 23.01.2020 року у справі 343/2242/16, від 10.10.2019 року у справі № 340/2910/18 та від 12.08.2020 року у справі № 755/14023/17.

Статтею 8 КАС України закріплено принцип верховенства права та зазначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, практика якого є обов`язковою для застосування судами при вирішенні спорів у відповідності до вимог Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Отже, станом на дату винесення оскаржуваного рішення (24.02.2026 року) жодних правових підстав для перебування позивача в Україні не існувало, останній на вказану дату знаходився на території України з порушенням вимог чинного міграційного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Зі змісту наведеної норми слідує, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто, обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Подібний висновок про застосування норм права викладено у Постанові Верховного Суду від 28.02.2019 року у справі № 754/2198/17.

Оскільки позивачем порушено законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, останній без відповідних дозвільних документів проживав на території України після закінчення встановленого терміну його перебування, а також враховуючи відсутність обмежень і заборон на примусове видворення позивача, передбачених положеннями Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд приходить до висновку, що рішення ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області № 000705 від 24.02.2026 року про примусове видворення громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є правомірним та прийняте згідно вимог чинного законодавства. У відповідача були достатні правові підстави для прийняття спірного рішення від 24.02.2026 року про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства.

Передбачені ст.ст.30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» обставини, які перешкоджають примусовому видворенню ОСОБА_1 з території України, не встановлені.

Доказів поширення на відповідача дії приписів Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» матеріали справи не містять.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні даного адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 288, 293 КАС України, суд, на підставі Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту»,-

У Х В А Л И В

У задоволенні позовних вимог громадянина російської федерації ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення за межі території України відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення..

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце тимчасового перебування: АДРЕСА_1 ;

представник позивача: адвокат Воробей Петро Олексійович, діє на підставі договору про надання правової допомоги від 25.02.2026 року;

відповідач: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4А; );

представник позивача: Мельник Михайло Миколайович, діє на підставі довіреності №8010/56-26 від 13.01.2026 року.

Повний текст рішення складений 24.03.2026 року.

Суддя Ківерцівського районного суду

Волинської області О.К. Костюкевич