Справа № 320/48016/24
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року

м. Київ

справа № 320/48016/24

адміністративне провадження № К/990/39512/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий суддя - Стародуб О.П.,

судді - Бевзенко В.М., Шарапа В.М.

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13.12.2024 (суддя Кочанова П.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2025 (судді Василенко Я.М., Ганечко О.М., Кузьменко В.В.)

у справі № 320/48016/24 за позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 - 2022 роки в менших розмірах, ніж передбачено законом;

- зобов`язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати і виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 - 2022 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплачених сум допомоги.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У 2020 році відповідачем здійснено виплату позивачу разової грошової допомоги до 05 травня у розмірі 1390 грн, у 2021 році - 1491 грн та у 2022 - 1491 грн.

В травні 2024 року позивач звернувся до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України із запитом.

Листом від 03.06.2024 Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України повідомив позивачу, що разова грошова допомога до 5 травня виплачена йому Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у 2020 році - 15.04.2020 у розмірі 1390 грн, у 2021 році - 25.05.2021 в розмірі 1491 грн та у 2022 - 30.06.2022 у розмірі 1491 грн.

В червні 2024 позивач звернувся до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат із заявою, в якій просив провести перерахунок та здійснити доплату одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020-2022 роки у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Отримавши відмову та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

РІШЕННЯ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 адміністративний позов залишено без руху на підставі ст.169 КАС України.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду і поважних причин такого пропуску суду не навів.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем подано заяву, в якій він просив визнати поважними причини пропуску звернення до суду та поновити його.

В поданій заяві позивач покликався на те, що про порушення прав дізнався з листів Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України та відповідача, в зв`язку з чим початком перебігу строку звернення до суду слід вважати 10.06.2024. Також просив врахувати той факт, що протягом всього періоду збройної агресії, в тому числі під час повномасштабного вторгнення, він безперервно проходив військову службу на різних офіцерських посадах.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.12.2024, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2025, відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду та позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що перебіг шестимісячного строку звернення позивача до суду із цим позовом за 2020 рік слід обраховувати з 30 вересня цього ж року, за 2021 рік з 30 вересня цього ж року та 2022 рік з 30 вересня цього ж року. Разом з тим, із вказаним позовом позивач звернувся через систему «Електронний суд» 18.06.2024, тобто з пропуском значного строку, визначеного частиною другою статті 122 КАС України.

Також суд першої інстанції виходив з того, що обставини пропуску строку, викладені в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, аналогічні тим, які були викладені в позовній заяві, яким суд надав оцінку в ухвалі про залишення позову без руху.

Спростовуючи безперервність проходження військової служби та виконання обов`язку щодо захисту незалежності та територіальної цілісності України, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів того, що у позивача були періодичні відрядження, польові виходи, тощо.

Також суд виходив з того, що позивачем не надано будь-яких доказів, що він з об`єктивних причин не мав змоги дізнатись про порушення своїх прав.

Також суди виходили з того, що одержання позивачем листів від Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав щодо виплати у належному розмірі разової грошової допомоги до 5 травня за 2020-2022 роки, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Також суди дійшли висновку, що в заяві про поновлення пропущеного строку позивачем не зазначено обставин, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежали від його волевиявлення, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, не надано доказів на їх підтвердження.

Також суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач не був позбавлений можливості подати позовну заяву через підсистему «Електронний суд».

ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ, ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

З ухваленими рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився позивач, звернувся з касаційною скаргою.

В обґрунтування касаційної скарги покликається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що, судами не було враховано, що позивач є учасником бойових дій та має особливі соціальні гарантії, які регулюються законодавством, проходив військову службу в лавах ЗСУ на момент здійснення повномасштабної агресії проти України.

Також скаржник покликається на те, що судами попередніх інстанцій не враховано об`єктивні непереборні обставини, пов`язані із запровадженням воєнного стану, які, на його думку, перешкоджали своєчасному зверненню до суду.

Також покликається на те, що не міг дізнатися про порушення, оскільки у банківських виписках виплата щорічної разової допомоги до 5 травня зазначалась як зарплата.

Просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Також покликається на те, що на відсутність постійного місця проживання, відсутність стабільного доступу до поштової кореспонденції та державних установ, евакуацію, переміщення, постійні повітряні тривоги, відсутність транспорту, довготривалі відключення світла, перебої в роботі зв`язку та інтернету, що перешкоджало зверненню до судових органів через систему «Електронний суд».

Копію ухвали про відкриття касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї документами доставлено до електронного кабінету Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат 24.10.2025 об 11:50, однак останній не скористався правом подати відзив на касаційну скаргу.

ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

У питанні застосування строків звернення до суду у соціальних спорах Верховний Суд в складі судової палати у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 сформував наступні висновки:

" 1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.".

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551-XII) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

01.01.1999 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №367-XIV, яким ч.5 ст.12 Закону №3551-XII доповнено частиною в такій редакції : "щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком".

Абзацом 1 статті 17-1 Закону №3551-XII встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Абзацом 4 статті 17-1 Закон №3551-XI встановлено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Верховний Суд у постановах від 06.02.2018 у справі № 607/7919/17, від 05.04.2024 у справі №380/11815/23 у подібних правовідносинах сформував висновок про те, що разову грошову допомогу до 5 травня особа може отримати до 30 вересня відповідного року, тому про порушення своїх прав в цій частині позивач повинен був дізнатись до 30 вересня відповідного року, не отримавши її.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що предметом спору у цій справі є одноразова грошова допомога до 5 травня за 2020-2022 роки, яку позивач був вправі отримати до 30 вересня відповідного року.

Таким чином про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатись не пізніше 30 вересня 2020, 2021 та 2022 років відповідно і звернутись до суду протягом шести місяців з цієї дати.

Водночас, з позовом до суду позивач звернувся лише 18.06.2024.

За таких обставин суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли висновку щодо пропуску позивачем строку звернення до суду та постановили рішення про повернення позовної заяви.

Покликання позивача в обґрунтування доводів касаційної скарги на запровадження в Україні воєнного стану є безпідставними, оскільки сам лише факт введення воєнного стану на території України не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на неможливість позивача своєчасно звернутися до суду.

До того ж, правовідносини щодо виплати щорічної разової допомоги до 5 травня за 2020-2021 роки виникли до запровадження воєнного стану.

Покликання позивача в обґрунтування касаційної скарги на наявність у нього статусу учасника бойових дій, особливих соціальних гарантій та проходження військової служби також є безпідставним і не звільняє позивача від обов`язку дотримання процесуальних строків.

Доказів специфіки та особливостей проходження військової служби, які б створювали об`єктивні перешкоди у реалізації права звернення до суду, позивачем не надано.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 19.12.2025 у справі № 560/6166/24.

Покликання позивача в цій частині на висновки Верховного Суду у постанові від 29.09.2022 року у справі № 500/1912/22 є безпідставним, оскільки у цій справі позивач з позовом про виплату щорічної допомоги за 2021 рік, кінцевий термін виплати якої до 30.09.2021, звернувся до суду 26.04.2022.

Натомість, у справі, яка розглядається, з вимогами про виплату допомоги за 2020-2022 роки позивач звернувся лише в червні 2024 року, що відрізняє фактичні обставини у цих справах та зумовлює різні висновки щодо строку звернення до суду.

Також в обґрунтування доводів касаційної скарги позивач покликається на відсутність постійного місця проживання, відсутність стабільного доступу до поштової кореспонденції та державних установ, евакуацію, переміщення, постійні повітряні тривоги, відсутність транспорту, довготривалі відключення світла, перебої в роботі зв`язку та інтернету, що перешкоджало зверненню до судових органів через систему «Електронний суд».

Такі обставини, до того ж у своїй сукупності дійсно можуть свідчити про об`єктивні перешкоди у реалізації права звернення до суду.

Водночас, строк звернення до суду щодо виплати спірної допомоги за 2022 рік позивачем пропущено на більш ніж на рік, однак позивачем не доведено існування зазначених обставин протягом усього цього часу.

Строк звернення до суду за 2020 та 2021 роки пропущено позивачем більш ніж на три та два роки відповідно, однак існування протягом такого тривалого періоду часу зазначених обставин позивачем також не доведено.

До того ж, у зазначені періоди воєнний стан на території України ще не був запроваджений.

Покликання позивача на те, що в банківських виписках спірна допомога вказана як заробітна плата, а про порушення своїх прав дізнався лише з листів Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 03.06.2024 та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 10.06.2024 також є безпідставним, оскільки такі листи були надіслані саме на звернення позивача, однак останній не обґрунтував, з яких причин він не звернувся з такими запитами раніше, за відсутності до того ж в банківських виписках інформації про виплату щорічної разової допомоги до 5 травня.

Покликання позивача на висновки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 18.05.2022 у справі № 802/592/17-а, постанові від 05.10.2023 у справі № 380/7479/22, постанові від 13.03.2024 у справі № 120/6331/23 є безпідставним, оскільки процитовані позивачем висновки в зазначених рішеннях Верховного Суду відсутні.

Також безпідставним є покликання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27.02.2023 у справі № 380/7845/21, оскільки такі стосуються питань зупинення провадження у справі, а не поновлення строку звернення до суду.

Також безпідставним є покликання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14.09.2023 у справі № 924/75/23 та від 10.07.2024 у справі № 522/13476/23, оскільки такі зроблені у справах господарської та цивільної юрисдикції і питань поновлення строку звернення до адміністративного суду не стосуються.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм процесуального права, суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13.12.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2025 у справі №320/48016/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Судді:

О.П. Стародуб

В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа