Справа № 520/15997/25
Суддя: Ширант А.А.
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

26 березня 2026 року справа № 520/15997/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ширант А.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву відповідача про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Відповідача, які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Відповідача виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі згідно з ст. 262 КАС України без виклику сторін в судове засідання.

24.03.2026 від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі, в якій просить провадження у справі№520/15997/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 закрити.

В обґрунтування заяви зазначає, що відсутній предмет спору у справі, оскільки 11.02.2026 року, з урахуванням наявних доказів, керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 було закрито виявлене порушення відповідно до ст.38 КУпАП (закінчення строку протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення). Та й відповідно виявлене порушення набуло статус «Закрито». У зв`язку з усуненням підстав вважати особу такою, що порушила правила військового обліку, шляхом електронної взаємодії між електронними реєстрами з Національною поліцією, 11.02.2026 року звернення №E1618521 щодо доставлення ОСОБА_1 до ТЦК та СП було скасовано. Та набуло статус - «Неактивне».

25.03.2026 від представника позивача надійшло клопотання, в якому просить відмовити в задоволенні клопотання про закриття провадження. Ухвалити рішення про часткове задоволення позову визнати протиправними дії Відповідача, які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 . Стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати, в тому числі витрати на послуги адвоката в сумі 20 000 грн.

В обґрунтування клопотання зазначає, що закриття провадження за цією підставою можливо лише за відсутності підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення. В даному випадку така умова не виконується.

Вказує, що повне відновлення порушеного права не відбулось. Звертаючись до суду із даним позовом Позивач не лише добивався вилучення з реєстру записів, що не відповідають дійсності, а і визнання дій Відповідача протиправними з тим, щоб такі дії не були повторені Відповідачем в майбутньому. Крім того, у зв`язку з протиправними діями Відповідача і небажанням вирішувати спір в позасудоовму порядку, Позивач був вимушений понести судові витрати і відновлення порушених прав та інтересів не відбудеться, якщо не буде вирішено питання відшкодування таких витрат. Вилучення Відповідачем з реєстру інформацію, про вилучення якої просив Позивач, само по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимоги про визнання дій з внесення такої інформації в реєстр протиправними.

Розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження у справі а також заперечення позивача, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного судочинства, як визначено у частині першій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Судом встановлено, що позивач звертався до суду з позовною заявою, оскільки був не згодний з встановленим відповідачем порушенням правил військового обліку.

Разом з тим, відповідно до витягу з "Оберіг", наданого відповідачем, 11.02.2026 було здійснено автоматичне скасування розшуку. Встановлено статус - неактивний.

Отже, на переконання суду, у даній справі наразі відсутній предмет спору, оскільки відповідачем наразі вжиті дії щодо усунення запису про те, що позивач порушує правила військового обліку, і як наслідок скасовано подання до поліції про розшук позивача.

Доводи позивача, про те, що необхідно продовжити розгляд справи по суті та визнати протиправними дії відповідача, щоб такі дії не були повторені відповідачем в майбутньому, суд відхиляє, оскільки дані доводи є такими, що спрямовані на майбутнє, тоді як з урахуванням положень ст.5 КАС України захисту підлягає порушене право.

Суд зауважує, що звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах. Вимог про відшкодування майнової чи немайнової шкоди, спричиненої безпосередньо оскаржуваними діями відповідача, позивачем не заявлялося. Правові наслідки, як вже зазначалося вище, скасовані. Жодних належних доказів в розумінні статті 72 КАС України на підтвердження продовження існування порушення своїх прав у спірних правовідносинах позивачем суду не надано, як і не наведено обґрунтованих доводів та аргументів, яким чином оскаржувані вже вчинені дії відповідача за умови відсутності їх правових наслідків породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача у сфері публічно-правових відносин, зокрема, яку обтяжливу дію вони справляють на позивача чи спричиняють інші негативні наслідки, які можна було б усунути шляхом надання особі судового захисту.

Отже, від часу скасування розшкуку позивача та скасування позначки про порушення правил військового обліку у матеріально-правовому вимірі не існувало порушення, яке могло б бути самостійним предметом оскарження у суді та підлягало судовому захисту.

За таких обставин, суд зазначає, що оскільки наслідком розв`язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб`єктивного права позивача, то вимога про визнання протиправними дій відповідача, за умови скасування наслідків таких дій, не може бути окремим і самостійним об`єктом судового контролю, оскільки розгляд і вирішення такого позову судом не матиме своїм правовим наслідком відновлення порушеного права позивача.

Як зазначалось судом, порушені права позивача, а саме позначення його як порушника правил військового обліку були усунуті відповідачем, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.8 ч.1 ст. 238 КАС України.

Щодо судових витрат

За приписами ч. 2 ст. 238 КАС України у випадку закриття провадження у справі суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Аналогічний обов`язок на суд покладають також положення ч. 6 ст. 139 КАС України.

Так, судові витрати, за приписами ч. 1 ст. 132 КАС України, складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До останніх, відповідно, частиною третьою цієї статті віднесено й витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем у справі заявлено до відшкодування саме суми сплаченого судового збору й витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 132 КАС України).

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

Клопотання, якого вимагає закон, у матеріалах справи відсутнє, - що унеможливлює здійснення відповідної процесуальної дії судом.

Витрати ж на правничу допомогу адвоката відповідно до частини 2 статті 134 КАС України підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи разом з іншими судовими витратами. Отже, ця норма відсилає до загального порядку розподілу судових витрат, що визначений статтею 139 КАС України.

Однак, зі змісту цієї норми закону, не вбачається визначення порядку розподілу судових витрат у випадку закриття провадження на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України. Стаття 140 КАС України також незастосовна до ситуації, що склалася, з огляду на відсутність заяви позивача про відмову від позову в означеній частині позовних вимог.

Разом з тим, ч. 8 ст. 139 КАС України дозволяє суду у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З урахуванням обставин, що склалися, так, визнавши помилку й усунувши її, сторона відповідача не давала приводу для подальшого розгляду справи, адже права позивача були поновлені і без завершення судового процесу.

Суд також бере до уваги, що відповідач наразі задіяний в забезпечені обороноздатності країни і покладання на нього будь яких додаткових фінансових витрат зменшить його фінансову спроможність.

За таких обставин суд вважає за можливе і необхідне на підставі ч. 8 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати залишити за такими сторонами, не покладаючи обов`язок їх відшкодування на іншу сторону.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.12.2020 у справі №1.380.2019.001303.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч.2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

У ч. 2 ст.239 КАС України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст.ст. 238, 243, 248, 250, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву відповідача про закриття провадження у справі № 520/15997/25 - задовольнити.

2. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів до Другого апеляційного адміністративного суду з дня її підписання в порядку, передбаченому статтею 294 КАС України.

Суддя А.А. Ширант