Справа № 400/12154/25
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 р. № 400/12154/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , с-ще Засілля, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, 57233,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про: визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 30.10.2023 року з урахуванням довідки від 25.02.2020 №052 про заробітну плату за 2011-2016 роки, виданої «Обществом с ограниченной ответственностью «Обънефтеремонт», г. Нижневартовск, Ханты-Мансийский автономный округ Югра, российская федерация». Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 30.10.2023 року з урахуванням довідки від 25.02.2020 №052 про заробітну плату за 2011-2016 роки, виданої «Обществом с ограниченной ответственностью «Обънефтеремонт», г. Нижневартовск, Ханты-Мансийский автономный округ Югра, российская федерация».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу призначено пенсію за віком з 30.10.2023. Звернувшись до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідок про заробітну платувід 25.02.20 № 052 , позивач отримав відмову, яку вважає протиправною.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонд України в Миколаївській області із заявою щодо надання роз`яснення.

За результатами розгляду звернення від 14.07.2025 Відповідачем надано відповідь від 28.07.25 № 11139-10058/Г-02/8-1400/25. якими надано роз`яснення щодо врахування довідок про заробітну плату.

Із заявою встановленого зразка Позивач не звертався, а на подану у довільній формі заяву Відповідачем надано лише відповідь на звернення, яка не є рішенням суб`єкта владних повноважень, відповідно рішення про відмову в призначенні/перерахунку пенсії не приймалось.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода від 13.03.1992), пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Статтею 11 Угоди від 13.03.1992 передбачено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав-учасників Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 01.12.1991, приймаються на території держав учасниць Співдружності без легалізації. Відповідно до частини 1 статті 13 Угоди від 13.03.1992 кожний учасник Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення допозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення передбачено вихід України з Угоди від 13.03.1992.

Крім того, з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді від 13.03.1992.

Особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Отже, довідки про заробітну плату для обчислення пенсії без підтвердження їх змісту первинними документами не враховуються.

Слід зазначити, що Законом України від 01.12.2022 № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» Україна зупинила дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписаної від імені України у м. Мінську 22.01.1993 і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 № 240/94-ВР, у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь.

Разом з тим Україна Законом України від 10.01.2002 № 2933-ІІІ «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів приєдналась до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року (далі - Конвенція 1961 року) Конвенція 1961 року застосовується у відносинах з державами, що не висловили заперечень проти їх приєднання до Конвенції 1961 року. Державами-учасницями Конвенції 1961 року є також російська федерація.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції 1961 року єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

При цьому дотримання згаданої в попередній частині формальної процедури не може вимагатися, якщо закони, правила або практика, що діють в державі, в якій документ представлений, або угода між двома чи декількома договірними державами відміняють чи спрощують дану формальну процедуру або звільняють сам документ від легалізації.

В умовах воєнного стану постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» визначено порядок прийняття іноземних офіційних документів (далі - Постанова № 107).

В наданої позивачем довідці від 25.02.2020 № 052 що видана «Обществом с ограниченной ответственностью «Обънефтеремонт», г. Нижневартовск, Ханты- Мансийский автономный округ Югра, российская федерация», за період роботи 2011 2016 роки не проставлено апостиль компетентним органом держави, в якій документ було складено.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 у справі № 400/589/24 Головне управління здійснило перерахунок пенсії Позивача з урахуванням до страхового стажу періодів роботи з 03.12.2007 по 17.11.2008 та з 10.03.2011 по 04.04.2016 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 03.12.2007 року. Рішенням суду від 26.11.2024 № 400/589/24 на Головне управління не покладено зобов`язання щодо врахування заробітної плати, отриманої на території російської федераціїдля обчислення пенсії.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

30.10.2023 року позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ГУ, яку виплачує ГУ ПФУ в Миколаївській області.

При призначені пенсії за віком відповідач ГУ ПФУ в Миколаївській області не зарахував до страхового стажу позивача періоди його роботи в російській федерації з 03.12.2007 по 27.11.2008 та з 10.03.2011 по 04.04.2016 роки згідно трудової книжки НОМЕР_1 .

На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.11.2024 року у справі № 400/589/24, яке залишене без змін 08.05.2025 року постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувало до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 03.12.2007 року по 27.11.2008 року та з 10.03.2011 року по 04.04.2016 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.12.2007 року та здійснило перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням врахованого стажу, починаючи з дати призначення пенсії - з 30.10.2023 року.

Однак, зарахувавши позивачу стаж за період його роботи в рф відповідач не врахував заробітну плату позивача, отриману за період з 2011 по квітень 2016 року включно відповідно до довідки від 25.02.2020 №052 про заробітну плату за 2011-2016 роки, виданої «Обществом с ограниченной ответственностью «Обънефтеремонт», г. Нижневартовск, Ханты-Мансийский автономный округ Югра, российская федерация».

Листом від 28.07.2025 відповідач повідомив про відсутність правових підстав для зарахування заробітної плати на підставі довідки від 25.02.2020 №052 про заробітну плату за 2011-2016 роки, виданої «Обществом с ограниченной ответственностью «Обънефтеремонт», г. Нижневартовск, Ханты-Мансийский автономный округ Югра, российская федерация» посилаючись на Постанову КМУ від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного законодавства» та відсутність у судовому рішенні від 26.11.2024 року у справі № 400/589/24 відповідного обов`язку.

Позивач вважає дії відповідача протиправними звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України №1058-ГУ від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; Закон №1058-ГУ) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Приписами статті 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Положеннями статті 3 Угоди також визначено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-ГУ право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом частин першої та другої статті 24 Закону № 1058-ГУ страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-ГУ страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно зі статтею 22 федерального закону № 167-ФЗ від 15.12.20001 «Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації» страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території Російській Федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян Російської Федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

Відповідно до статті 2 Федерального Закону Російської Федерації № 173-ФЗ від 17.12.2001 «Про трудові пенсії в Російській Федерації», який застосовувався до 01.01.2015, страховий стаж - та, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду Російської Федерації, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу.

Згідно з частиною першою статті 10 наведеного вище Федерального Закону №173-ФЗ до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території Російської Федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду Російської Федерації.

При підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством Російської Федерації (частина перша статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ).

Відповідно до частини другої статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ при підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального Закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку.

Аналогічні за змістом положення щодо визначення страхового стажу, періодів роботи та (або) іншої діяльності, що включаються до страхового стажу, та правил обчислення та порядку підтвердження страхового стажу містяться і у Федеральному Законі Російської Федерації від 28.12.2013 № 400-ФЗ "Про страхові пенсії" (статті 3, 11, 14).

Отже, як за законодавством України, так і за законодавством Російської Федерації обов`язковою умовою для врахування відомостей про заробітну плату при обчисленні пенсії є сплата страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 також дійшов висновку про врахування відомостей зазначених в довідках про заробітну плату, отриману в Російській Федерації, лише за умови підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд Російської Федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

Вказані висновки були викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 06 листопада 2023 року справа № 560/764/21 адміністративне провадження № К/9901/46034/21 (п.п. 20 - 39).

З довідки від 25.02.2020 №052 про заробітну плату за 2011-2016 роки, виданої «Обществом с ограниченной ответственностью «Обънефтеремонт», г. Нижневартовск, Ханты-Мансийский автономный округ Югра, российская федерация», яку позивач долучав до заяви про призначення пенсії за віком вбачається, що відрахування із заробітної плати позивача в пенсійний фонд російської федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати проводилося за весь період у повному обсязі.

Таким чином, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, а відповідно і заробітна плата за той період, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

З даного приводу суд зазначає, що право людини похилого віку на соціальний захист не може ставитися в залежність від виконання своїх обов`язків органом влади іншої держави.

За ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Виходячи із задекларованих принципів, суд вважає протиправною підставою для відмови позивачу у перерахунку розміру пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату, виданих на території російської федерації.

Відтак, порушене право позивача на належний рівень пенсійної виплати підлягає судовому захисту.

Судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (с-ще Засілля,Миколаївська обл., Миколаївський р-н, 57233 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008 ) задовольнити.

2.Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України вМиколаївській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 30.10.2023 року з урахуванням довідки від 25.02.2020 №052 про заробітну плату за 2011-2016 роки, виданої «Обществом с ограниченной ответственностью «Обънефтеремонт», г. Нижневартовск, Ханты- Мансийский автономный округ Югра, российская федерация».

3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з 30.10.2023 року з урахуванням довідки від 25.02.2020 № 052 про заробітну плату за 2011-2016 роки, виданої «Обществом с ограниченной ответственностью «Обънефтеремонт», г.Нижневартовск, Ханты-Мансийский автономный округ Югра, российская федерация».

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008 ) на користь ОСОБА_1 (с-ще Засілля,Миколаївська обл., Миколаївський р-н,57233 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 968,96 грн.

5.Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко