Справа № 420/7931/26
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7931/26
УХВАЛА

24 березня 2026 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Танцюра К.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 від 23.03.2026 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у виготовленні та наданні копії звернень тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.08.2025 №Е3251392; зобов`язання Головне управління Національної поліції в Одеській області виготовити та надати ОСОБА_1 копію звернення тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.08.2025 №Е3251392.

Ухвалою суду від 24.03.2026 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

23.03.2026 до суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову у прохальній частині якої заявник просить суд забезпечити позов, шляхом заборони співробітникам Національної поліції в особі будь-якого територіального підрозділу затримувати в адміністративному порядку та доставляти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

В обґрунтування підстав задоволення заяви від 23.03.2026 про забезпечення позову заявник зазначив, що ненадання на запити копії звернення тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.08.2025 №Е3251392, свідчить про те, що його не існує. Відтак є очевидний ризик здійснення співробітниками Національної поліції незаконного адміністративного затримання та доставления особи, дані про яку вказані у зверненні до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. В свою чергу, як вказав представник позивача, таке адміністративне затримання та доставления співробітниками Національної поліції буде здійснено поза законом та не у відповідності до нього, а окрім того, призведе до порушення конституційних прав позивача, передбачених статтею 29, 33 Конституції України. Такі обставини, на думку позивача, вказують на те, що в разі незастосування заходів забезпечення позову буде унеможливлений ефективний захист прав та інтересів позивача. Крім того у разі встановлення відсутності звернення ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № Е3251392 та одночасно з ним здійснення співробітниками Національної поліції незаконного адміністративного затримання та доставления позивача до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, позивачеві доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права. Разом з тим, вжиття заходів забезпечення позову за результатами розгляду цієї заяви не є вирішенням спору по суті без фактичного його розгляду судом.

Частиною 1 ст.150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, наявних в справі встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно із ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено:1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч.1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Верховний Суд в постанові від 29 вересня 2022 року по справі №640/24600/20 зазначив, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Таким чином, з наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача. Самі ж заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Разом з тим, суд не вправі вживати заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

В той же час, суд враховує, що протиправність оскарженої відмови ОСОБА_1 у виготовленні та наданні копії звернень тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.08.2025 №Е3251392, не є очевидною та підлягає доведенню в ході розгляду даної адміністративної справи, а тому, задоволення заяви про забезпечення позову у даному випадку буде виходом за межі підстав для забезпечення позову, які передбачені ст. 151 КАС України.

Водночас, суд наголошує, що заявлені позивачем заходи забезпечення шляхом заборони співробітникам Національної поліції в особі будь-якого територіального підрозділу затримувати в адміністративному порядку та доставляти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не заявлені в межах позовних вимог цієї справи про ненадання звернення тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.08.2025 №Е3251392.

При цьому, в обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття зазначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що матеріали справи не свідчать про наявність небезпеки заподіяння істотної шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 150-154,156, 248, 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 від 23.03.2026 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку визначеному ст. 295 та п.15.5 розділу VII КАС України.

Суддя К.О. Танцюра