Справа № 520/24422/25
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року № 520/24422/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 03.07.2023 року по 29.01.2025 року, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 01 січня відповідного року, на відповідний тарифний коефіцієнт;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18) за періоди: з 03.07.2023 року по 31.12.2023 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023 року; з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01.01.2024 року; з 01.01.2025 року по 29.01.2025 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025 року, шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням вже виплачених сум;

- визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 року, збільшеної до 100000 гривень, за весь період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та часу перебування для лікування після поранення, а саме за період з 18.08.2023 року по 05.09.2023 року, з 05.09.2023 року по 22.09.2023 року, з 27.09.2023 року по 06.10.2023 року, з 06.10.2023 року по 20.09.2024 року, з 20.09.2024 року по 27.09.2024 року, з 27.09.2024 року по 03.12.2024 року, з 03.12.2024 року по 29.01.2025 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди з 18.08.2023 року по 05.09.2023 року, з 05.09.2023 року по 22.09.2023 року, з 27.09.2023 року по 06.10.2023 року, з 06.10.2023 року по 20.09.2024 року, з 20.09.2024 року по 27.09.2024 року, з 27.09.2024 року по 03.12.2024 року, з 03.12.2024 року по 29.01.2025 року, виходячи з її розміру 100000 (сто тисяч гривень) на місяць, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди;

- визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік;

- визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 у відповідності до частини другої-третьої ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошового забезпечення за період з 01.02.2024 року по 29.01.2025 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у відповідності до частини другої-третьої ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення за період з 01.02.2024 року по 29.01.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, на думку позивача, допущено протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 03.07.2023 року по 29.01.2025 року, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 01 січня відповідного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 року, збільшеної до 100000 гривень, за весь період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та часу перебування для лікування після поранення, а саме за період з 18.08.2023 року по 05.09.2023 року, з 05.09.2023 року по 22.09.2023 року, з 27.09.2023 року по 06.10.2023 року, з 06.10.2023 року по 20.09.2024 року, з 20.09.2024 року по 27.09.2024 року, з 27.09.2024 року по 03.12.2024 року, з 03.12.2024 року по 29.01.2025 року, щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік та щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 у відповідності до частини другої-третьої ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошового забезпечення за період з 01.02.2024 року по 29.01.2025 року.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 року зупинено провадження по справі № 520/24422/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії до набрання законної сили рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у адміністративній справі №520/5814/24.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2026 поновлено провадження у справі № 520/24422/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №22 від 29.01.2025 позивача виключено зі писків особового складу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 листом №1576/ВФЗ від 26.08.2025 на звернення позивача повідомив, що за період з 03.07.2023 по 21.12.2023, розрахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення), було проведено у відповідності до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з розрахунку, що розміри посадового окладу, окладу за військовими званнями визначались шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р. а саме 1762,00 грн., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13 і 14 вказаної Постанови. Вказано, що пунктом 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого; перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) ВЛК, лікарсько-експертної (медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у такій відпустці. Зазначено, що відповідно до пункту 9 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.08.2018 № 260, ЩГЗ за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах; і перебуванням у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення, контузії, травми або каліцтва (далі - відпустка для лікування), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків більш тривалих строків перебування на л куванні, передбачених чинним законодавством України). Зазначено, що після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в Лікарняних закладах виплата ЩГЗ продовжується (або поновлюється) на підставі: висновку військово-лікарської комісії (далі - ВЛК); наказу командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах. Вказано, що у разі відсутності висновку ВЛК про продовження перебування в лікарняних закладах-виплата ЩГЗ не здійснюється до отримання відповідного висновку та прийняття рішення (видання наказу) командиром військової частини про продовження перебування на лікуванні або до прибуття військовослужбовця у військову частину після закінчення лікування (відпустки для лікування). Зазначено, що продовження лікування військовослужбовця в лікарняних закладах понад 4 місяці здійснюється на підставі відповідної постанови ВЛК та наказу командира військової частини. Ці документи щоразу (не рідше, ніж раз на 4 місяці) підтверджують право на лікування в лікарняних закладах на визначений період, але не більше, ніж 12 місяців поспіль. Вказано, що у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 розділ XXXIV пункт 16 - передбачається, що підготовка проектів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди покладається на підрозділи, що відповідають за ведення обліку особового складу. Повідомлено, що на даний час до відділу фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_4 витяг з наказу про виплату додаткової грошової допомоги у розмірі 100000,00 грн. за час перебування на лікуванні не надходив у зв`язку з відсутністю підстав для видання наказу.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати грошового забезпечення в неналежному розмірі, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 у відповідності до частини другої-третьої ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошового забезпечення за період з 01.02.2024 року по 29.01.2025 року та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у відповідності до частини другої-третьої ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення за період з 01.02.2024 року по 29.01.2025 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок № 260) визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Відповідно до п.9 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку військово-лікарської комісії, рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, грошове забезпечення виплачується за період перебування на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини.

При цьому, після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах грошове забезпечення виплачується на підставі висновку військово-лікарської комісії, рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №205 від 18.08.2023 визначено позивача вважати таким, що з 16.08.2023 року перебуває у військовій частині НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , на лікуванні.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №319 від 21.12.2023 позивачу припинено нарахування грошового забезпечення з 21.12.2023 року, у зв`язку з довготривалим лікуванням (понад чотирьох місяців).

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №22 від 29.01.2025 позивача відповідно до пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий' обов`язок і військову службу», звільнений у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово- лікарської комісії про непридатність до військової служби або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 29 січня 2025 року.

За таких обставин, керуючись приписами п.9 розділу І Порядку № 260 відповідачем припинено нарахування позивачу грошового забезпечення після чотирьох місяців із дня вибуття на лікування.

При цьому, позивачем не доведено, а судовим розглядом не встановлено подання до ІНФОРМАЦІЯ_1 висновку військово-лікарської комісії для продовження виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні.

За таких обставин відповідач, у спірних правовідносинах діяв згідно приписів п.9 розділу І Порядку № 260.

Суд вважає, що у даній частині спірних правовідносин відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у вищевказаній частині.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 03.07.2023 року по 29.01.2025 року, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 01 січня відповідного року, на відповідний тарифний коефіцієнт та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18) за періоди: з 03.07.2023 року по 31.12.2023 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023 року; з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01.01.2024 року; з 01.01.2025 року по 29.01.2025 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025 року, шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням вже виплачених сум, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч.4 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 р. № 704 (далі - Постанова № 704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови №704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатки 1 та 14 до Постанови №704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

Згідно з приміткою 1 Додатку 1 до Постанови №704, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова №103) до Постанови №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 було викладено у новій редакції, а саме: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Проте, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.

Згідно з Постановою №704, в редакції Постанови №103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким було внесено зміни до пункту 4 Постанови №704.

Отже, з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка була чинною до зазначених змін.

При цьому, порядок дій, який повинні вчинити, зокрема, відповідач, у зв`язку із втратою чинності положеннями пункту 6 Постанови №103 та змін до пункту 4 Постанови №704, не змінився.

Наведена позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у рішенні від 17.12.2019 р. за результатами розгляду зразкової адміністративної справи №160/8324/19.

Отже, з 29.01.2020 р. - дати набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Разом з цим, слід зазначити, що з 30.01.2020 р. знов почало діяти правило двох розрахункових величин обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 по справі №240/4946/18, постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №200/3775/20-а, постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №200/3757/20-а.

Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2023 року по справі № 380/18850/21, розглядаючи аналогічні спірні правовідносини, зазначив про необхідність застосування до спірних правовідносин з 29 січня 2020 року (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18) положень пункту 4 постанови № 704 в редакції до 24 лютого 2018 року, тобто в редакції, яка була чинна до набрання законної сили постановою № 103.

Верховним Судом у постанові від 02.08.2022 по справі №440/6017/21 на підставі аналізу наведених вище норм права дійшов таких правових висновків:

- з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

При цьому, Верховний Суд в постанові від 13 грудня 2022 року по справі №240/12647/21 зазначив, що пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII Про Державний бюджет України на 2019 рік встановлено у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року. Вказано, що в свою чергу, Закон України від 14.11.2019 № 294-IX Про Державний бюджет України на 2020 рік та Закон України № 1082-IX таких застережень щодо застосування, як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на 2020 та 2021 роки, відповідно, не містять.

Також, Верховний Суд в постанові від 04.04.2023 року по справі № 120/5264/22 вказав, що Закон України Про Державний бюджет України на 2020 рік, Закон України Про Державний бюджет України на 2021 рік та Закон України Про Державний бюджет України на 2022 рік застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року на 2020, 2021 та 2022 роки, відповідно, не містять.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, пунктом 4 Постанови №704 визначено порядок обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 року №481 (далі - Постанова №481), яка набрала чинності з 20.05.2023 року, змінено п. 4 Постанови №704 та викладено в наступній редакції: установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року по справі №320/29450/24, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 по справі №320/29450/24, було визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови КМУ від 12.05.2023 року №481 стосовно внесення змін до пункту 4 Постанови №704.

Верховний Суд у постанові від 17.02.2026 по справі № 520/5814/24 наголосив, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи. Вказав, що згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19 та від 10 січня 2023 року у справі № 340/507/22).

Також, Верховний Суд у вказаній постанові прийшов до висновку, що пункт 4 Постанови № 704 підлягає застосуванню у первинній редакції, а саме в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - закону про Державний бюджет України на відповідний рік, із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік), оскільки суд не вправі, вирішуючи спір, застосовувати дефектний нормативно-правовий акт безвідносно до того чи був він чинним чи ні на момент виникнення спірних відносин.

При цьому, як встановлено вище позивачу з 21.12.2023 року по 29.01.2025 не виплачувалось грошове забезпечення, а тому не виплачене грошове забезпечення не підлягає перерахунку.

Враховуючи викладене та позиції Верховного Суду, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 03.07.2023 року по 20.12.2023 року, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 01 січня відповідного року, на відповідний тарифний коефіцієнт і зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18) за період з 03.07.2023 року по 20.12.2023 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023 року, шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням вже виплачених сум.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 року, збільшеної до 100000 гривень, за весь період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та часу перебування для лікування після поранення, а саме за період з 18.08.2023 року по 05.09.2023 року, з 05.09.2023 року по 22.09.2023 року, з 27.09.2023 року по 06.10.2023 року, з 06.10.2023 року по 20.09.2024 року, з 20.09.2024 року по 27.09.2024 року, з 27.09.2024 року по 03.12.2024 року, з 03.12.2024 року по 29.01.2025 року та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди з 18.08.2023 року по 05.09.2023 року, з 05.09.2023 року по 22.09.2023 року, з 27.09.2023 року по 06.10.2023 року, з 06.10.2023 року по 20.09.2024 року, з 20.09.2024 року по 27.09.2024 року, з 27.09.2024 року по 03.12.2024 року, з 03.12.2024 року по 29.01.2025 року, виходячи з її розміру 100000 (сто тисяч гривень) на місяць, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1-2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28 лютого 2022 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно з п.11 розділу XXXIV Порядку № 260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №205 від 18.08.2023 визначено позивача вважати таким, що з 16.08.2023 року перебуває у військовій частині НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , на лікуванні.

Так, згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 №1577 від 04.03.2023 позивач 01.11.2022 отримав поранення, діагноз: мінно-вибухова травма, вогнепальне осколкове наскрізне поранення правого плеча, вогнепальне осколкове проникаюче сліпа торако-абдоміняльне поранення, стороннє тіло печінки, відкритий перелом 5 ребра праворуч, гемо-пневмоторакс праворуч. Визначено, що поранення пов`язане з виконанням службових обов`язків під час несення військової служби по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України і не порушенні державного суверенітету на території Донецької та Луганської області.

Згідно з перевідним епікризом із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2014 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «ХОГВВ» Військової частини НОМЕР_1 з 18.08.2023 року по 05.09.2023 року.

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) № 2362 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Хмельницький обласний госпіталь ветеранів війни» ХОР з 05.09.2023 року по 22.09.2023 року.

Згідно з перевідним епікризом з карти стаціонарного хворого № 7292 від 06.10.2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «ХОЗзНПД» ХОР з 27.09.2023 року по 06.10.2023 року.

Відповідно до виписки із медичної карти хворого № 1754 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької ОР з 06.10.2023 року по 20.09.2024 року.

Згідно з свідоцтва про хворобу № 705 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «ХОЗзНПД» ХОР з 20.09.2024 року по 27.09.2024 року.

Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 1785 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 з 27.09.2024 року по 03.12.2024 року.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №4313 від 03.12.2024 складеної щодо позивача наслідки вогнепального осколкового сліпого проникаючого поранення (01.11.2022) у вигляді стороннього тіла печінки, з незначним порушенням функції, за ступенем важкості поранення відноситься до важких.

Також, згідно вказаної довідки визначено, що позивач непридатний до військової служби, потребує звільнення від виконання службових обов`язків за станом здоров`я на термін, необхідний для оформлення звільнення, але не більше тридцяти календарних днів.

Суд, дослідивши вказані документи у сукупності, вважає, що позивач мав право на отримання додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 гривень, у зв`язку з проходженням стаціонарного лікування внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у період за період з 18.08.2023 року по 05.09.2023 року, з 05.09.2023 року по 22.09.2023 року, з 27.09.2023 року по 06.10.2023 року, з 06.10.2023 року по 20.09.2024 року, з 20.09.2024 року по 27.09.2024 року, з 27.09.2024 року по 03.12.2024 року.

Проте, позивачу протиправно не було виплачено вказаної додаткової грошової винагороди.

При цьому, судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено, що останній у період з 03.12.2024 року по 29.01.2025 року проходив лікування внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

За таких обставин, суд не може прийти до висновку, що позивач набув право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 року, збільшеної до 100000 гривень, за період з 03.12.2024 року по 29.01.2025 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у рахуванні та виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 року, збільшеної до 100000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та часу перебування для лікування після поранення, а саме за період з 18.08.2023 року по 05.09.2023 року, з 05.09.2023 року по 22.09.2023 року, з 27.09.2023 року по 06.10.2023 року, з 06.10.2023 року по 20.09.2024 року, з 20.09.2024 року по 27.09.2024 року, з 27.09.2024 року по 03.12.2024 року та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди з 18.08.2023 року по 05.09.2023 року, з 05.09.2023 року по 22.09.2023 року, з 27.09.2023 року по 06.10.2023 року, з 06.10.2023 року по 20.09.2024 року, з 20.09.2024 року по 27.09.2024 року, з 27.09.2024 року по 03.12.2024 року, виходячи з її розміру 100000 (сто тисяч гривень) на місяць, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 розділу XXIII Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Таким чином, грошова допомога для оздоровлення виплачується у разі набуття права на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік.

Згідно з п.2 розділу XXIII Порядку № 260 грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Отже, грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям без вибуття у відпустку за їх рапортом протягом поточного року.

Так, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 зі зверненням, в якому просив:

- здійснити перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за 2023, 2024, 2025 року відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18) із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, 01.01.2024 року, 01.01.2025 року разом із грошовою допомогою на оздоровлення, яка була виплачена раніше за період проходження військової служби;

- здійсни перерахунок грошового забезпечення з урахуванням індексації разом із грошовою допомогою на оздоровлення, яка була виплачена раніше, а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період проходження військової служби;

- здійснити виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 року, збільшеної до 100000 гривень, за весь період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за період з 18.08.2023 року по 29.01.2025 року;

- здійснити нарахування грошової компенсацію вартості за неотримане речове майно станом на день виключення зі списків особового складу з ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Отже, позивач просив відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення з урахуванням індексації разом із грошовою допомогою на оздоровлення, яка була виплачена раніше, а не виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік.

З аналізу змісту заяви позивача, суд не може прийти до висновку, що вказана заява є рапортом позивача про виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік.

Таким чином, позивач не звертався із рапортом про отримання грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік.

За таких обставин, у відповідача були відсутні правові підстави для виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік.

Відповідно до п.1 розділу XXIV Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Згідно з п.9 розділу XXIV Порядку № 260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Так, виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється за рапортом військовослужбовця.

Позивач просив відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення з урахуванням індексації разом із грошовою допомогою на оздоровлення, яка була виплачена раніше, а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період проходження військової служби.

Отже, позивач просив відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період проходження військової служби.

З аналізу змісту заяви позивача, суд не може прийти до висновку, що вказана заява є рапортом позивача про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Таким чином, позивач не звертався із рапортом про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

За таких обставин, у відповідача були відсутні правові підстави для виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Суд вважає, що у даній частині спірних правовідносин відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у вищевказаній частині.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частково задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, позивачем сплачено судовий збір у сумі 3876,00 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно з п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

З огляду на викладене, предмет спору та статус позивача у спірних правовідносинах, суд прийшов до висновку, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, а тому сплачений судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 03.07.2023 року по 20.12.2023 року, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 01 січня відповідного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18) за період з 03.07.2023 року по 20.12.2023 року із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023 року, шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням вже виплачених сум.

Визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у рахуванні та виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 року, збільшеної до 100000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та часу перебування для лікування після поранення, а саме за період з 18.08.2023 року по 05.09.2023 року, з 05.09.2023 року по 22.09.2023 року, з 27.09.2023 року по 06.10.2023 року, з 06.10.2023 року по 20.09.2024 року, з 20.09.2024 року по 27.09.2024 року, з 27.09.2024 року по 03.12.2024 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди з 18.08.2023 року по 05.09.2023 року, з 05.09.2023 року по 22.09.2023 року, з 27.09.2023 року по 06.10.2023 року, з 06.10.2023 року по 20.09.2024 року, з 20.09.2024 року по 27.09.2024 року, з 27.09.2024 року по 03.12.2024 року, виходячи з її розміру 100000 (сто тисяч гривень) на місяць, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.