Справа № 466/788/26
Суддя: Білінська Г. Б.
Дата ухвалення: 2026-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/788/26
Провадження № 2-а/466/53/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року м.Львів

Шевченківський районний суд міста Львова в складі

головуючого судді Білінської Г.Б.

секретаря судового засідання Ханас С.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №6568791 від 26 січня 2026 року і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивує тим, що постановою поліцейського № ЕНА 6568791 від 26.01.2026 року позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за нібито порушення ним Правил Дорожнього руху, а саме: те, що, він 26 січня 2026 року о 13 год. 02 хв. в с. Сокільники, вул. Стрийська, 30, паркувальний майданчик біля ТРЦ, здійснив зупинку у зоні дії дорожнього знаку 7.17 місця для осіб з інвалідністю хоча такого посвідчення ніколи не отримував чим порушив вимоги п. 8.4.г «Правил дорожнього руху» за що передбачена відповідальність за ч. 6 ст. 122 КУпАП, а саме, порушення вимог інформаційно-вказівних знаків. При чому жодних доказів вчинення вищевказаного правопорушення позивачу зі сторони працівника поліції надано не було.

З вказаною постановою позивачка не погоджується, вважає, що така винесена з порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та з неправильним застосуванням норм матеріального права через відсутність повного та об`єктивного з`ясування обставин на місці події.

Крім цього позивач зазначає, що спірна постанова не містить посилань на докази, на підставі яких його притягнуто до адміністративної відповідальності.

На підставі вищенаведеного, позивач просить суд скасувати постанову серії ЕНА 6568791 від 26.01.2026 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 122 КУпАП України та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн.

Представником відповідача - начальником ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області Д.Павленком надано суду відзив на адміністративний позов, у якому відповідач заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що 26.01.2026 року за адресою с.Сокільники, вул.Стрийська, 30, Львівського району Львівської області на території ТЦ «Кінг Крос Леополіс», здійснив зупинку транспортного засобу «Tesla Model S», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку на місці призначеному для людей з обмеженими можливостями, позначеному табличкою 7.17 «Особа з інвалідністю», хоча сам не являється особою з обмеженими можливостями, чим порушив п.8,4 «е» ПДР України,за що передбачена відповідальність згідно ч.6 ст.122 КУпАП. Окрім того, працівниками поліції було проведено розгляд справи на місці правопорушення об`єктивно та законно.

Ухвалою суду від 06.02.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 на розгляді справи в суді позовні вимоги підтримав, просив позов запдовольнити.

Представник відповідача ГУНП у Львівській області в судове засідання не прибув, у своєму відзиві просив розглядати справу без його участі.

Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов наступного висновку.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 26.01.2026 року о 13 год 02 хв за адресою с.Сокільники, вул.Стрийська, 30, Львівського району Львівської області на території ТЦ «Кінг Крос Леополіс», поліцейським СРПП ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львіській області капралом поліції Гапяк Марією Ростилавівною відносно позивача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч .6 ст. 122 КУпАП.

Зазначену постанову інспектор мотивував тим, що ОСОБА_1 здійснено зупинку на місці, призначеному для людей з обмеженими можливостями, позначеному табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю», хоча сам не являється особою з обмеженими можливостями, чим порушено пункт 8,4 е Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за №1306.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 2.3 «б» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (ст. 8 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно пункту 8.1 ПДР встановлює, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п. 8.2 ПДР дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Згідно пункту 8.4 г ПДР встановлює, що інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Згідно п. 8.4 е ПДР таблички до дорожніх знаків уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Дорожній знак 5.42.1 «Місце для стоянки». Позначає місця та майданчики для стоянки транспортних засобів.

Табличка до дорожнього знаку 7.17 «Особи з інвалідністю». Застосовується із знаками 5.42.1, 5.42.2 і 5.43 для позначення місця (або спеціально відведеної частини майданчика) для стоянки транспортних засобів, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил.

Табличка до дорожнього знаку 7.2.5-7.2.1 зазначає зону дії знака праворуч, ліворуч або праворуч і ліворуч від нього, якщо зупинку або стоянку заборонено вздовж одного боку або з обох боків площі, фасаду будинку тощо.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.6 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю».

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З досліджених судом відеоматеріалів з бодікамери працівників поліції та місця скоєння правопорушення- оглядової камери ТРЦ «Кінг Кросс Леополіс» встановлено, де чітко визначені місця зупинки для осіб з інвалідністю та встановлена табличка зона інформаційно-вказівного дорожнього знаку 5.42.1 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 «Особа з інвалідністю».

Вказаним доказом спростовуються твердження позивача про протиправність винесення відносно нього оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, оцінивши наведені вище докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позивача обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за наявності, передбачених законом підстав та відповідних доказів, що ним не спростовано під час розгляду справи, у зв`язку із чим в задоволенні позову, слід відмовити.

На підставі вищесказаного та керуючись ст. 72-77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г. Б. Білінська