Справа № 140/15578/25
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року ЛуцькСправа № 140/15578/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Костюкевича С.Ф., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправної відмови Головного управління Пенсійного фону України в Харківській області (далі ГУ ПФУ у Харківській області) та скасування рішення від 30.09.2025 №16 про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошовому допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до спеціального пільгового педагогічного стажу періоди проходження військової служби, навчання та роботи, а саме: з 01.09.1980 по 26.06.1984, з 01.07.1984 по 23.12.1985 та з 17.08.1992 по 25.08.1993.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після виходу на пенсію звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії згідно з пунктом 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Однак йому було відмовлено у виплаті вказаної допомоги. Позивач вважає, що має право на отримання одноразової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком та відповідачем протиправно відмовлено у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. На підставі викладеного просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В наданому відзиві відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з посиланням на те, що за матеріалами електронної пенсійної справи встановлено, що страховий стаж позивача, як такий, що дає право на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (згідно трудової книжки НОМЕР_1 ) становить 28 років 9 місяців 11 днів. До цього стажу не зараховано період роботи з 17.08.1992 по 25.08.1993 на посаді вчителя трудового навчання і креслення, так як, є розбіжності між даними зазначеними в довідці №4 від 17.03.2025 та відомостями в трудовій книжці, де згідно запису №11 від 11.08.1992 (наказ №l від 11.08.1992) був прийнятий в мале підприємство «Мікросервіс» директором підприємства та звільнений з нього згідно запису №12 з 20.09.1994 року (наказ №32 від 20.09.1994).

Також до спеціального пільгового педагогічного стажу відповідачем не було зараховано період роботи з 01.09.1980р. по 26.06.1984р., оскільки в цей період ОСОБА_1 навчався в Ровенському державному педагогічному інституті ім. Д. 3. Мануїльського, а також з 01.07.1984 по 23.12.1985, так як, в цей період перебував на військовій службі.

Зважаючи на викладені обставини відповідач вважає дії ГУ ПФУ у Харківській області правомірними та такими, що грунтуються на Конституції, законах України, а відтак вимоги позивача, безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Волинській області та з отримує пенсію за віком з 04.07.2023, яка призначена на підставі Закону №1058-IV, що підтверджується матеріалами пенсійної справи.

22.09.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій та згідно з пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій за принципом екстериторіальності її документи були направлені на розгляд до ГУ ПФУ в Харківській області,.

30.09.2025 рішенням №16 ГУ ПФУ в Харківській області відмовило у призначенні вказаної грошової допомоги у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу. При цьому до загального стажу не зараховано період роботи з 17.08.1992 по 25.08.1993 на посаді вчителя трудового навчання і креслення, а до спеціального стажу не зараховано період навчання в Ровенському державному педагогічному інституті ім. Д. 3. Мануїльського з 01.09.1980р. по 26.06.1984, також не було зараховано період 01.07.1984 по 23.12.1985 підчас якого позивач перебував на військовій службі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV (далі - Порядок №1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ від 4 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Аналізуючи наведені норми законодавства Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 (справа №462/5636/16-а) дійшов висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у особи необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 1788-XII), закріплено перелік окремих категорій працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років, до яких віднесено працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років (пункт "е").

За правилами статті 2 Закону № 1788-XII пенсія за вислугу років відноситься до трудових пенсій.

Статтею 3 Закону №1788-XII передбачено, що право на трудову пенсію мають особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до положень статті 52 Закону № 1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, до таких віднесено, зокрема, загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні, навчальні заклади, музичні, художні школи - посади: учителі, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

В примітках до вказаного Переліку зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Постановою КМУ від 14.06.2000 №963 затверджено Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників до яких віднесено, зокрема, посаду вчителя.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як встановлено судом, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 09.01.1963, позивач 01.09.1980 по 26.06.1984 навчався Ровенському державному педагогічному інституті ім. Д. 3. Мануїльського, з 01.07.1984 по 23.12.1985 проходив строкову військову службу у в/ч № НОМЕР_2 , з 11.08.1992 по 20.09.1994 працював директором підприємства на м/п «Мікросервіс».

Суд звертає увагу, що згідно з п. ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у закладах вищої освіти, мають право на зарахування до страхового стажу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів навчання на денній формі здобуття освіти у закладах вищої освіти, аспірантурі, інтернатурі, резидентурі, за умови сплати страхових внесків.

Однак період навчання позивача у Рівненському державному педагогічному інституті ім. Д.?З.?Мануїльського з 01.09.1980 по 26.06.1984 не підлягає зарахуванню до спеціального страхового стажу, оскільки навчання не є фактичним виконанням трудових обов`язків на посадах, зазначених у Переліку №?909, не супроводжувалося сплатою страхових внесків застрахованою особою чи роботодавцем, а інститут не виступав у ролі роботодавця.

Аналогічна позиція щодо неможливості віднесення періоду навчання до спеціального педагогічного стажу викладена в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 03.06.2025 № 160/34732/24.

Стосовно незарахування проходження військової служби до спеціального педагогічного стажу суд погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для зарахування часу проходження строкової військової служби з 10.05.1982 по 28.04.1984 як спеціального педагогічного стажу.

Дане питання щодо зарахування служби в Армії до стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було предметом судового розгляду у справі № 414/53/17, в якій Верховний Суд у постанові від 29.11.2019 дійшов правового висновку, що період військової служби в армії СРСР до 1 січня 1992 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників освіти, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 13.02.2018 у справі № 738/1246/15-а, від 27.02.2018 у справі № 672/885/17, від 25.04.2019 у справі № 607/12395/16-а і на сьогодні цей правовий підхід є незмінним.

Стосовно періоду роботи позивача з 11.08.1992 по 20.09.1994 суд встановив, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 (записи №?11 від 11.08.1992 та №?12 від 20.09.1994) позивач працював директором малого підприємства «Мікросервіс». Суд приходить до висновку, що цей період не підлягає зарахуванню до спеціального педагогічного стажу, оскільки підприємство не включене до Переліку №?909, який визначає, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які працювали на посадах у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних та художніх школах, зокрема: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) або навчально-виробничої частини, завідуючі філіями, соціальні педагоги, практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій та студій. Робота позивача у малому підприємстві «Мікросервіс» не відповідає жодній із зазначених посад, тому не може враховуватися при визначенні спеціального педагогічного стажу.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що період роботи на МП «Мікросервіс» вже був віднесений до загального трудового стажу до форми РС- право при призначенні пенсії позивачу 04.07.2023 і позивач про це не заперечував. Наявність довідки №4 від 17.03.2025 з гімназії села Залюття, що з 17.08.1992 по 25.08.1993 працював вчителем трудового навчання даної школи не змінює висновків суду, оскільки будь-яких доказів про нарахування та виплату зарплати за вищевказаний період позивачем не надано.

Водночас, за відсутності правової оцінки, наданої територіальним органом Пенсійного фонду України щодо наявності усіх умов для надання позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд позбавлений у межах цієї справи можливості дійти категоричного висновку про наявність/відсутність у позивача права на перерахунок вказаної пенсії. Саме до повноважень органів ПФУ віднесено зарахування певних періодів трудової діяльності до спеціального стажу для проведення перерахунку пенсії, тоді як суд такі повноваження не може перебирати та здійснює лише функцію судового контролю за правомірністю рішень про призначення/відмову у призначенні пенсій.

Відновленням порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до спеціального педагогічного стажу час проходження строкової військової служби з 10.05.1982 по 28.04.1984 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.09.2025 про призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

Відтак, даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1 211,20 грн, сплачений квитанцією від 06.12.2025.

Керуючись ст. 139, 143, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.09.2025 №16 про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.09.2025 про призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 211 гривні 20 копійок (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022; Харківська область, м. Харків, пл. Свободи, 5; ).

Суддя С.Ф. Костюкевич