Справа № 280/11423/25
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2026-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року Справа № 280/11423/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною відмову органів Пенсійного фонду України у зарахуванні до страхового стажу періодів: навчання з 1980 по 1984; проходження військової служби з 1984 по 1986; трудової діяльності з 1986 по 04.1990;

зобов`язати відповідача зарахувати зазначені періоди до страхового стажу позивача;

зобов`язати Пенсійний фонд України повторно розглянути заяву позивача та призначити пенсію за віком з дати первинного звернення.

Ухвалою суду від 30.12.2025 позовну заяву залишено без руху. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви усунуто.

Ухвалою суду від 05.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 20.02.2026 залучено до участі у справі №280/11423/25, в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, розгляд адміністративної справи №280/11423/25 розпочато спочатку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що йому протиправно відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на недостатність страхового стажу. Позивач зазначає, що він має достатньо страхового стажу, що надає право на призначення пенсії. Також, позивач вказував на те, що йому протиправно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періодів навчання з 1980 по 1984; проходження військової служби з 1984 по 1986; трудової діяльності з 1986 по 04.1990. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ГУ ПФУ в Запорізькій області проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що заява позивача з долученими документами від 14.12.2025 про призначення пенсії в порядку екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області. За результатами розгляду було прийнято рішення від 19.12.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідач зазначає, що ним не вчинялося жодних протиправних дій чи бездіяльності стосовно не призначення позивачу пенсії за віком відповідно до заяв та ніяким чином не порушило її права на пенсійне забезпечення. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ГУ ПФУ у Львівській області проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки необхідний страховий стаж згідно зі статтею 26 Закону №1058 становить 32 роки, страховий стаж позивача становить 27 років 04 місяці 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Також, представник відповідача вказував на те, що подані документи щодо страхового стажу містили недоліки, а тому для зарахування спірних періодів до страхового стажу необхідно подання додаткових уточнюючих довідок. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 14.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів ПФУ з заявою про призначення йому пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 19.12.2025 №61, яке прийнято за принципом екстериторіальності, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу.

Позивач, не погодившись з відмовою у призначенні пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком відповідач вказав на те, що його страховий стаж становить 27 років 04 місяці та 15 днів, що є недостатнім для призначення пенсії (необхідний стаж не менше 32 року).

При цьому, органом Пенсійного фонду не зараховано до страхового стажу:

- навчання з 01.09.1980 по 25.02.1984 згідно диплому НОМЕР_1 ; проходження військової служби з 03.05.1984 по 26.05.1986 згідно військового квитка НОМЕР_2 від 16.04.1984 та періоди роботи з 27.03.1984 по 23.04.1984, з 02.07.1986 по 30.08.1988, з 29.09.1988 по 30.01.1989, з 13.03.1989 по 06.04.1990 згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 05.10.1982 в Туркменістанській РСР, оскільки відповідно до постанови КМУ від 16.05.2025 № 562 не долучено документів про неотримання в іншій державі пенсійних виплат та в заяві про призначення пенсії не зазначена причина неможливості їх отримання Згідно статті 24-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України. Окрім того, додатково потребує уточнення період роботи з 27.03.1984 по 23.04.1984 (запис про звільнення не засвідчений печаткою підприємства);

- період роботи з 04.01.1993 по 29.07.2003 згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 05.10.1982, оскільки виправлення у даті наказу про прийняття на роботу не завірено належним чином. Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про період роботи видану на підставі первинних документів.

Суд зазначає, що згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, чинним законодавством передбачено підтвердження трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у разі коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 04.01.1993 по 29.07.2003, суд зазначає, що відповідно до відомостей з трудової книжки НОМЕР_3 (запис №20) позивача з 04.01.1993 прийнято на роботу в Запорізькій металургійний комбінат «Запоріжсталь», у механічний цех трактористом 5 розряду, підстава розпорядження №410 від 30.12.1992.

При цьому, суд зазначає, що зазначений запис у трудовій книжці не містить суттєвих недоліків, які б перешкоджали можливості перевірити та підтвердити факт роботи позивача.

Виправлення у місяці видачі розпорядження про прийняття на роботу не є тією обставиною, яка перешкоджає зарахуванню спірного періоду трудової діяльності до страхового стажу позивача.

Стосовно не зарахування до страхового стажу періодів навчання з 01.09.1980 по 25.02.1984 згідно диплому НОМЕР_1 ; проходження військової служби з 03.05.1984 по 26.05.1986 згідно військового квитка НОМЕР_2 від 16.04.1984 та періоди роботи з 27.03.1984 по 23.04.1984, з 02.07.1986 по 30.08.1988, з 29.09.1988 по 30.01.1989, з 13.03.1989 по 06.04.1990 згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 05.10.1982 в Туркменістанській РСР, суд зазначає, що не зарахування таких періодів до страхового стажу лише з тієї причини, що позивачем не надано документів про неотримання в іншій державі пенсійних виплат та в заяві про призначення пенсії не зазначена причина неможливості їх отримання є неспірним та порушує гарантоване Конституційне право позивача на соціальне забезпечення.

Більш того, суд зазначає, що наведені періоди навчання, проходження військової служби та роботи підтверджується документально, а тому мають бути зараховані до страхового стажу позивача.

Так само, суд вважає безпідставними посилання органу ПФУ на відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періоду з 27.03.1984 по 23.04.1984 у зв`язку з тим, що запис про звільнення не засвідчений печаткою підприємства, оскільки відсутність печатки підприємства жодним чином не спростовує факт трудової діяльності та не перешкоджає зарахуванню періоду роботи до страхового стажу.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За результатами розгляду адміністративної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для виходу за межі позовних вимог для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, а також вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде досягнуто шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 19.12.2025 №61 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , а також шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як орган ПФУ якому було делеговано вирішення питання про призначення пенсії, зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання з 01.09.1980 по 25.02.1984 згідно диплому НОМЕР_1 ; проходження військової служби з 03.05.1984 по 26.05.1986 згідно військового квитка НОМЕР_2 від 16.04.1984 та періоди роботи з 27.03.1984 по 23.04.1984, з 02.07.1986 по 30.08.1988, з 29.09.1988 по 30.01.1989, з 13.03.1989 по 06.04.1990, з 04.01.1993 по 29.07.2003, у зв`язку з чим призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 27.11.2025 (наступний день після досягнення пенсійного віку).

При цьому, суд зауважує, що виплата призначеної пенсії має здійснювати органом ПФУ за місцем перебування позивача на пенсійному обліку.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79000, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 19.12.2025 №61 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання з 01.09.1980 по 25.02.1984 згідно диплому НОМЕР_1 ; проходження військової служби з 03.05.1984 по 26.05.1986 згідно військового квитка НОМЕР_2 від 16.04.1984, та періоди роботи з 27.03.1984 по 23.04.1984, з 02.07.1986 по 30.08.1988, з 29.09.1988 по 30.01.1989, з 13.03.1989 по 06.04.1990, з 04.01.1993 по 29.07.2003, у зв`язку з чим призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 27.11.2025.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова