Справа № 360/1602/25
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року справа №360/1602/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року (головуючий суддя І інстанції Смішлива Т.В.), складеного в повному обсязі 21 жовтня 2025 року у справі № 360/1602/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Луганського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява адвоката адвоката Єфімік Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якій позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.05.2025 № 61 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 30.04.2025 року, зарахувавши до його загального та пільгового стажу роботи на посаді тракториста машиніста у сільському господарстві в колгоспі з 01.07.1986 по 31.12.1998 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.07.1986.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.05.2025 №61 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 30.04.2025, зарахувавши до його загального стажу період роботи на рядових роботах з 01.07.1986 до 29.05.1986, до загального та пільгового стажу періоди роботи на посаді тракториста у сільському господарстві в колгоспі з 21.07.1989 до 31.12.1998 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.07.1986.

Відмовлено у задоволенні решти позовних вимог.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року у справі № 360/1602/25 та відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що управлінням правомірно відмовлено у призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області.

30.04.2025 позивач звернувся до Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії з 55 років.

Рішенням Головного управлінням ПФУ в Рівненській області від 07.05.2025 №61, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішення пенсійного органу обґрунтовано тим, що на час звернення вік заявника 55 років 11 місяців 16 днів. Страховий стаж особи становить 17 років 11 місяців 28 днів. Пільговий стаж роботи на посаді тракториста машиніста у сільському господарстві 10 років 8 місяців 27 днів.

За результатом розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 01.07.1986 по 31.12.1998 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.07.1986, оскільки заявником не надано довідку про період роботи на підставі записів про трудову участь з урахуванням виробленого мінімуму.

Відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність необхідного пільгового стажу та страхового стажу.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для відмови у призначенні пенсії через не зарахування до стажу позивача спірних періодів роботи.

Приймаючи спірне рішення суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у призначенні пенсії є протиправною, а рішення пенсійного органу таким, що підлягає скасуванню з зобов`язанням повторно розглянути заяву про призначення пенсії та зарахуванням спірних періодів роботи до страхового стажу позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах мають чоловіки, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до абзацу другого пункту 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2025 року по 31 березня 2026 року не менше 32 роки

Відповідно до пункту «в» ч.1 статті 13 Закону №1788, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Підпунктом 14-6.2 пункту 14-6 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV врегульовано, що:

тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною першою статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24 лютого 2022 року, пенсія призначається: за віком - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку; по інвалідності - з дня встановлення інвалідності; у зв`язку з втратою годувальника - з дня, що настає за днем смерті годувальника; за вислугу років - з дня, наступного за днем звільнення з роботи, яка дає право на таку пенсію, але не раніше 24 лютого 2022 року;

заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії особам, зазначеним в абзаці першому цього підпункту, визначається з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, з якого призначено пенсію;

перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, та тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України формується у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

термін тимчасово окупована Російською Федерацією територія України для цілей цього підпункту вживається у значенні, наведеному в Законі України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України.

Пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1) звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Позивач, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся із заявою про призначення пенсії 10.08.2025, тобто вік позивача на час звернення із заявою про призначення пенсії склав повних 55 років, і відповідно він досяг віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до абзацу першого пункту 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

Згідно з п. п. 1, 2 роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України №7 від 20.01.1992 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства» до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракториста інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причетних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. Трактористи допоміжних сільських господарств, які не мають самостійного балансу і знаходяться в складі промислових, будівельних, транспортних та інших підприємств і організацій, мають право на пільгову пенсію при виконанні умов, передбачених пунктом 1 цього роз`яснення.

Єдина назва професії «тракторист - машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

З додатку до цього роз`яснення, яким встановлено форму такої довідки, вбачається, що в ній повинно бути зазначено періоди роботи трактористом-машиністом та те, що він був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві, і вказано, що зазначені періоди роботи зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, згідно з пунктом «в» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, та на підставі яких документів видана довідка.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Трудова книжка колгоспника НОМЕР_1 , дата заповнення 01.06.1986 містить такі записи щодо спірних періодів роботи:

1. 01.07.1986 - прийнятий в члени колгоспу ім. Калініна Біловодського району

Ворошилоградської області, вибув з членів колгоспу у зв`язку з призовом до лав Червоної Армії;

2. 21.07.1987 прийнятий в члени колгоспу;

3. 18.02.1993 колгосп ім. Калініна перейменовано в колективне сільськогосподарське підприємство ….. (незрозуміло).

4. 01.04.2000 вибув з членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Калініна Біловодського р-ну Луганської обл. у зв`язку з реорганізацією КСП по ст.38 КЗпП України (за власним бажанням).

Відомості про роботу:

Колгосп ім. Калініна:

1. 1.07.1986 призначений на рядові роботи;

2. 1.09.1986 направлений на курси трактористів та водії до ДОСААФ.

3. 30.05.1987 служба в РА, 1988 служба в РА по 10.05.1989;

4. 21.07.1989 тракторист;

5. 01.04.2000 роботу зупинив у зв`язку з реорганізацією КСП.

Також у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 наявні такі записи щодо

трудової участі позивача у громадському господарстві (сторінки 18-19):

1986 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у громадському господарстві 18, виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві 18;

1989 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у громадському господарстві 121, виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві 121;

1990 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у громадському господарстві 280, виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві 291;

1991 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у громадському господарстві 280, виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві 306;

1992 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у громадському господарстві 260, виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві 288;

1993 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у громадському господарстві 260, виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві 296;

1994 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у громадському господарстві 260, виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві 270;

1995 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у громадському господарстві 260, виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві 292;

1996 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у громадському господарстві 260, виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві 299;

1997 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у громадському господарстві 260, виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві 286;

1998 рік: прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі у громадському господарстві 260, виконання річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві 293;

Отже позивачем виконувався річний мінімум трудової участі у громадському господарстві, а у деякі роки навіть у більшій кількості.

Станом на час внесення спірних записів діяли Інструкція № 162 та Інструкція № 58.

Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки працівників та службовців» (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки (вина позивача відсутня).

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.08.2019 у справі № 654/890/17, від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 та від 11.07.2019 у справі № 683/737/17.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності довідок на підтвердження стажу роботи у колгоспі, оскільки суд наголошує, що саме на керівника підприємства, установи, організації, покладається відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про необхідність врахування трудової книжки позивача при обчисленні страхового стажу для призначення пенсії за віком, і відповідно про протиправність оскаржуваного рішення відповідача

Згідно наданої копії трудової книжки позивача, судом встановлено, що з 01.07.1986 позивач працював на рядових роботах, 01.09.1986 направлений на курси трактористів та водії до ДОСААФ, однак з трудової книжки не зрозуміло чи закінчив позивач навчання, з 30.05.1987 розпочалась служба в РА, таким чином у період з 01.07.1986 по 29.05.1987 позивач працював на рядових роботах, а отже вказаний період слід зарахувати до загального стажу позивача без врахування до пільгового

У період з 21.07.1989 до 31.12.1998 позивач працював на посаді тракториста, а отже цей період слід зарахувати до загального та пільгового стажу позивача.

Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог та визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.05.2025 №61 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зобов`язанням управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 30.04.2025, зарахувавши до його загального стажу період роботи на рядових роботах з 01.07.1986 до 29.05.1986 та до загального та пільгового стажу роботи на посаді тракториста машиніста у сільському господарстві в колгоспі з 21.07.1989 року до 31.12.1998 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.07.1986.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року у справі № 360/1602/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 березня 2026 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць