Справа № 460/21027/25
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2026-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань залишення позову без розгляду

25 березня 2026 року м. РівнеСправа №460/21027/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши в порядку письмового провадження окреме процесуальне питання у адміністративній справі за позовом:

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України
про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, у якому позивач просить суд:

1) визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період із 27.04.2017 по 28.02.2018 включно із урахуванням іншого ніж січень 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 27.04.2017 по 28.02.2018 (включно) із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січня 2008 року;

2) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.09.2019 включно;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу індексацію - різницю грошового забезпечення за період із 01.03.2018 по 30.09.2019 включно - у розмірі 4463,15 грн на місяць та виплатити із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб;

3) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.10.2019 по 07.08.2025 включно;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу індексацію - різницю грошового забезпечення за період із 01.10.2019 по 07.08.2025 включно - у розмірі 4463,15 грн на місяць та виплатити із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб;

4) визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період із 01.01.2024 по 07.08.2025 включно із урахуванням іншого ніж березень 2018 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 07.08.2025 (включно) із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - березня 2018 року;

5) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та «Про Державний бюджет України на 2023 рік»;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення за період:

- з 29.01.2020 по 31.12.2020 з урахуванням посадового окладу та окладу за спеціальним званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 та додаткових видів грошового забезпечення розмір яких визначається виходячи з посадового окладу та окладу за спеціальним званням, а виплату здійснити з урахуванням раніше виплачених сум;

- з 01.01.2021 по 31.12.2021 з урахуванням посадового окладу та окладу за спеціальним званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 та додаткових видів грошового забезпечення розмір яких визначається виходячи з посадового окладу та окладу за спеціальним званням, а виплату здійснити з урахуванням раніше виплачених сум;

- з 01.01.2022 по 31.12.2022 з урахуванням посадового окладу та окладу за спеціальним званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 та додаткових видів грошового забезпечення розмір яких визначається виходячи з посадового окладу та окладу за спеціальним званням, а виплату здійснити з урахуванням раніше виплачених сум;

- з 01.01.2023 по 20.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за спеціальним званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 та додаткових видів грошового забезпечення розмір яких визначається виходячи з посадового окладу та окладу за спеціальним званням, а виплату здійснити з урахуванням раніше виплачених сум.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзивах відповідачі, покликаючись до положень статті 233 КЗпП України та статті 122 КАС України, вважають, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом.

Крім того, Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України подала клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до адміністративного суду.

При вирішенні клопотання суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Водночас, строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів визначені статтею 233 КЗпП України.

До 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Проте, з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022, стаття 233 КЗпП України, яка визначає строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, зазнала значних змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України (в редакції з 19.07.2022) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України (в редакції з 19.07.2022) із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відтак, після 19.07.2022 строк звернення до суду за вирішенням спору про стягнення належної працівнику заробітної плати обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Разом з тим, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

У постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 Верховний Суд у складі cудової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, вирішуючи питання щодо застосування статті 233 КЗпП України, в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, дійшов таких висновків: Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин, то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин). З урахуванням пункту 1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01 липня 2023 року (пп. 65.1 - 65.2 п. 65 постанови).

Таким чином, у цій справі до вимог за період з 27.04.2017 по 18.07.2022 слід застосовувати положення частини другої статті 233 КЗпП України у редакції до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, якою визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Натомість до вимог за період з 19.07.2022 по 20.05.2023 застосуванню підлягають положення частини другої статті 233 КЗпП України у редакції норми Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня, коли особа (працівник, службовець) дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Враховуючи викладене, беручи до уваги предмет спору в частині позовних вимог за період з 27.04.2017 по 18.07.2022, суд відхиляє покликання відповідача-2 про порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом в цій частині позовних вимог.

Що стосується позовних вимог в частині з 19.07.2022 по 20.05.2023 суд виходить з такого.

Як зазначалося судом вище по тексту цієї ухвали, відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України (в редакції з 19.07.2022) із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Таким чином, роботодавець має обов`язок письмово повідомити працівника про суми, нараховані та виплачені при його звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) в день їх виплати.

Порядок повідомлення працівника про розміри оплати праці, передбачено статтею 110 КЗпП України, за змістом якої при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Разом з тим, довідка-розрахунок від 07.08.2025 належних видів грошового забезпечення при звільненні з військової служби (переміщення до іншої військової частини) молодшого лейтенанта ОСОБА_1 за серпень 2025 року, долучена Військовою частиною НОМЕР_1 до відзиву, не містить детального розрахунку сум грошового забезпечення позивача, нарахованих та виплачених йому за період з 27.04.2017 по 20.05.2023.

Враховуючи викладене, покликання відповідачів у відзивах на пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом є необґрунтованими та безпідставними, а відтак судом відхиляються.

Крім того, у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду, поданому разом з позовом, позивач зазначив, що зважаючи на неодноразові запити адвоката повної відповіді отримано від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України не було. Відтак, лише отримавши в жовтні 2025 року відповідь від Центрального архівного відділу Національної гвардії України, стало можливим встановити обсяг порушених прав та склад відповідачів, що не вбачалося можливим до даного моменту.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд врахував підстави, зазначені позивачем в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, та поновив позивачу такий строк з урахуванням положень ч. 1 ст. 121 КАС України.

Таким чином, питання пропуску позивачем строку звернення до суду з підстав, викладених в клопотанні відповідача-2 про залишення позовної заяви без розгляду, були предметом розгляду судом при вирішенні питання про відкриття провадження у цій судовій справі. Судом були враховані вищевказані обставини, оцінивши які, суд дійшов висновку про можливість поновлення позивачу строку звернення до суду, про що зазначено в ухвалі про відкриття провадження у справі від 20.11.2025.

Враховуючи викладене, клопотання відповідача-2 про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 121, 166-167, 240, 243, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо не оскаржується.

Повну ухвалу складено 25 березня 2026 року.

Суддя Н.О. Дорошенко