Справа № 420/35280/25
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 р.м. ОдесаСправа № 420/35280/25
Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2025р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ГУ ПФУ в Чернівецькій області, ГУ ПФУ в Херсонській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернівецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи період роботи у сільськогосподарському виробничому кооперативі «Лідія» (правонаступника колгоспу ім.Кірова) з 22.09.1984р. по 1.03.2000р. згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 19.02.1985р. та скасувати рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області за №79 від 16.09.2025р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернівецькій області області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи період роботи у СВК «Лідія» (правонаступника колгоспу ім.Кірова) з 22.09.1984р. по 1.03.2000р. згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 19.02.1985р;

- витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до наданої копії трудової книжки НОМЕР_2 та довідки №003-02-22 від 22.01.2022р. позивачка працювала в сільськогосподарському виробничому кооперативі «Лідія» в період часу з 22.09.1984р. по 1.03.2000р., яке є правонаступником колгоспу ім.Кірова.

Після звернення до органів Пенсійного фонду з метою отримати пенсію позивачка отримала відмову.

У мотивувальній частині рішення пенсійного органу про відмову зазначено: «...До стажу роботи не зараховано період роботи у колгоспі з 22.09.1984р. по 01.03.2000р. згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 19.02.1985р., оскільки відсутня інформація про встановлений та вироблений мінімум роботи в колгоспі. Для зарахування даного періоду роботи необхідно надати уточнюючу довідку про фактично відпрацьований мінімум роботи в колгоспі». В подальшому. Позивач отримує лист Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому додатково повідомляється про не зарахування до страхового стажу вказаного вище періоду роботи.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача про відмову у призначені пенсії за віком, вважаючи його незаконним, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області №79 від 16.09.2025р. про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у СВК «Лідія» (правонаступника колгоспу ім.Кірова) з 22.09.1984р. по 1.03.2000р. відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 19.02.1985р..

Зобов`язано ГУ ПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 9.09.2025р. про призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003р. за №1058-IV, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1 211,2грн.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Херсонській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку пенсійним органом протиправно не зараховано до страхового стажу позивачки періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 (дата заповнення 19.02.1985р.), про що визначено в оскаржуваному рішенні, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до наданої копії трудової книжки НОМЕР_2 та довідки №003-02-22 від 22.01.2022р. позивачка працювала в сільськогосподарському виробничому кооперативі «Лідія» в період часу з 22.09.1984р. по 1.03.2000р., яке є правонаступником колгоспу ім.Кірова.

9.09.2025р. ОСОБА_1 звернулася із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення їй пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003р. №1058- ІV.

За принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії ОСОБА_1 була передана на розгляд до ГГУ ПФУ в Чернівецькій області.

За результатами розгляду вказаної заяви, 16.09.2025р. ГУ ПФУ в Чернівецькій області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. За доданими позивачкою документами до страхового стажу не зараховано: - період роботи в колгоспі з 22.09.1984р. по 1.03.2000р. згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 19.02.1985р., оскільки відсутня інформація про встановлений та вироблений мінімум роботи в колгоспі. Для зарахування даного періоду роботи необхідно надати уточнюючу довідку про фактично відпрацьований мінімум роботи в колгоспі, видану архівною установою на підставі первинних документів.

Позивачка вважаючи, що рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області №79 від 16.09.2025р. про відмову в призначенні пенсії за віком незаконним та необґрунтованим, таким, що порушує гарантоване Конституцією України право на соціальний захист, вона звернулася до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій та рішень пенсійного органу у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст.46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Положеннями ст.1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003р. за №1058-ІV (надалі - Закон №1058-ІV).

Приписи ст.4 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначають складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України Про недержавне пенсійне забезпечення, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 5.11.1991р. за №1788-ХІІ (надалі - Закон №1788-ХІІ).

У відповідності до ч.1 ст.1 Закону №1788-ХІІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст.7 Закону №1788-ХІІ звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до ч.1,2 ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003р. №1058-ІV (надалі - Закон №1058-ІV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 3 1 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.24 Закону №1058-ІУ, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Положеннями ч.1 ст.56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 5.11 1991р. №1788-ХІІ (надалі - Закон №1788) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За правилами п. д ч.3 ст.56 Закону №1788, до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до вимог ст.62 Закону №1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Приписами ч.1 ст.44 Закону №1058-ІУ визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до вимог п.1.1, 1.7, 1.8 розділу 1, п.4.1, 4.2, 4.7 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7.07.2014р. №13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005р. за №1566/11846 (надалі - Порядок №22-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених ч. 4 ст.45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон).

Заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

При прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

- ідентифікує заявника (його представника);

- надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

- реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

- уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

- проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

- з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

- повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

- сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

- надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

- повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

- видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

- повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його

оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Що стосується рішення ГУ ПФУ в Чернівецькій області №79 від 16.09.2025р., то судова колегія зазначає наступне.

Так, у відповідності до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1 (надалі - Порядок №22-1), пенсійний орган при прийманні документів щодо призначення пенсії не позбавлений права направляти відповідні запити для отримання необхідних відомостей з державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних до власників (розпорядників) зазначених відомостей. При цьому, в разі відсутності необхідних документів або їх неналежного оформлення, пенсійний орган повинен повідомити заявника про необхідність надання ним додаткових документів або дооформлення поданих документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії (п.4.2. Порядку № 22-1).

Як вбачається із матеріалів справи, що пенсійний орган прийняв рішення №79 від 16.09.2025р. про відмову позивачці у призначенні пенсії, обмежившись обсягом первісно поданих документів та без урахування наведених вище обставин.

Судова колегія зазначає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Тобто позивачка, як громадянка України, за умови підтвердження трудового стажу, наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.08.2018р. у справі №175/4336/16-а, від 25.09.2018р. у справі за №242/65/17 та від 27.02.2019р. у справі №423/3544/16-а.

Що стосується не зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі з 22.09.1984р. по 1.03.2000р. згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 19.02.1985р., то судова колегія зазначає наступне.

Так, приписами ч.2 ст.24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Положеннями ч.4 ст.24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1.01.2004р.), зокрема, у статті 56 Закону №1788- XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Аналізуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у ст.62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що до відділу призначення пенсій позивачкою було надано копію трудової книжки серії НОМЕР_2 та довідку №003-02-22 від 22.01.2022р., з яких вбачається, що вона працювала в сільськогосподарському виробничому кооперативі «Лідія» в період часу з 22.09.1984р. по 1.03.2000р., яке є правонаступником колгоспу ім.Кірова.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що місце розташування підприємства, Херсонська область, Скадовський район, с.Новомиколаївка, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України, а тому отримання будь-яких довідок від підприємства можливо лише шляхом пересилки через відповідні месенджери.

Як вбачається із матеріалів справи, що позивачка отримала від керівництва підприємства витребувані відповідачем довідки: довідку СВК «Лідія» про реорганізація та правонаступництво з колгоспу ім. Кірова; довідку СВК «Кірова» від 22.01.2022р. №003-02-22 про те, що ОСОБА_1 дійсно працювала в СВК «Лідія» в період часу з 22.09.1984р. (наказ №11 від 24.09.1984р.) по 01.03.2000р. (наказ про звільнення №1 від 01.03.2000р.), разом з тим, зазначені довідки не були прийняті до уваги відповідачем.

При цьому, судова колегія зазначає, що трудова книжка серії НОМЕР_2 містить усі необхідні дані для призначення пенсії, тому відмова у зарахуванні зазначених періодів роботи до загального страхового стажу є неправомірною.

Апеляційний суд зазначає, що згідно зі ст.62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 5.11.1991р. №1788-XII (надалі - Закон від 5.11.1991р. №1788-ХІІ), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Відповідно до «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», що затверджений Постановою КМУ від 12.08.1993р. №637 (надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 5.12.2019р. по справі №235/805/17, від 6.12.2019р. по справі №663/686/16-а, від 6.12.2019р. по справі №500/1561/17, від 5.12.2019р. по справі №242/2536/16-а.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, що у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_2 (дата заповнення 19.02.1985р.) маються відповідні записи щодо спірних періодів її роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового (страхового) стажу позивачки.

Окрім того, судова колегія звертає увагу на те, що записи у трудовій книжці позивачки не містить недопустимих (таких, що внесені в супереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів про роботу або перекручували б їх зміст, містять підписи посадових осіб, а натомість внесені у відповідності із встановленими правилами.

Отже, трудова книжка серії НОМЕР_2 (дата заповнення 19.02.1985р.) заповнена у відповідності до вимог Інструкції № 58 та містить всі необхідні записи для зарахування спірних періодів роботи до загального страхового стажу.

Отже, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що пенсійним органом протиправно відмовлено позивачці у зарахуванні спірного періоду.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

О.В. Єщенко