Справа № 380/6120/25
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2026-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 березня 2026 року

м. Київ

справа №380/6120/25

адміністративне провадження № К/990/9316/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р. Ф.,

суддів - Гончарової І. А., Хохуляка В. В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року

у справі №380/6120/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколан Інгредієнти"

до Львівської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

У С Т А Н О В И В:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року у справі №380/6120/25, предметом спору у якій є визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості №UA209000/2024/100631/2 від 20 грудня 2024 року, прийняте Львівською митницею.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року, ухваленим за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного провадження, адміністративний позов задоволено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року, апеляційну скаргу Львівської митниці задоволено, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року у справі № 380/6120/25 скасовано. В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколан Інгредієнти" до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року у справі №380/6120/25 і передати справу на новий розгляд.

Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року у справі №380/6120/25 залишено без руху та запропоновано скаржнику надати до суду:

- обґрунтування підтвердження наявності у скаржника процесуального права на касаційне оскарження у цій справі;

- уточнену касаційну скаргу, в якій вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції повинні співпадати зі змістом касаційної скарги;

- уточнену касаційну скаргу, в якій скаржник повинен обґрунтувати підстави касаційного оскарження.

13 березня 2026 року до Суду надійшла уточнена касаційна скарга у якій ОСОБА_1 , що він є одним з учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти». Вказує на те, що прийняття постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду безпосередньо впливає на його право, як учасника Товариства на дивіденди та мирне володіння майном.

ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок прийняття оскаржуваної постанови Товариству завдано збитків у розмірі 493 928,09 грн. Крім того, у провадженні судів першої та апеляційної інстанцій перебувають 42 справи, загальна ціна позовів у яких становить 13 542 271,02 грн, що є сумою потенційних збитків Товариства. Зазначений розмір фінансових втрат є значним та фактично позбавляє скаржника, як учасника Товариства, можливості вільно володіти й розпоряджатися майном, зокрема в частині очікуваного прибутку.

Суд звертає увагу на те, що в уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 уточнив вимоги та попросив Суд скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року у справі №380/6120/25, залишивши в силі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Щодо учасників справи, то їх коло визначено частинами першою та другою статті 42 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено, що учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести свій правовий зв`язок зі сторонами спору або безпосередньо із судовим рішенням через обґрунтування такого критерію, як вирішення судом питання про її право, інтерес та/або обов`язок, як елементів змісту матеріально-правових відносин, в площині яких виник спір. Такий зв`язок повинен бути безпосереднім, а не ймовірним та опосередкований іншими правовідносинами.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення є висновки суду про права та/чи обов`язки цієї особи або якщо у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про її права та/чи обов`язки. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Такий висновок щодо кола осіб, які мають право на оскарження судового рішення, зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 листопада 2020 року у справі №826/3508/17.

Суд наголошує на тому, що зазначене питання має наскрізний характер та простежується у судовій практиці різних юрисдикцій. Зокрема, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду неодноразово висловлював правову позицію про те, що учасник господарського товариства не наділений правом на самостійне звернення зі скаргою як особа, права якої нібито порушені рішенням суду, ухваленим за позовом юридичної особи, оскільки у такому випадку судове рішення породжує правові наслідки саме для юридичної особи як самостійного суб`єкта права, а не для її учасника (аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 травня 2020 року у справі № 904/897/19.).

Більш того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №916/2084/17 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ» та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії, про визнання договорів недійсними, спір в якій стосується корпоративних прав учасника господарського товариства, посилалась на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої акціонер (учасник) юридичної особи, навіть мажоритарний, не може розглядатись як належний заявник, якщо йдеться про порушення прав юридичної особи (зокрема, рішення у справі «Кредитний та індустріальний банк проти Чеської Республіки» (Credit and Industrial Bank v. the Czech Republic), заява № 29010/95 від 20.05.1998; рішення у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» (Case of Terem LTD, Chechetkin and Olius v. Ukraine), заява № 70297/01 від 18 жовтня 2005 року; рішення у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява № 42758/05 від 21 грудня 2017 року). При цьому навіть у разі, якщо юридичну особу було ліквідовано, Європейський суд з прав людини розглядає справи за заявою саме такої юридичної особи, допускаючи її представництво в особі акціонера (учасника), якщо юридична особа не може брати участь у справі в особі своїх органів (рішення у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява №42758/05, пункт 1 резолютивної частини від 21 грудня 2017 року).

Зі змісту оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, в межах цієї справи, не вбачається, що суд вирішував питання про права, свободи, інтереси та/або обов`язки ОСОБА_1 .

Предметом розгляду у цій справі є правомірність рішення митного органу щодо коригування митної вартості товарів, прийнятого стосовно Товариство з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» як суб`єкта господарювання. Спірні правовідносини виникли між митним органом та Товариством як юридичною особою і стосуються виключно прав та обов`язків останнього.

Сам по собі статус скаржника як учасника Товариства не свідчить про те, що оскаржуваним судовим рішенням безпосередньо вирішено питання про його особисті права чи обов`язки. Право учасника господарського товариства на участь в управлінні, отримання дивідендів та частки майна у разі ліквідації є похідним від прав та обов`язків самої юридичної особи та реалізується в межах корпоративних правовідносин.

Наведені скаржником доводи щодо можливого впливу судових рішень на фінансовий стан Товариства, розмір його прибутку та, як наслідок, на обсяг дивідендів учасників, свідчать лише про опосередкований економічний інтерес у результаті розгляду справи. Водночас такі обставини не підтверджують наявності безпосереднього правового зв`язку скаржника зі спірними публічно-правовими відносинами та не свідчать про вирішення судами питання про його права та обов`язки.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди учасника Товариства з наслідками господарської діяльності юридичної особи та судовим рішенням, ухваленим у спорі за її участю, що не є тотожним вирішенню судом питання про права та обов`язки такого учасника.

Отже, оскаржуване судове рішення не є такими, що прийняте про права, свободи, інтереси чи обов`язки ОСОБА_1 у розумінні статей 13 та 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин Суд дійшов висновку, що скаржник не наділений процесуальним правом на касаційне оскарження судових рішень у цій справі, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 248, пунктом 3 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2025 року у справі №380/6120/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколан Інгредієнти" до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

СуддіР.Ф. Ханова І.А. Гончарова В.В. Хохуляк