Справа № 400/11209/24
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 березня 2026 р. № 400/11209/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянув в порядку письмового провадження заяву про встановлення або зміну способу виконання рішення у справі

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
доВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання дій та бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням від 06.08.2025 року позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 21.12.2019 року по 19.05.2023 року, а також грошової допомоги для оздоровлення за 2019, 2020, 2021, 2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 - 2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки, та премії за 2019 - 2023 роки, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 21.12.2019 року по 19.05.2023 року, а також грошової допомоги для оздоровлення за 2019, 2020, 2021, 2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 - 2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки, та премії за 2019 - 2023 роки, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які розраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум;

- в решті позовних вимог відмовлено.

На виконання резолютивної частини вказаного рішення судом 15.10.2025 року видано виконавчий лист.

16.03.2026 року від позивача надійшла заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення з зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 21.12.2019 року по 19.05.2023 року, а також грошової допомоги для оздоровлення за 2019, 2020, 2021, 2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 - 2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки, та премії за 2019 - 2023 роки, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які розраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум, на стягнення з Військової частини на користь позивача грошових коштів у сумі 294331,47 грн, визначених за результатами виконання рішення суду.

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначив, що 13.03.2026 отримав лист від Військової частини НОМЕР_1 за від 05.03.2026 року за вих. № 337, та довідку-розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Таким чином, на виконання рішення суду здійснено перерахунок, за результатами якого визначено суму до виплати у розмірі 294331,47 грн, що підтверджується додатком до вказаного листа.

Разом з тим фактична виплата зазначеної суми позивачу не здійснена.

У своїй відповіді відповідач повідомляє, що на даний час відсутні бюджетні асигнування для виконання рішення суду, а тому рішення не виконано.

Таким чином, рішення суду виконано лише частково, шляхом здійснення перерахунку грошового забезпечення позивача, однак порушене право позивача не поновлено у повному обсязі, оскільки кошти не виплачені.

Сторони про розгляд заяви повідомлені належним чином.

У відповідності до ч. 2 ст. 378 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Суд розглянув заяву по суті та зазначає наступне:

Положеннями ст. 129-1 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 ркоу, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно зі ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 року у справі № 40011209/24 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 21.12.2019 року по 19.05.2023 року, а також грошової допомоги для оздоровлення за 2019, 2020, 2021, 2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 - 2023 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 та 2023 роки, та премії за 2019 - 2023 роки, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які розраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

Станом на момент розгляду даної заяви, рішення суду виконано частково. Виплата нарахованої суми грошового забезпечення у розмірі 294331,47 грн позивачу не здійснена.

Згідно ч. 1, 3 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 378 КАС України, наявні підстави для заміни способу і порядку виконання рішення суду у даній справі.

Керуючись ст.ст. 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення задовольнити.

2. Змінити спосіб виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.08.2025 року у справі № 400/11209/24 на стягнення з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) різниці між перерахованим та фактично виплаченим розміром грошового забезпечення (в тому числі одноразових видів грошового забезпечення) за період з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року у розмірі 294331,47 грн (двісті дев`яносто чотири тисячі триста тридцять одна гривня 47 копійок).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею у порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя О.В. Малих