Справа № 380/24447/25
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2026-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року

справа №380/24447/25

провадження № П/380/25793/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) звернувся до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати п.п.2.1 п.2 та п.4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2025 №430 в частині, що стосується старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходив військову службу на посаді начальника речової служби логістики штабу військової частини НОМЕР_4 , яка є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_1 . Зазначає, що 30.07.2025 командиром військової частини НОМЕР_1 було прийнято наказ №430, яким, зокрема, позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності за вчинення інших умисних протиправних дій, що призвели до іншого незаконного використання військового майна, яке полягає у понаднормовій видачі речового майна військовослужбовцям через не застосування Норм забезпечення речовим майном, затверджених наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 (зі змінами), за виключенням суми, стягнутої в рахунок обмеженої матеріальної відповідальності, в розмірі 366 403,56 грн, шляхом стягнення вказаної суми з місячного грошового забезпечення. Позивач не погоджується із вказаним наказом та зазначає, що під час проходження військової служби та виконання обов`язків на займаній посаді збитків державі не наніс, протиправної поведінки у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків не допускав. Позивач зазначає, що притягнення до матеріальної відповідальності можливе виключно за наявності сукупності обов`язкових елементів, а саме: факту та розміру прямої дійсної шкоди, протиправності поведінки військовослужбовця, вини, прямого причинного зв`язку між діями та шкодою, а також дотримання встановленої законом процедури. Проте з оскаржуваного наказу не вбачається, які саме докази підтверджують вину позивача, які позивач вчинив інші умисні протиправні дії, що відповідач притягнув його до матеріальної відповідальності. Позивачу не було забезпечено реальної можливості надати пояснення під час службового розслідування, що порушує принцип змагальності та право на захист. Вказане зумовило звернення позивача до суду із цим позовом.

Разом із позовною заявою представник позивача подав заяву про забезпечення позову, у якій просив зупинити дію п. 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2025 №430 в частині стягнення коштів із грошового забезпечення позивача до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Також разом із позовною заявою представник позивача подав клопотання про витребування доказів, у якому просив витребувати у відповідача письмове пояснення військової частини НОМЕР_1 та надання інформації щодо причин отримання грошового забезпечення не в повному обсязі починаючи з серпня 2025 року та надати підтверджуючі документи та копію акту службового розслідування від 30.07.2025 №145/ср, який згадується в преамбулі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2025 №430 та матеріали до нього, що стосуються ОСОБА_1 .

Ухвалою від 17.12.2025 позовну заяву залишено без руху з підстав пропуску позивачем строку на звернення до суду.

Іншою ухвалою від 17.12.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

25.12.2025 представник позивача подав заяву про поновлення строку на звернення до суду.

Ухвалою від 05.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову. При цьому суд зазначив, що заява про поновлення строків звернення до суду буде розглядатись з урахуванням позиції відповідача у вказаній справі.

Відповідач 20.01.2026 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що у 2024 році територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України було проведено внутрішню аудиторську перевірку військової частини НОМЕР_1 з урахуванням підпорядкованих військових частини, зокрема і військової частини НОМЕР_4 . Дослідженням порядку забезпечення та списання речового майна, яке видавалося військовослужбовцям встановлено, що особовий склад отримував речове майно після прибуття до в/ч НОМЕР_1 і зарахування до списків частини. Речове майно видавалося зі складу частини за роздавальними відомостями, згідно Норм забезпечення речовим майном № 232. Предмети речового майна заносилися до карток обліку військового майна особистого користування. Поряд з цим, у підпорядкованих військовій частині НОМЕР_1 встановлено видачу речового майна військовослужбовцям понад визначеними Нормами забезпечення речовим майном № 232 на суму 1 929 564,16 грн, зокрема: у військовій частині НОМЕР_4 548 083,56 грн. 5 територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України було проведено внутрішню аудиторську перевірку військової частини НОМЕР_1 у період з 07.10.2024 по 20.12.2024, за наслідками якого складено звіт від 20.12.2024 №526/34. У аудиторському звіті № 526/34 від 20.12.2024, проведеного представниками 5 територіального управління внутрішнього аудиту у період з 07.10.2024 по 20.12.2024, у розділ «Аналітична частина», зазначено, що дослідженням порядку забезпечення та списання речового майна, яке видавалося військовослужбовцям, встановлено, що особовий склад отримував речове майно після прибуття до в/ч НОМЕР_1 і зарахування до списків частини. Речове майно видавалося зі складу частини за роздавальними відомостями, згідно Норм забезпечення речовим майном № 232. Предмети речового майна заносилися до карток обліку військового майна особистого користування. Поряд з цим, у підпорядкованих військовій частині НОМЕР_1 підрозділах встановлено видачу речового майна військовослужбовцям понад визначеними Нормами забезпечення речовим майном № 232 на суму 1 929 564,16 грн, зокрема: у військовій частині НОМЕР_4 - 548 083,56 грн. Таким чином, у аудиторському звіті № 526/34 від 20.12.2024 встановлено завдання збитків державі внаслідок понаднормової видачі речового майна особистого користування через не застосування встановлених Норм забезпечення речовим майном № 232 у в/ч НОМЕР_4 у сумі 548 083,56 грн, а пропозиції аудиторського звіту направлені на прийняття рішення про відшкодування понаднормової видачі (нестачі) на загальну суму 1 929 564,16 грн (у в/ч НОМЕР_4 у сумі 548 083,56 грн) та про притягнення до передбаченої законодавством відповідальності осіб, винних у допущені виявлених порушень і недоліків або невжиття заходів щодо їх усунення. Аудиторський звіт № 526/34 від 20.12.2024 є чинним (позивачем не оскаржується), пропозиції аудиторського звіту є обов`язковими до виконання.

Актом службового розслідування, яке проведено у військовій частині НОМЕР_1 , на виконання п.27 розділу IV Пропозицій (4.2) аудиторського звіту, військовою частиною НОМЕР_1 в ході цього службового розслідування встановлені причини і умови, шо сприяли фактом понаднормової видачі речового майна військовослужбовцям через не застосування Норм забезпечення речовим майном, на суму 548 083,56 грн та встановлена винна у понаднормовій видачі речового майна військовослужбовцям посадова особа - начальник речової служби логістики військової частини НОМЕР_4 старший лейтенант ОСОБА_1 . Так, старший лейтенант ОСОБА_1 , відповідно до п. 3.2.5 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом Міністерства оборони України №300 від 16.07.1997, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 22.12.1997 за №615/2419, зобов`язаний вести облік та звітність у речовій службі військової частини. Однак, старший лейтенант ОСОБА_1 , незважаючи на покладені на нього вищевказані службові обов`язки, не застосовував встановлених Норм забезпечення речовим майном, затверджених наказом МОУ №232, чим порушив вимоги пункту 8 розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України 29.04.2016 № 232 (зі змінами), що призвело до понаднормової видачі речового майна військовослужбовцям на суму 548 083,56 грн., у зв`язку з чим він підлягає притягненню до передбаченої законодавством відповідальності.

Ухвалою від 25.03.2026 визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку на звернення до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 та поновлено строк на звернення із відповідним позовом.

Щодо клопотання позивача про витребування доказів суд зазначає, що таке задоволенню не підлягає, оскільки копію акту службового розслідування від 30.07.2025 №145/ср було подано відповідачем разом з відзивом на позовну заяву, а щодо клопотання в частині письмового пояснення військової частини НОМЕР_1 та надання інформації щодо причин отримання грошового забезпечення не в повному обсязі починаючи з серпня 2025 року суд зазначає, що позивачем не обґрунтовано, яким чином вказані відомості можуть вплинути на висновок суду щодо правомірності спірного наказу.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Відповідно до норм підпункту 17 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу у змішаній (паперово-електронній) формі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач, ОСОБА_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 , на посаді начальника речової служби логістики штабу вказаної військової частини, яка у свою чергу є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_1 .

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 08.12.2022 №387 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом начальника регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) №153 від 07 грудня 2022 року на посаду начальника речової служби логістики штабу вважати таким, що з 08 грудня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

5 територіальним управлінням внутрішнього аудиту Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України було проведено аудиторське дослідження з питань діяльності речової служби військової частини НОМЕР_1 , за наслідками якого було складено довідку від 22.11.2024. Серед встановлених порушень було встановлено, зокрема, порушення, що призвели до втрат на суму 2 073 870 грн, у тому числі понаднормова видача речового майна особистого користування через не застосування встановлених Норм забезпечення речовим майном № 232 на суму 1 929 560,16 грн.

Так, у вказаній довідці зазначено, що через не застосування встановлених Норм забезпечення речовим майном №232, що є порушенням вимог пункту 8 розділу 1 Інструкції про організацію речового забезпечення № 232, аудитом встановлена понаднормова видача речового майна особистого користування військовослужбовцям на суму 1 929 564,16 гривень.

Дослідженням карток обліку особистого користування військовослужбовців військових частин НОМЕР_5 , НОМЕР_4 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 встановлено, що військовослужбовцям визначених військових частин видавалося речове майно без урахування Норм забезпечення речовим майном № 232. За результатами дослідження складено відомість про кількість та вартість виданих предметів речового майна в особисте користування понад встановлених норм без підтвердження потреби в їх отриманні на суму 1 460 660,51 грн.

З пояснення начальника речової служби логістики військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 встановлено, що у військовій частині НОМЕР_1 та підпорядкованих підрозділах понаднормова видача речового майна не здійснювалася, майно видавалося взамін втраченого (знищеного) в ході ведення бойових дій. Контроль за виданим речовим майном та станом забезпеченості особового складу підрозділів військової частини НОМЕР_1 здійснюють начальники речових служб них підрозділів.

З пояснення начальника речової служби логістики військової частини НОМЕР_4 старшого лейтенанта ОСОБА_3 встановлено, що речове майно видавалося за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_4 на заміну знищеного (втраченого чи приведеного у непридатний стан) за рапортами військовослужбовців, хоча вказані рапорти та розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 на видачу речового майна аудиту не надавалися.

На вимогу командиру військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2024 №526/1389 щодо надання інформації (рапортів військовослужбовців) про необхідність видачі військовослужбовцям речового майна взамін знищеного (втраченого) внаслідок ведення бойових дій - зазначена інформація аудиту не надавалась. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 призначено начальника логістики - заступника командира військової частини НОМЕР_1 координатором у проведені внутрішнього аудиту та зобов`язано призначити службові розслідування щодо отримання військовослужбовцями речового майна взамін знищеного (втраченого). Станом на завершення аудиту, рапортів військовослужбовців на отримання речового майна взамін втраченого (знищеного), розпоряджень командирів підпорядкованих підрозділів військової частини НОМЕР_1 - аудиту не надавалися.

За результатами аудиту надається загальна оцінка та висновок щодо діяльності речової служби суб`єкта контролю, зокрема, через не застосування встановлених Норм забезпечення речовим майном № 232, що є порушенням вимог пункту 8 розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення № 232, аудитом встановлена понаднормова видача речового майна особистого користування військовослужбовцям на суму 1 929 564,16 гривень.

Серед рекомендацій, зокрема, зазначено, з метою встановлення винних осіб, причетних до порушень вимог пункту 8 розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення № 232, що призвело до понаднормової видачі речового майна військовослужбовцям па суму 1 929 564,16 грн через не застосування Норм забезпечення речовим майном № 232 призначити службове розслідування, притягнути до відповідальності щодо відшкодування нанесених державі збитків.

До довідки було долучено, зокрема, відомості про кількість та вартість понаднормово виданих предметів речового майна до закінчення встановлених строків носіння раніше отриманих речей військової частини НОМЕР_4 за період з 28.02.2022 по 21.10.2024 станом на 21.10.2024.

Також 5 територіальним управлінням внутрішнього аудиту Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України було проведено аудит використання коштів та майна у сфері ІНФОРМАЦІЯ_2 , за наслідками якого було складено аудиторський звіт від 20.12.2024 №526/34.

За наслідками вказаного аудиту було встановлено наступне відхилення (порушення) у вигляді, зокрема, понаднормової видачі речового майна особистого користування через не застосування встановлених норм забезпечення речовим майном (не відшкодовано) у розмірі 1 929 564,16 грн.

Так, дослідженням порядку забезпечення та списання речового майна, яке видавалося військовослужбовцям встановлено, що особовий склад отримував речове майно після прибуття до військової частини НОМЕР_1 і зарахування до списків частини. Речове майно видавалося зі складу частини за роздавальними відомостями, згідно Норм забезпечення речовим майном № 232. Предмети речового майна заносилися до карток обліку військового майна особистого користування. Поряд з цим, у підпорядкованих військовій частині НОМЕР_1 підрозділах встановлено видачу речового майна військовослужбовцям понад визначеними Нормами забезпечення речовим майном № 232 на суму 1 929 564,16 грн, зокрема: у військовій частині НОМЕР_8 - 468 903,65 грн, у військовій частині НОМЕР_5 - 725 803,75 грн, у військовій частині НОМЕР_4 - 548 083,56 грн, у військовій частині НОМЕР_6 - 115 884,90 грн, у військовій частині НОМЕР_7 - 70 888,30 гривень.

Дослідженням карток обліку особистого користування військовослужбовців військових частин НОМЕР_5 , НОМЕР_4 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 встановлено, що військовослужбовцям визначених військових частин видавалося речове майно без урахування Норм забезпечення речовим майном № 232. За результатами дослідження складено відомість про кількість та вартість виданих предметів речового майна в особисте користування понад встановлених норм без підтвердження потреби в їх отриманні на суму 1 460 660,51 грн.

Таким чином, через не застосування встановлених Норм забезпечення речовим майном №232, що є порушенням вимог пункту 8 розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення № 232, аудитом встановлена понаднормова видача речового майна особистого користування військовослужбовцям на суму 1 929 564,16 грн.

Зі слів посадових осіб речової служби військової частини НОМЕР_1 , все речове майно, яке видавалося понад встановлених норм - видавалося взамін втраченого (знищеного) в ході ведення бойових дій, хоча фактів підтвердження в необхідності видавання речового майна понад встановлених норм за відпрацьованими відомостями, аудиту не надавалися.

Командиру військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2024 №526/1389 надано рекомендацію щодо надання інформації (рапортів військовослужбовців) про необхідність видачі військовослужбовцям речового майна взамін знищеного (втраченого) внаслідок ведення бойових дій - зазначена інформація аудиту не надавалась. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 призначено начальника логістики - заступника командира військової частини НОМЕР_1 координатором у проведені внутрішнього аудиту та зобов`язано призначити службові розслідування щодо отримання військовослужбовцями речового майна взамін знищеного (втраченого). Станом на завершення аудиту, рапортів військовослужбовців на отримання речового майна взамін втраченого (знищеного), розпоряджень командирів підпорядкованих підрозділів військової частини НОМЕР_1 - аудиту не надавалися. Першопричиною даного порушення стало не виконання функціональних обов`язків колишнього начальника речової служби військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 та начальників речових служб підпорядкованих підрозділів у повному обсязі, визначених законодавством України, у розрізі застосування встановлених норм забезпечення речовим майном.

Рекомендовано, зокрема, з метою встановлення причин і умов шо сприяли вчиненню порушень та відшкодування збитків за фактом понаднормової видачі речового майна військовослужбовцям через не застосування Норм забезпечення речовим майном, командиру військової частини призначити службове розслідування, за результатами якого прийняти рішення про відшкодування понаднормової видачі нестачі на загальну суму 1 929 564,16 грн та про притягнення до передбаченої законодавством відповідальності осіб, винних у допущені виявлених порушень і недоліків або невжиття заходів щодо їх усунення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.12.2024 №861 «По результатам проведення аудиторської перевірки 5 територіальним управлінням внутрішнього аудиту у військової частини НОМЕР_1 », на виконання пропозицій та рекомендацій НОМЕР_9 територіального управління внутрішнього аудиту у військовій частині НОМЕР_1 проведеного в період з 07.10.2024 по 20.12.2024, з метою усунення виявлених недоліків, зокрема, призначено службові розслідування за фактами порушень, зокрема, з метою уточнення причин та умов понаднормової видачі речового майна в особисте користування військовослужбовців на суму 1 929 564.16 грн., а також встановлення винних осіб чиї дії або бездіяльність стали причинами вчинення порушення, ступеня їх вини, командирам військових частин НОМЕР_8 , НОМЕР_5 , НОМЕР_4 , НОМЕР_10 , НОМЕР_7 (пункт 2.17).

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 02.01.2025 №3агд, відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 15.12.2020 №475 «Про організацію діяльності з внутрішнього аудиту в системі Міністерства оборони України», на виконання пропозицій та рекомендацій 5 територіального управління внутрішнього аудиту у військовій частині НОМЕР_1 , проведеного в період з 07.10.2024 по 20.12.2024, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2024 №861 «По результатам проведення аудиторської перевірки 5 територіальним управлінням внутрішнього аудиту військової частини НОМЕР_1 » з метою усунення виявлених недоліків призначено службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що привели до виявлених порушень в речовій службі логістики військової частини НОМЕР_4 та встановлення вини посадових осіб військової частини НОМЕР_4 , а саме, зокрема, понаднормової видачі речового майна в особисте користування військовослужбовців.

Проведення службового розслідування покладено на комісію у складі:

голови комісії: начальника зв`язку начальника групи зв`язку та кібербезпеки майора ОСОБА_5 ;

членів комісії: начальника служби пального та мастильних матеріалів логістики старшого лейтенанта ОСОБА_6 ; начальника служби авіації та протиповітряної оборони логістики старшого лейтенанта ОСОБА_7 .

02.02.2025 комісією було складено Акт службового розслідування, у якому зазначено наступне:

«Згідно пояснення начальника речової служби логістики військової частини НОМЕР_4 старший лейтенант ОСОБА_1 , призначений на посаду начальника продовольчої служби логістики наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 08.12.2022 №387 і перебуває на цій посаді по даний час. При організації обліку та видачі речового майна військовослужбовцям у власне користування керувався вимогами нормативних документів, а саме:- Наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту»;- Наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України»;- Розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 №370/6/4/465 від 30.01.2023;- Розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 №2398/1/186 від 27.01.2024.

Згідно розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 №2398/1/186 від 27.01.2024 надано роз`яснення щодо порядку обліку та видачі речового майна, що надійшли у якості міжнародної (благодійної, гуманітарної) допомоги: «...некомплектні предмети обмундирування, а саме: куртки зимові - видавати замість костюмів спеціальних зимових, передбачених Нормами. Видачу зазначених предметів проводити в особисте користування на термін експлуатації, передбачений відповідними Нормами». У відповідності до норми 2 Наказу 232 МОУ один костюм спеціальний зимовий видається з терміном носіння один рік. За період 2022 - 2024 p.p. військовослужбовці НОМЕР_4 не отримували костюмів спеціальних зимових. В своїй діяльності старший лейтенант ОСОБА_1 дотримувався вимог керівних документів та чинного законодавства при організації обліку та видачі майна речової служби логістики військової частини НОМЕР_4 під час ведення бойових дій, збитків державі не було нанесено.

При відбиранні пояснень у військовослужбовців, у яких виявлено ймовірну понаднормову видачу майна згідно результатів аудиту, комісією було встановлено, що речове майно, а саме: штани вітровологозахисні зимові та черевики з високими берцями зимові їм були видані згідно звернень військовослужбовців про приведення попередньо виданого майна в непридатний стан, куртки зимові видавались тим військовослужбовцям, що потребували забезпечення костюмами спеціальними зимовими з метою запобігання перемерзання, обмороження під час виконання бойових завдань. Попередньо видане майно прийшло у непридатний стан через інтенсивну експлуатацію в бойових умовах.

Враховуючи вищевикладене, комісія прийшла до висновку, що своїми діями, начальник речової служби логістики військової частини НОМЕР_4 старший лейтенант ОСОБА_1 , збитків державі не наніс, порушення вимог керівних документів не виявлено. Вина начальника речової служби логістики військової частини НОМЕР_4 старшого лейтенанта ОСОБА_1 та інших посадових осіб військової частини НОМЕР_4 - відсутня.»

Висновки та рекомендації, зокрема, наступні: у зв`язку з тим, що вини начальника речової служби логістики старшого лейтенанта ОСОБА_1 не встановлено, незаконних дій, недотримання вимог керівних документів та чинного законодавства України не виявлено, своїми діями шкоду державі не нанесено, начальника речової служби логістики старшого лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не притягувати, заходів щодо погашення (відшкодування) збитків не застосовувати.

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (з основної діяльності) від 02.02.2025 №22од службове розслідування, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 02.01.2025 №3агд «За результатами проведення аудиторської перевірки 5 територіальним управлінням внутрішнього аудиту військової частини НОМЕР_1 » з метою усунення виявлених недоліків призначено службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що привели до виявлених порушень в речовій службі логістики військової частини НОМЕР_4 та встановлення вини посадових осіб військової частини НОМЕР_4 вважати завершеним. У зв`язку з тим, що вини начальника речової служби логістики старшого лейтенанта ОСОБА_1 не встановлено, незаконних дій, недотримання вимог керівних документів та чинного законодавства України не виявлено, своїми діями шкоду державі не нанесено, начальника речової служби логістики старшого лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не притягувати, заходів щодо погашення (відшкодування) збитків не застосовувати.

02.03.2025 командиром військової частини НОМЕР_1 було направлене розпорядження (телеграма) командиру військової частини НОМЕР_4 №1480/10/6/858, у якому зазначено, що службове розслідування призначене наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 02.01.2025 №3агд За результатами проведення аудиторської перевірки 5 територіальним управлінням внутрішнього аудиту військової частини НОМЕР_1 неповне та таке, що не відповідає вимогам наказу Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та підлягає доопрацюванню шляхом проведення додаткового службового розслідування, оскільки не враховано вимог розділу VIII «Особливості проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди», п.2 якого передбачено з`ясувати: - наявність шкоди; - протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; - причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; - ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); - умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду, оскільки, зокрема, не встановлено винних осіб, причетних до видачі речового майна військовослужбовцям понад визначеними Нормами забезпечення речовим майном №232 на суму 548 083,56 грн.

На виконання вказаного розпорядження командиром військової частини НОМЕР_4 прийнято наказ від 05.03.2025 №60агд (з адміністративно-господарської діяльності), яким призначено додаткове службове розслідування до службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 02.01.2025 №3агд «За результатами проведення аудиторської перевірки 5 територіальним управлінням внутрішнього аудиту військової частини НОМЕР_1 » з метою уточнення причин та умов, що приведи до виявлених порушень в речовій службі логістики військової частини: НОМЕР_4 та встановлення вини посадових осіб військової частини НОМЕР_4 , а саме, понаднормової видачі речового майна в особисте користування військовослужбовців. Проведення службового розслідування покласти на комісію у складі: голови комісії: начальника зв`язку - начальника. групи зв`язку та кібербезпеки майора ОСОБА_5 , членів комісії: начальника служби пального та мастильних матеріалів логістики старшого лейтенанта ОСОБА_6 ; начальника. служби авіації та протиповітряної оборони логістики старшого лейтенанта ОСОБА_7 .

За наслідками вказаного службового розслідування складено Акт службового розслідування від 14.03.2025, у якому зазначено, зокрема, наступне:

«Щодо п.2.17 Наказу №861, комісією не виявлена понаднормова видача речового майна в особисте користування військовослужбовців:

- видача костюмів літніх польових проводилась з 24.02.2022 по 01.10.2024 відповідно до норми №1 наказу №232 та примітки №9: «Під час виконання завдань у районі ведення бойових дій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, відновлення боєздатності військовослужбовцям військових частин механізованих (мотопіхотних), танкових, артилерійських військ, протиповітряної оборони, Десантно-штурмових військ ЗСУ та Сил спеціальних операцій ЗСУ, Сил територіальної оборони ЗСУ, розвідки, морської піхоти, інженерного забезпечення, РХБЗ за винятком частин військової служби правопорядку, медичних, костюм літній польовий видається зі строком експлуатації (носіння) 4 місяці»;

видача куртки вітровологозахисної зимової, штанів вітровологозахисних зимових проводилась з 01.11.2022 по 30.01.2023 відповідно до норми №1 наказу №232 та примітки №10: Під час виконання завдань у районі ведення бойових дій (у тому числі під час проведення антитерористичної операції) та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, відновлення боєздатності військовослужбовцям військових частин механізованих (мотопіхотних), танкових, артилерійських військ, протиповітряної оборони, Десантно-штурмових військ ЗСУ та Сил спеціальних операцій ЗСУ, розвідки, морської піхоти, інженерного забезпечення, за винятком частин військової служби правопорядку, РХБЗ, медичних, додатково видається верх куртки вітровологозахисної зимової (куртки утепленої польової) та штанів вітровологозахисних зимових (штанів утеплених польових) зі строком експлуатації (носіння) 1 рік.

За період 2022 - 2024 p.p. військовослужбовці НОМЕР_4 не отримували верх куртки вітровологозахисної зимової (куртки утепленої польової) та штанів вітровологозахисних зимових (штанів утеплених польових).

- видача речового майна у відповідності до розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 №370/6/4/465 від 30.01.2023 проводилась: «...у разі виникнення потреби у військовослужбовців в речовому майні (прибуття особового складу від інших військових частин та центрів комплектування з недостатнім забезпеченням, бойові втрати майна, вихід речового майна з ладу тощо), невідкладно вживати заходів щодо належного забезпечення особового складу. Виключити випадки витребування від військовослужбовців зайвих пояснень, додаткових документів, розслідувань тощо. Документальне оформлення списання втрат речового майна здійснювати під час проведення заходів відновлення боєздатності (у військовій частині НОМЕР_4 заходи з відновлення не проводилися, оскільки батальйон з квітня 2022 року по даний час перебуває в зоні бойових дій. З метою покращення забезпечення військовослужбовців, недопущення випадків обмороження особового складу, забезпечення робочим та спеціальним одягом, організувати отримання з постачальних складів та видачу особовому складу речового майна матеріально-технічної (гуманітарної) допомоги, яке є в достатній кількості на постачальних складах».

Військовою частиною НОМЕР_4 в листопаді 2022 р. було отримано речове майно у якості благодійної допомоги від Стрийської міської ради. При забезпеченні речовим майном військовослужбовців начальник речової служби логістики керувався нормою №1 наказу №232 примітки №10. Куртка вітровологозахисна зимова видавалася додатково, як верх куртки вітровологозахисної зимової у зв`язку з відсутністю забезпечення даним майном на момент видачі. В подальшому начальник речової служби логістики керувався розпорядженням Командування Сил логістики ЗСУ №370/6/4/465 від 30.01.2023.

Згідно розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_4 №2398/1/186 від 27.01.2024 (на заміну розпоряджень ІНФОРМАЦІЯ_4 №370/6/4/1401 від 27.05.2022, №370/6/4/3079 від 23.09.2022, №370/6/4/3956 від 21.11.2022, №370/6/4/4385 від 22.12.2022) надано роз`яснення щодо порядку обліку та видачі речового майна, що надійшли у якості міжнародної (благодійної, гуманітарної) допомоги: «...некомплектні предмети обмундирування, а саме: куртки зимові - видавати замість костюмів спеціальних зимових, передбачених Нормами. Видачу зазначених предметів проводити в особисте користування на термін експлуатації, передбачений відповідними Нормами».

У відповідності до норми 2 Наказу 232 МОУ один костюм спеціальний зимовий видається з терміном носіння один рік. За період 2022 - 2024 p.p. військовослужбовці НОМЕР_4 не отримували костюмів спеціальних зимових.

В своїй діяльності старший лейтенант ОСОБА_1 дотримувався вимог керівних документів та чинного законодавства при організації обліку та видачі майна речової служби логістики військової частини НОМЕР_4 під час ведення бойових дій. Збитки державі не нанесені.

Комісія врахувала відібрані пояснення у військовослужбовців, у яких виявлено ймовірну понаднормову видачу майна згідно результатів аудиту та було встановлено, що речове майно, а саме: штани вітровологозахисні зимові та черевики з високими берцями зимові були видані згідно звернень військовослужбовців про приведення попередньо виданого майна в непридатний стан, куртки зимові видавались тим військовослужбовцям, що потребували забезпечення костюмами спеціальними зимовими з метою запобігання перемерзання, обмороження під час виконання бойових завдань. Попередньо видане майно прийшло у непридатний стан через інтенсивну експлуатацію в бойових умовах.

Враховуючи вищевикладене, комісія прийшла до висновку, що своїми діями, начальник речової служби логістики військової частини НОМЕР_4 старший лейтенант ОСОБА_1 та інші посадові особи військової частини НОМЕР_4 збитків державі не нанесли, протиправної поведінки у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків не встановлено, порушень вимог керівних документів не виявлено. Вина начальника речової служби логістики військової частини НОМЕР_4 старшого лейтенанта ОСОБА_1 та інших посадових осіб військової частини НОМЕР_4 - відсутня.»

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 14.03.2025 №58од додаткове службове розслідування, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 05.03.2025 №60агд, За результатами проведення аудиторської перевірки 5 територіальним управлінням внутрішнього аудиту військової частини НОМЕР_1 з метою уточнення причин та умов, що призвели до виявлених порушень в речовій службі логістики та. встановлення виші посадових осіб військової частини НОМЕР_4 вважати завершеним. У зв`язку з тим, що вини начальника речової служби логістики старшого лейтенанта ОСОБА_1 та інших посадових осіб військової частини НОМЕР_4 не встановлено, незаконних дій, недотримання вимог керівних документів та чинного законодавства України не виявлено, своїми діями шкоду державі не нанесено, начальника речової служби логістики старшого лейтенанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не притягувати, заходів щодо погашення (відшкодування) збитків не застосовувати.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 02.06.2025 №351 (з урахуванням змін, внесених наказом від 27.07.2025 №501) скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_4 від 14.03.2025 №58од «Про результати службового розслідування щодо уточнення причин та умов, що призвели до виявлених порушень в речовій службі логістики військової частини НОМЕР_4 за результатами проведення аудиторської перевірки 5 територіальним управлінням внутрішнього аудиту у військовій частині НОМЕР_1 », як такий, що суперечить ст.8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та розділу VIII Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608» та призначено службове розслідування по факту не вжиття належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності у військовій частині НОМЕР_4 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 30.06.2025, продовжено строк службового розслідування по факту не вжиття належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності у військовій частині НОМЕР_4 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2025 №351, до 30.07.2025.

Начальником групи з`ясування обставин, причин та умов вчинення правопорушень військової частини НОМЕР_1 було складено акт службового розслідування від 30.07.2025, у якому вказано наступне:

«Як вбачається з вступної частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.06,2025 №351, він виданий на виконання ст. 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Відповідно до п.2 ст.5 цього Закону командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

Отже, предметом службового розслідування є оцінка діяльності колишнього командира військової частини НОМЕР_4 щодо виконання пропозицій та рекомендацій, наданих 5 територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, за результатами внутрішнього аудиту, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 в період з 07.10.2024 по 20.12.2024, а саме відшкодування завданої державі шкоди.

Крім того, предметом службового розслідування є оцінка діяльності посадових осіб військової частини НОМЕР_4 щодо виконання пропозицій та рекомендацій, наданих 5 територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, за результатами внутрішнього аудиту, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 в період з 07.10.2024 по 20.12.2024, а саме: факт безпосереднього відшкодування чи невідшкодування завданої державі шкоди. Також, предметом службового розслідування є безпосереднє встановлення винної особи (осіб) у спричиненні державі матеріальної шкоди, встановленої у 2024 році за результатами проведення аудиторської перевірки 5 територіальним управлінням внутрішнього аудиту військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, в ході проведення службового розслідування встановлено таке.

За результатами проведення аудиторської перевірки 5 територіальним управлінням внутрішнього аудиту, відображених у аудиторському звіті № 526/34 від 20.12.2024, у військовій частині НОМЕР_4 виявлені та документально зафіксовані порушення по речовій службі, а саме: речове майно видавалося зі складу частини за роздавальними відомостями, згідно Норм забезпечення речовим майном № 232. Предмети речового майна заносилися до карток обліку військового майна особистого користування. Поряд з цим, у підпорядкованих військовій частині НОМЕР_1 підрозділах встановлено видачу речового майна військовослужбовцям понад визначеними Нормами забезпечення речовим майном № 232 на суму 1 929 564,16 грн, зокрема: у військовій частині НОМЕР_4 - 548 083,56 грн. Дослідженням карток обліку особистого користування військовослужбовців, зокрема, військової частини НОМЕР_4 встановлено, що військовослужбовцям зазначених військових частин видавалося речове майно без урахування Норм забезпечення речовим майном № 232.

Відповідно до п.4 ст.8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб» факти порушень та завданих збитків, встановлених аудиторською перевіркою, є доведеними, а відтак, порушення підлягають усуненню, а матеріальні збитки - відшкодуванню.

На виконання п.2.17 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2024 №861, наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 02.01.2025 №3агд За результатами проведення аудиторської перевірки 5 територіальним управлінням внутрішнього аудиту військової частини НОМЕР_1 призначено та проведено службове розслідування за фактами встановлених вище порушень.

За результатами службового розслідування складений акт службового розслідування від 02.02.2025 №90/13 та виданий наказ командира військової частини НОМЕР_4 від 02.02.2025 №22од за підписом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_4 майора ОСОБА_8 , та зроблено висновок, що вини старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника речової служби логістики військової частини НОМЕР_4 , не встановлено, незаконних дій, недотримання вимог керівних документів та чинного законодавства України не виявлено, шкоди державі не нанесено, до дисциплінарної відповідальності осіб не притягувати, заходів щодо погашення (відшкодування) збитків не застосовувати.

Не погоджуючись з цим, командир військової частини НОМЕР_1 телеграмою (розпорядженням) від 02.03.2025 №1480/10/6/858 зобов`язав командира військової частини НОМЕР_4 провести додаткове службове розслідування.

На виконання зазначеної телеграми штатним на той час командиром військової частини НОМЕР_4 полковником ОСОБА_9 видано наказ від 05.03.2025 №60 «За результатами проведення аудиторської перевірки 5 територіальним управлінням внутрішнього аудиту військової частини НОМЕР_1 », яким призначено додаткове службове розслідування.

Складений за результатами додаткового службового розслідування акт від 14.03.2025 №90/32 та виданий наказ командира військової частини НОМЕР_4 від 14.03.2025 №58од «Про результати службового розслідування щодо уточнення причин та умов, що призвели до виявлених порушень в речовій службі логістики військової частини НОМЕР_4 за результатами проведення аудиторської перевірки 5 територіальним управлінням внутрішнього аудиту у військовій частині НОМЕР_1 », за змістом та висновками є аналогічними попереднім.

Отже, за результатами двох проведених у військовій частині НОМЕР_4 службових розслідувань, встановлені аудиторською перевіркою збитки на суму 548 083,56 грн. є невідшкодованими.

Між тим, на виконання п.27 розділу IV Пропозицій (4.2) аудиторського звіту, військовою частиною НОМЕР_1 в ході цього службового розслідування встановлені причини і умови, шо сприяли фактом понаднормової видачі речового майна військовослужбовцям через не застосування Норм забезпечення речовим майном, на суму 548 083,56 грн та встановлена винна у понаднормовій видачі речового майна військовослужбовцям посадова особа - начальник речової служби логістики військової частини НОМЕР_4 старший лейтенант ОСОБА_1 .

Так, старший лейтенант ОСОБА_1 , відповідно до п. 3.2.5 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом Міністерства оборони України №300 від 16.07.1997, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 22.12.1997 за №615/2419, зобов`язаний вести облік та звітність у речовій службі військової частини.

П.п.1 п.1 ст.6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду завдану державі» особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Однак, старший лейтенант ОСОБА_1 , незважаючи на покладені на нього вищевказані службові обов`язки, не застосовував встановлених Норм забезпечення речовим майном, затверджених наказом МОУ №232, відносно майна переданого у речову службу військової частини НОМЕР_4 під звіт, чим порушив вимоги пункту 8 розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України 29.04.2016 № 232 (зі змінами), що призвело до понаднормової видачі речового майна військовослужбовцям на суму 548 083,56 грн., у зв`язку з чим він підлягає притягненню до передбаченої законодавством відповідальності.

Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина полковника ОСОБА_10 , майора ОСОБА_5 , старшого лейтенанта ОСОБА_6 , старшого лейтенанта ОСОБА_7 та старшого лейтенанта ОСОБА_1 виражається у формі непрямого умислу.

Своїми діями полковник ОСОБА_10 , майор ОСОБА_5 , старший лейтенант ОСОБА_11 , старший лейтенант ОСОБА_7 та старший лейтенант ОСОБА_1 порушили вимоги наступних нормативно-правових актів: статтю 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині обов`язку додержуватися законів України, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів; статтю 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вести бойові дії ініціативна, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; статтю 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині зобов`язання виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Крім того, начальник речової служби військової частини НОМЕР_4 старший лейтенант ОСОБА_1 , який зобов`язаний вести облік та звітність у речовій службі військової частини, підлягає притягненню до повної матеріальної відповідальності за порушення вимоги пункту 8 розділу 1 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України 29.04.2016 № 232 (зі змінами) на підставі п.п. 1 п. 1 ст.6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду завдану державі» за виявлену нестачу військового майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети.

Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушень старшим лейтенантом ОСОБА_1 також є хибно зрозумілі інтереси військової служби, які прямо призвели до завдання матеріальної шкоди державі.»

Наказом командира військової частини від 30.07.2025 №430 «Про результати службового розслідування щодо невжиття належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності у військовій частині НОМЕР_4 » (пунктами 2, 4, підпунктом 2.1) притягнуто до повної матеріальної відповідальності в межах суми, яка підлягає відшкодуванню та за виключенням суми, стягнутої в рахунок обмеженої матеріальної відповідальності, а саме, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», за вчинення інших умисних протиправних дій, що призвели до іншого незаконного використання військового майна, яке полягає у понаднормовій видачі речового 2 майна військовослужбовцям через не застосування Норм забезпечення речовим майном, затверджених наказом Міністерства оборони України 29.04.2016 № 232 (зі змінами), притягнути колишнього начальника речової служби логістики військової частини НОМЕР_4 , начальника речової служби логістики 6 батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності, за виключенням суми стягнутої в рахунок обмеженої матеріальної відповідальності, у розмірі 366 403,56 грн. (триста шістдесят шість тисяч чотириста три гривні 56 копійок), шляхом стягнення вказаної суми з місячного грошового забезпечення. Начальнику служби - головному бухгалтеру фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 занести до Книги грошових стягнень та нарахувань та стягнути з грошового забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_1 кошти в сумі 366 403,56 грн. (триста шістдесят шість тисяч чотириста три гривні 56 копійок), шляхом стягнення вказаної суми з місячного грошового забезпечення.

Не погоджуючись із вказаним наказом командира військової частини НОМЕР_1 , яким його притягнуто до матеріальної відповідальності, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що в Україні як у правовій державі, де проголошена дія верховенства права та найвищою соціальною цінністю є людина, згідно з ст. ст. 1, 3, 8, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 68 Конституції України усі без виключення суб`єкти права (учасники суспільних відносин) зобов`язані дотримуватись існуючого правового порядку, утримуючись від використання права на зловживання правом, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати покладені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом, і тому до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII, Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 №548-XIV.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут внутрішньої служби).

Відповідно до Вступної частини Статуту внутрішньої служби цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини). Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями. Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

За положенням статей 5, 6, 8 Загальних положень Статуту внутрішньої служби Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат зобов`язаний: підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою; знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою; знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички; знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно); додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; виконувати правила носіння військового одягу і взуття, своєчасно та акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів; ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки; неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки; виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття; під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 27 Статуту внутрішньої служби передбачено, що військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягуються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до преамбули Закону України від 3 жовтня 2019 року № 160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон № 160-ІХ) цей Закон визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Згідно з пунктом 4 статті 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Частиною першою статті 3 Закону № 160-ІХ передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Згідно з частиною 1-2 статті 5 Закону №160-ІХ, особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність. Командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

Частина друга статті 8 Закону № 160-ІХ передбачає, що у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону № 160-ІХ порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.

Частини шоста та сьома статті 8 Закону № 160-ІХ визначають, що за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.

Стаття 14 Закону № 160-ІХ передбачає, що наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством.

Старший за службовим становищем командир (начальник) не рідше одного разу на квартал перевіряє законність і обґрунтованість притягнення осіб до матеріальної відповідальності та розмір сум, які підлягають стягненню.

У разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія Дисциплінарного статуту поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Статтею 1, 2 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Відповідно до статті 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі - Порядок № 608).

Пунктом 7 розділу І Порядку № 608 встановлено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Частина 3 розділу ІІ Порядку № 608 передбачає, що службове розслідування проводиться для встановлення, зокрема, причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Розділом VIII Порядку № 608 визначено особливості проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди.

Так, у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати:

наявність шкоди;

протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна);

умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.

До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.

Таким чином, військовослужбовець може бути притягнутий до матеріальної відповідальності за результатами службового розслідування, проведеного з дотриманням вимог Закону № 160-ІХ та Порядку № 608.

Загальний порядок проведення службового розслідування визначено розділом ІІІ Порядку № 608.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців (пункт 13 Розділу III Порядку № 608).

Згідно з частиною шостою статті 8 Закону № 160-ІХ за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Пунктом 3 розділу ІV Порядку № 608 передбачено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (пункт 5 розділу V Порядку № 608).

Пунктом 6 розділу V Порядку № 608 встановлено, що після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додається всі матеріали службового розслідування.

Згідно з пунктом 3 розділу VIII Порядку № 608 до матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності стало не застосування ним встановлених Норм забезпечення речовим майном, затверджених наказом МОУ №232, відносно майна переданого у речову службу військової частини НОМЕР_4 під звіт, чим порушив вимоги пункту 8 розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України 29.04.2016 № 232 (зі змінами), що призвело до понаднормової видачі речового майна військовослужбовцям на суму 548 083,56 грн. Під час службового розслідування військової частини НОМЕР_1 було встановлено, що у підпорядкованих військовій частині НОМЕР_1 підрозділах встановлено видачу речового майна військовослужбовцям понад визначеними Нормами забезпечення речовим майном № 232 на суму 1 929 564,16 грн, зокрема: у військовій частині НОМЕР_4 - 548 083,56 грн. Дослідженням карток обліку особистого користування військовослужбовців, зокрема, військової частини НОМЕР_4 встановлено, що військовослужбовцям зазначених військових частин видавалося речове майно без урахування Норм забезпечення речовим майном № 232.

Разом з цим, акт службового розслідування, за результатами якого прийнято оскаржуваний наказ, не містить точних відомостей, у чому полягали допущені позивачем порушення Норм забезпечення речовим майном, а лише містить покликання на допущення позивачем такого порушення. Суд також зазначає, що пунктом 8 розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 (далі Інструкція №232) передбачено, що військовослужбовцям речове майно особистого користування та інвентарне майно видається за встановленими нормами і порядком, визначеними цією Інструкцією. Нормами забезпечення речовим майном військовослужбовців визначаються кількість предметів, що видаються на одного військовослужбовця у військових частинах або на одне ліжко в лікувальних закладах, а також на одиницю бойової техніки, місця несення варти (служби), підрозділ, установу, та строки їх носіння (експлуатації). Водночас, відповідно до пункту 3 розділу V Інструкції №232, строки експлуатації (носіння) речового майна в угрупуваннях військ (сил), які безпосередньо беруть участь у бойових діях (спеціальних операціях) під час збройного конфлікту, в антитерористичних операціях та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії (далі - діючі угрупування військ (сил), не встановлюються. Майно знаходиться в експлуатації (носінні) до повного зношення. У разі знищення або приведення його в непридатний стан це речове майно замінюється на нове. З матеріалів службового розслідування, зокрема, вбачається, що батальйон з квітня 2022 року по даний час перебуває в зоні бойових дій, та що позивачем здійснювалась видача військовослужбовцям речового майна на заміну попередньо виданого, оскільки таке майно прийшло у непридатний стан через інтенсивну експлуатацію в бойових умовах. Отже, у зв`язку з перебуванням військовослужбовців НОМЕР_4 у зоні бойових дій, вказане зумовлює висновок про необхідність їм нового речового майна взамін втраченого по мірі потреби. Доказів проведення перевірки вказаного факту під час службового розслідування та його спростування військовою частиною НОМЕР_1 суду надано не було.

Окрім того, як вбачається із звіту та довідки 5 територіального управління внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, які стали фактичною підставою для проведення службових розслідувань у військових частинах НОМЕР_1 та НОМЕР_4 позивач під час проведення аудиторської перевірки зазначив, що речове майно понаднормово видавалося за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_4 на заміну знищеного (втраченого чи приведеного у непридатний стан) за рапортами військовослужбовців, хоча вказані рапорти та розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 на видачу речового майна аудиту не надавалися. Разом з цим, відповідачем не доведено, що вказані обставини щодо видачі командиром військової частини НОМЕР_4 такого розпорядження та щодо подання військовослужбовцями відповідних рапортів досліджувались в ході службового розслідування, що могло б вплинути на висновок такого розслідування в частині перевірки правомірності дій позивача, які стали предметом відповідного службового розслідування.

Суд також враховує правові висновки, висловлені у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №1640/3394/18 та від 07.09.2020 у справі №640/21594/18, згідно з якими порушення процедури не повинно породжувати правових наслідків, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури вчинення певної дії необхідно розуміти не як вимоги до самої дії, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх вчинення. Дефектні процедури, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект робить дію неправомірною. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки під час прийняття певного рішення, що мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то залежно від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а у певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність. Не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, Верховний Суд вважає, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правомірність такого рішення.

Суд при цьому наголошує, що відповідно до частини другої статті 3 Закону № 160-IX умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Враховуючи наведене, лише за одночасного доведення належними доказами наявності всіх чотирьох вищезазначених умов для притягнення особи до матеріальної відповідальності можливе притягнення військовослужбовця до одного з видів матеріальної відповідальності.

При цьому, дискреція командира у виборі виду матеріальної відповідальності не є необмеженою, а повинна ґрунтуватись на вимогах закону, який в свою чергу пов`язує настання повної та підвищеної матеріальної відповідальності саме із умисними протиправними діями військовослужбовця, наслідком яких стала втрата військового майна.

Такої усталеної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 25.03.2020 у справі № 814/2281/16, від 25.06.2020 у справі № 825/2405/18, від 11.06.2020 у справі № 1540/4486/18, від 25.03.2020 у справі № 825/1000/18, від 13.11.2019 у справі № 620/302/19, від 12.12.2018 у справі № 813/2751/17.

Враховуючи усі встановлені обставини справи, вищенаведені норми права та правові висновки Верховного Суду суд приходить до висновку про те, що службове розслідування, проведене за фактом заподіяння матеріальної шкоди військовій частині НОМЕР_1 без належного врахування усіх обставин, які мали суттєве значення для його результатів, тому п.п.2.1 п.2 та п.4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2025 №430 в частині, що стосується притягнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності, прийнятого за результатами вказаного службового розслідування, є протиправними та підлягають скасуванню.

У контексті оцінки доводів позову суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, при поданні даного адміністративного позову його не сплачував, судові витрати не розподіляються.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 293, 295-297, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати підпункт 2.1 пункту 2 та пункт 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2025 №430 «Про результати службового розслідування щодо невжиття належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності у військовій частині НОМЕР_4 » в частині притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п. 15.5 п.15 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.